Справа № 200/798/23
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року справа №200/798/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Компанієць І.Д., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 р. у справі № 200/798/23 (головуючий І інстанції Зеленов А.С. ) за позовом Донецької обласної державної адміністрації до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування вимоги ,-

ВСТАНОВИВ:

Донецька обласна державна адміністрація (далі - позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Григорян О.Г. щодо винесення вимоги від 14 лютого 2023 року № НОМЕР_2/20.1/3 та вимоги від 28 лютого 2023 року № НОМЕР_2/20.1/3 на виконання виконавчого листа у справі № 200/874/22;

- визнати протиправними та скасувати вимоги старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 14 лютого 2023 року № НОМЕР_2/20.1/3, від 28 лютого 2023 року № НОМЕР_2/20.1/3 на виконання виконавчого листа у справі № 200/874/22.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд:

Визнав протиправними та скасував вимоги старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 14 лютого 2023 року № НОМЕР_2/20.1/3, від 28 лютого 2023 року № НОМЕР_2/20.1/3 на виконання виконавчого листа у справі № 200/874/22.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовив.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції на користь Донецької обласної державної адміністрації судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячи шістьсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення, як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон 1404-VIII) під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийнятім рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

У відповідності до частини першої статті 18 Закону державний виконавець зобов`язаний вживані передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст.18 Закону).

Так, керуючись статтями 3, 4. 24, 25, 26, 27 Закону №1404, 15.11.2022 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2. Копію постанови направлено боржнику до виконання та стягувану до відома.

Скаржник зазначає, що державний виконавець, після прийняття постанови від 15.11.2022 про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 діяв у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом, відповідно до якої вжив передбачені Законом заходи щодо примусового виконання рішень.

У виконавчому листі №200/874/22 виданий 12.10.2022 Донецьким окружним адміністративним судом зазначено адреса Боржника: Донецька області, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 6.

Тобто, у відповідності до положення статті 63 Закону, згідно частини першої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Так, на адресу Боржника державним виконавцем Відділу 18.11.2022 направлена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 на електронну пошту е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1, яку встановлено державним виконавцем з мережі Інтернет.

Враховуючи, що вимоги виконавчого документа не виконано, 14.02.2023 державним виконавцем Відділу винесено вимога, відповідно якої Боржника зобов`язано надати інформацію щодо виконання рішення суду та попереджено про відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, згідно до вимог статті 73 Закону.

14.02.2023 державним виконавцем Відділу, на офіційну e-mail адресу Боржника: ІНФОРМАЦІЯ_2, яку державним виконавцем встановлено додатково, у відповідності до статті 28 Закону направлено повторно копію постанови від 15.11.2022 про відкриття виконавчого провадження ВП№ НОМЕР_2 та копію вимоги державного виконавця від 14.02.2023 № НОМЕР_2/20.1/3.

Листом від 06.03.2023 № 01-21/1010/0/201-23 Боржником повідомлено державного виконавця Відділу про отримання 14.02.2023 копії постанови від 15.11.2022 про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 та копії вимоги державного виконавця від 14.02.2023 № НОМЕР_2/20.1/3.

Отже, позивач підтверджує, що з цього моменту, а саме з 14.02.2023 йому достовірно відомо про відкриття виконавчого провадження.

Однак, станом на 28.02.2023 вимоги виконавчого документу залишалися невиконаним. Боржником не здійснено жодних заходів, направлених на виконання рішення суду, у зв`язку з чим державним виконавцем Відділу повторно винесено вимога, відповідно якої Боржника зобов`язано надати інформацію щодо виконання рішення суду та попереджено про відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, згідно до вимог статті 73 Закону.

Зазначена вимога направлена Боржнику листом від 28.02.2023 № НОМЕР_2/20.1/3 електронною поштою на офіційну e-mail адресу Боржника: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2022, вимоги від 14.02.2023, вимоги від 28.02.2023, направлених відповідно 14 та 28 лютого 2023 року на e-mail адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач підтверджує.

Застосування такого заходу реагування як винесення вимоги державного виконавця щодо надання інформації про виконання рішення суду відповідно до статті 63 Закону, та попередження про відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, згідно до вимог статі 73 Закону, націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, скаржник зазначає, що позивач не оскаржував рішення державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2.

Від позивача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

В обґрунтування зазначено зокрема, що старший державний виконавець надсилаючи на адресу Позивача вимогу від 14.02.2023 № НОМЕР_2/20.1/3, не повно встановив обставини та належним чином не дослідив факту отримання чи неотримання Донецькою обласною державною адміністрацією постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2022 на підставі виконавчого листа у справі № 200/874/22, в результаті чого, позивач позбавлений права знати про відкриття виконавчого провадження стосовно рішення у справі № 200/874/22, як сторона виконавчого провадження та здійснювати дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Отже дії державного виконавця щодо винесення оскарженої вимоги є протиправними, а оскаржена вимога такою, що суперечать положенням Закону України "Про виконавче провадження".

Державний виконавець зазначав в оскаржених вимогах що штрафи встановлені статтею 75 Закону № 1404-VIII будуть застосовані до позивача.

У свою чергу документи виконавчого провадження органам та особам, які мають офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, надсилаються виключно в електронній формі на такі електронні адреси (частина друга статті 28 Закону № 1404-VIII).

Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, вважаються врученими, за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами (абзац 3 частини п`ятої статті 28 Закону № 1404-VIII).

Офіційна електронна адреса Позивача зазначена в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Але всупереч вимогам частини другої статті 28 Закону № 1404-VIII державний виконавець в оскарженій вимозі зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження у справі № 200/874/22 надіслання на електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначена електронна адреса не є офіційною електронною адресою позивача, та звідки інформація про таку адресу, що це за адреса не зрозуміло зовсім.

Скаржник зазначає, що аналіз положень законодавства свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою передбачено можливість добровільного виконання вимог виконавчого документа.

Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії. Такими є правові висновки Верховного Суду, що наведені у постановах від 07 травня 2018 року у справі № 916/1605/15-г та від 31 липня 2019 року у справі № 554/13475/15-ц.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року по адміністративній справі №200/874/22 позов ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено, а саме судом: визнано протиправним та скасовано рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при Донецькій обласній державній адміністрації від 16.04.2020, оформлене протоколом № 4 в частині відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1); зобов`язано Донецьку обласну державну адміністрацію в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу (заміну) ОСОБА_1 посвідчення нового зразка "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__році" (категорія 1) серії А синього кольору й звернутись до уповноваженої особи Донецької обласної державної адміністрації із клопотанням щодо прийняття рішення про видачу (заміну) посвідчення та видати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) посвідчення нового зразка "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__році" (категорія 1) серії А синього кольору.

12 жовтня 2022 року Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі № 200/874/22.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Берзінь Сергій Людвигович звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року по адміністративній справі №200/874/22.

15 листопада 2022 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції Григорян Оксаною Грайровною прийнято постанови: про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3, про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження.

Супровідними листами від 15 листопада 2022 року постанови: про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3, про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження направлено Донецькій обласній державній адміністрації електронною поштою на адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить.

14 лютого 2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції Григорян Оксаною Грайровною винесено вимогу № НОМЕР_2/20.1/3, якою зобов`язано Донецьку обласну державну адміністрацію в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повідомити про виконання рішення суду у справі № 200/874/22 у строк до 24 лютого 2023 року до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Вказану вимогу та постанови від 15 листопада 2022 року: про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3, про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження направлено Донецькій обласній державній адміністрації електронною поштою на адресу:ІНФОРМАЦІЯ_2.

28 лютого 2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції Григорян Оксаною Грайровною винесено вимогу № НОМЕР_2/20.1/3, якою зобов`язано Донецьку обласну державну адміністрацію в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повідомити про виконання рішення суду у справі № 200/874/22 у строк до 7 березня 2023 року до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Вказану вимогу направлено Донецькій обласній державній адміністрації електронною поштою на адресу:ІНФОРМАЦІЯ_2.

Задовольняючі частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття, державний виконавець не зобов`язаний виносити вимогу або накладати штраф на боржника за невиконання рішення у визначений у цій постанові строк. Позивач не був своєчасно проінформований про існування відкритого виконавчого провадження, в якому він є боржником.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).

Статтею 1 Закону Закон № 1404 визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За статтею 2 Закону № 1404, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до п. 1 розділу IX «Виконання рішень немайнового характеру» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону.

Частиною 1 статті 5 Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За положенням пункту 1 частини 1, 5, 6 статті 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Частиною 1 статті 13 Закону №1404 встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За частиною 3 статті 18 Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право зокрема: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 21) отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 18 Закону, вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій.

За п.6, 9 Розділу І Інструкції № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Відповідно до ч.1 статті 63 Закону № 1404, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2 статті 63 Закону № 1404).

Згідно з статті 75 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. Частиною 2 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 76 Закону, за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

За наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 1, 2 р. IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року N 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року N 2832/5), виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону.

У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 74 Закону № 1404, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право зокрема, приймати вимоги, які є обов`язковими до виконання, невиконання якої тягне за собою певні наслідки.

Матеріали справи свідчать, що державним виконавцем 15 листопада 2022 року прийнято постанову якою відкрито виконавче провадження НОМЕР_3. Також, державним виконавцем прийнято постанови про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження.

Зазначене судове рішення на підставі якого видано виконавчий лист носить зобов`язальний характер.

Матеріали справи свідчать та не спростовується сторонами, що рішення суду не виконано в повному обсязі та виконавче провадження не закінчено.

Вказані постанови, зокрема, про відкриття виконавчого провадження, та дії державного виконавця з приводу відкриття, позивачем не оскаржувалась та є чинними.

Суд наголошує, що матеріали справи не містять доказів виконання рішення суду боржником та надання на його виконання цих доказів відповідачу.

Отже, державний виконавець у межах виконавчого провадження мав право вчиняти передбачені Законом дії з метою примусового виконання, зокрема приймати відповідну вимогу у якій визначив строк виконання виконавчого документу.

Колегія суддів звертає увагу, що неотримання ухвали про відкриття провадження не виключає у державного виконавця в межах розпочатого примусового виконання вчиняти передбачені законодавством дії, зокрема приймати вимоги якими визначати строк для виконання виконавчого документу.

Колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на необхідність встановлення строку для добровільного виконання рішення суду у постанові про відкриття та її отримання боржником та посилання позивача на висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі № 916/1605/15 та від 31 липня 2019 року у справі № 554/13475/15-ц, з огляду на наступне.

У постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі № 916/1605/15 зроблено висновки про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії. Крім того, положеннями частини третьої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

У постанові від 31 липня 2019 року у справі № 554/13475/15-ц (провадження № 61-25124св18) Верховний Суд зробив висновки про те, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує накладення штрафу на боржника. Боржник повинен бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження. Підставою для накладення штрафу є невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду. Отже, державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання боржником копії постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду. У разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі накладати штраф на боржника за невиконання рішення у визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження строк.

Зазначені постанови не є релевантними, а висновки, викладені в них, не підлягають застосуванню у справі, що переглядається, оскільки стосуються застосування положень Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», зокрема статті 25, у якій було передбачено право боржника добровільно виконати рішення суду у семиденний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, у системному зв`язку з іншими правилами цього Закону. Проте, у справі, що переглядається, до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», правила якого не встановлюють строк на добровільне виконання боржником судового рішення, окрім добровільного виконання рішень про стягнення періодичних платежів (стаття 7).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 травня, 29 червня та 07 листопада 2022 року у справах №264/3421/16, 225/890/21 та 161/16011/20, від 02 листопада 2023 року у справі № 540/2932/20.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, боржником після отримання вимоги від 14 лютого 2023 року № НОМЕР_2/20.1/3 не вчинялись жодних дій визначених Законом № 1404, з метою виконання рішення суду.

Отже, державний виконавець у межах виконавчого провадження мав право приймати другу вимогу.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що судове рішення суду підлягає скасуванню в внаслідок неправильного застосування норм матеріального права з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Частиною 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 р. у справі № 200/798/23 - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 р. у справі № 200/798/23 - скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 21 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць