Справа № 560/19365/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/19365/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

16 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Директора Департаменту фінансово-облікової політики МВС України, Начальника відділу МОПОСВ ДФОП МВС України, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Директора Департаменту фінансово-облікової політики МВС України, Начальника відділу МОПОСВ ДФОП МВС України, Міністерства внутрішніх справ України, в якому просила:

- визнати протиправними дії директора Департаменту фінансово-облікової політики МВС України (Відповідач 1) щодо прийняття оскаржуваного рішення №4847/15-2022 від 14.11.2022 року про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги та не затвердженні 14.11.2022 року Висновку від 06.10.2022 року Ліквідаційної комісії УМВС України у Хмельницькій області про призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі суми 960500 гривень складеного на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року у справі №560/5215/22 та скасувати рішення №34847/15-2022 від 14.11.2022 року;

- визнати протиправними дії начальника відділу МОПОСВ ДФОП МВС України (Відповідач 2) щодо непогодження затвердження Висновку Ліквідаційної комісії УМВС України у Хмельницькій області від 06.10.2022 року про призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі суми 960500 гривень складеного на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року у справі №560/5215/22;

- зобов`язати МВС України на протязі 30 днів, з моменту вступу в законну силу рішення суду, вжити усіх необхідних заходів для виплати ОСОБА_1 за Висновком Ліквідаційної комісії УМВС України у Хмельницькій області від 06.10.2022 року про призначення виплати одноразової грошової допомоги у розмірі суми 960500 гривень складеного на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року у справі №560/5215/22;

- подати до суду звіт про виплату громадянці ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі суми 960500 гривень (дев`ятсот шістдесят тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, що призвело до смерті та пов`язане з виконанням ним службових обов`язків міліціонера в органах МВС України по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.11.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення їй ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з наданням доказів поважності причин його пропуску з урахуванням вимог ст. 123 і ст. 161 КАС України;

10.11.2023 до суду надійшла заява від представника позивачки про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду.

Заява мотивована тим, що супровідний лист УМВС України в Хмельницькій області № 1523/121/29-2022 від 22.11.2022 року адресований ОСОБА_1 , який міститься в додатках, вперше був отриманий в па кеті документів, виданих на запит адвоката 13.09.2023 року разом із іншими документами на адвокатський запит № 1109/23 від 11 вересня 2023 року. Ніколи раніше до позивачки та його представника такий лист не надходив та ними не отримувався.

До 13.09.2023 року жодної інформації від МВС України про результат розгляду заяви ОСОБА_3 після постановлення за її позовами судових рішень від 05.10.2020 року у справі № 560/4177/20 та від 25.05.2022 року у справі № 560/5215/22, - позивачці та її представнику не надходило.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.11.2023 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду, вказану позовну заяву дії повернуто позивачу на підставі частини 2 статті 123 КАС України, у зв`язку із тим, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду та не вказано підстав, які є поважними для поновлення такого строку.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції вказав, що у позовній заяві представник позивачки зазначив, що "в мотивувальній частині вказаного судового рішення від 25.05.2022 року у справі № 560/5215/22 судом в черговий раз було підтверджено правову позицію судових інстанцій, викладених з рішеннях по справі №560/4177/20 за позовом ОСОБА_1 і зазначено про необхідність відповідача 3 приймати рішення з урахуванням роз`яснень суду та норм права, викладених у цих рішеннях, які набрали законної сили.". Таким чином суд дійшов висновку, що позивачці було відомо про рішення суду, яким відповідача було зобов`язано вчинити певні дії, однак остання не проявляла зацікавленості протягом тривалого часу та не вчиняла активних дій з метою отримання інформації про подальші прийняті відповідачами рішення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до необґрунтованого повернення позовної заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем до суду подано належні та неспростовні письмові докази того, що саме 13 вересня 2023 року їй стало відомо про невиконання відповідачами судових рішень від 05.10.2020 року у справі № 560/4177/20 та від 25.05.2022 року у справі № 560/5215/22 та прийняття відповідачами оскаржуваного протиправного рішення, внаслідок чого і відбулося порушення її прав та інтересів.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав на законність та обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Інститут строків сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно ч.1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 статті 122 КАС України).

Частинами 1, 2 ст.123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення. Водночас, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Колегія суддів наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі № 340/1019/19).

Апелянтом ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду не було надано жодних обґрунтованих пояснень та доказів на підтвердження наявності дійсно поважних причин пропуску строку звернення з заявою до суду.

Разом з тим Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 також вказав, що позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Згідно з матеріалами справи колегією суддів встановлено, що позивачка оскаржує рішення відповідачів від 06.10.2022 та від 14.11.2022 прийняті на виконання рішення суду у справі №560/5215/22, яке набрало законної сили.

Представник позивачки стверджує, що неспростовним підтвердженням цього є позовна заява, яка була подана представником позивачки до Хмельницького окружного адміністративного суду 30.10.2023 року, справа № 560/19198/23, де зокрема зазначалося про те, що позивачу нічого не відомо про існування рішення суду від 25.05.2022 року по справі №560/5215/22 і що таке відсутнє в реєстрах судових рішень. Лише після особистих контактів представника позивача із начальником юридичного відділу УМВС України у Хмельницькій області стало відомо про існування вказаного судового рішення. У зв`язку з цим представником позивача одразу ж 01.11.2023 року (в заяві помилково зазначено дату 01.10.2023 року) було направлено до Хмельницького окружного адміністративного суду відповідну заяву про відкликання позовної заяви у справі № 560/5215/22, яка 01.11.2023 року була повернута судом, а вже 09.11.2023 року направлено до суду нову позовну заяву з урахуванням змісту та висновків суду викладених у рішенні від 25.05.2022 року у справі №560/5215/22, про існування якої представнику позивача та позивачці стало відомо лише 01.11.2023 року і стосовно якого суд в оскаржуваній ухвалі зробив безпідставний та необґрунтований висновок про те що позивачці раніше було відомо про це рішення суду.

Так суд апеляційної інстанції щодо тверджень представника позивача, що позивачу не було відомо про існування рішення у справі №560/5215/22, оскільки таке відсутнє в реєстрах судових рішень зазначає, що воно є безпідставним, так як Єдиний державний реєстр судових рішень містить усі судові рішення по справі №560/5215/22.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з ч. 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії», заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі «Каракуця проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 вказаної Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Peretyaka And Ukraine» від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, §33).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач не вказав, які саме об`єктивні обставини перешкодили йому своєчасно звернутись до суду.

Посилання представника позивача на те, що він перебував на лікуванні за межами України, не можуть вважатись підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.