Справа № 520/12071/22
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 р.Справа № 520/12071/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 (суддя Мар`єнко Л.М.; м. Харків) по справі № 520/12071/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ НП в Харківській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 23.11.2022 №567 о/с "По особовому складу";

- поновити підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області з 23.11.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 23.11.2022 №567 о/с про його переміщення на рівнозначну посаду, вважає його протиправним, оскільки звільнення з посади та переміщення по службі здійснено без його згоди, тобто позивача фактично перевели, а не перемістили, так як подальше проходження служби на переміщеній посаді передбачало переїзд з основного місця проживання його сім`ї, з міста Люботин до м. Куп`янськ Харківської області, що порушує ст.32 КзПП України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 по справі № 520/12071/22 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Ярославська, 1/29, м.Харків, 61052, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 23.11.2022 року №567 о/с "По особовому складу" в частині переміщення підполковника поліції ОСОБА_1 на посаду старшого оперуповноваженого зонального сектору №1 відділу кримінальної поліції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, звільнивши з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу №2 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області.

Поновлено підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області з 23.11.2022 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Ярославська, 1/29, м. Харків, 61052, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 793,92 грн (сімсот дев`яносто три гривні 92 копійки).

Допущено судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області до негайного виконання.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 по справі № 520/12071/22 та ухвалити нове судове рішення, яким позов залишити без задоволення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що спірний наказ є правомірним, оскільки прийнятий на підставі подання начальника УГІ ГУНП в Харківській області від 16.11.2022 та з метою більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби. Вказує, що посада, яку попередньо займав позивач, є рівнозначною із призначеною посадою старшого оперуповноваженого зонального сектору №1 відділу кримінальної поліції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП у Харківській області. Також наголошує, що переміщення підполковника поліції ОСОБА_1 відбулось відповідно до п.2 ч.1 ст.65 ЗУ "Про Національну поліцію", оскільки існувала нагальна потреба в укомплектуванні особовим складом вакантних посад з метою надання населенню деокупованих територій якісних поліцейських послуг, вирішення безпекових проблем у громаді, а також відчуття присутності поліції.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 2001 року позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ у Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області. З 07.11.2015 позивача прийнято на службу до Головного управління Національної поліції України у Харківській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.03.2022 №135 о/с підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2022 у справі №520/4977/22 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 06.03.2022 №164 про застосування дисциплінарного стягнення до підполковника поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.03.2022 в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області зі служби в поліції, у зв`язку з реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області з 08.03.2022.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 08.03.2022 по 07.11.2022 в сумі 126542,50 грн. (сто двадцять шість тисяч п`ятсот сорок дві грн. 50 коп.) з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Допущено судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць до негайного виконання.

На виконання рішення суду, наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 16.11.2022 №559 о/с ОСОБА_1 поновлено на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області, з 08.03.2022, з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 23.11.2022 №567 о/с, згідно з пунктом 2 (на рівнозначну посаду, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) ч.1 ст.65 Закону України "Про Національну поліцію" підполковника поліції ОСОБА_1 /0096426/ переміщено на посаду старшого оперуповноваженого зонального сектору №1 відділу кримінальної поліції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, звільнивши з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу №2 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області, установивши грошове забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Підставою переміщення стало подання начальника УГІ ГУНП в Харківській області В.Тюніна від 16.11.2022 №1269/119-15/01-2022 "Про доцільність переміщення поліцейського Харківського РУП №3 на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби".

Вважаючи, що звільнення позивача з попередньої посади та призначення на посаду в іншу місцевість проведено відповідачем з порушенням норм трудового законодавства, оскільки позивач не надавав згоду на переведення на роботу до іншої місцевості, останній звернувся з цим позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що переміщення поліцейського на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, в іншу місцевість можливо виключно за умови надання поліцейським згоди на таке переміщення, а, відтак, за відсутності такої згоди, наказ від 23.11.2022 №567 о/с, згідно з яким позивача призначено старшим оперуповноваженим зонального сектору кримінальної поліції Куп`янського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області та звільнено з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області є таким, що прийнятий без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-ІІІ), Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року (далі - Закон № 2337-ІІІ).

Відповідно до норм частини першої статті 17 Закону № 580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону № 580-VIII).

Згідно із частиною третьою статті 59 Закону № 580-VIII, рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України (частина четверта статті 59 Закону №580-VIII).

Відповідно до норм частини першої статті 60 Закону № 580-VIII, відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Згідно з положеннями пункту 2 частини першої статті 65 Закону № 580-VIII, переміщення поліцейських здійснюється: на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону.

Частиною другою статті 65 Закону № 580-VIII передбачено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліцій нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Відповідно до змісту частини сьомої статті 65 Закону № 580-VIII, переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Згідно з приписами частини восьмої статті 65 Закону № 580-VIII, переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський (частина дев`ята статті 65 Закону № 580-VIII).

Відповідно до приписів статті 59 Закону України «Про Національну поліцію», з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року №1235, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2016 року за № 1668/29798, затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок № 1235) та Перелік документів з питань проходження служби (далі - Перелік).

Відповідно до розділу ІІ Порядку № 1235, підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, як переміщення по службі.

За змістом пункту 2 розділу ІІІ Порядку № 1235, підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року № 1235 (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 1235).

Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Положення про управління головної інспекції ГУНП в Харківській області (далі - Положення), затвердженого наказом ГУНП в Харківській області від 28.09.2021 № 1894, одним із завдань УГІ є координація діяльності підрозділів Головного управління, у тому числі шляхом участі в підборі, професійному навчанні, мотивуванні та здійсненні контролю за роботою працівників цих підрозділів.

Відповідно до пп.3 п. 1 розділу ІІІ Положення, УГІ вносить керівництву ГУНП пропозиції щодо поліпшення та оптимізації порядку організації службової діяльності органів ГУНП в Харківській області.

Частиною 2 статті 65 Закону № 580-ІІІ визначено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Наказом Національної поліції України від 04.12.2015 № 142 затверджено Перелік посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань.

Граничні спеціальні звання за посадою, яку обіймає позивач на теперішній час і за посадою, яку позивач обіймав до видання оскаржуваного наказу - однакові.

Аналізуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем дотримано процедуру та форму винесення спірного наказу.

Слід зазначити, що Закон № 580-VIII є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, а, відтак, у даному спорі мають пріоритет застосування норми спеціального законодавства.

Для цілей застосування статті 65 Закону № 580-VIII, поняття «переміщення» та «переведення» є тотожними й під ними розуміється зміна таких умов служби в поліції як посада (посадових обов`язків) та/або місця несення служби, при цьому, переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно мати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби.

Колегія суддів звертає увагу, що загальновідомим фактом є те, що практично з початку повномасштабного вторгнення російської армії на територію України та до 05.09.2022 територія Куп`янського району перебувала під окупацією. У зв`язку з чим частина поліцейських стала співпрацювати з країною агресора, а більшість поліцейських, які не виконали наказ керівництва та не вийшли з окупованих території, не прибули до місця дислокації підрозділу, були звільнені з поліції. Після деокупації території Куп`янського району виникла велика потреба в проведенні укомплектації поліцейськими підрозділів на звільнених територіях, для більш ефективного виконання обов`язків поліцейської служби.

Вказані обставини позивачем не заперечувались, вони відомі суду та учасникам спору з відкритих джерел інформації та у ході здійснення поточної діяльності (як правоохоронної, так і з відправлення правосуддя), а детальний опис необхідності доукомплектування штату Куп`янського РВ наведено у поданні.

З пояснень відповідача встановлено, що керівництвом при прийнятті рішення про переведення позивача до Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, були враховані його практичний досвід в підрозділах кримінальної поліції та його особисті організаційні якості, які вкрай необхідні для успішного проведення стабілізаційних заходів на деокупованих територіях.

Отже, проведеним судовим розглядом підтверджено факт переміщення позивача у зв`язку з інтересами служби під час дії воєнного стану в Україні.

У контексті аргументів позивача щодо відсутності його згоди на переміщення та застосування приписів КЗпП України, колегія суддів зазначає, що ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію», у редакції, яка діє тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, передбачено право керівників на переміщення поліцейського на рівнозначну посаду в поліції відповідними керівниками з урахуванням інтересів служби.

Спеціальна норма законодавства не вимагає погодження керівництвом переміщення із самим поліцейським, попереднього отримання від нього згоди з цих питань тощо. Натомість, Закон України «Про Національну поліцію» уповноважує керівництво за власною ініціативою порушувати відповідне питання щодо переміщення поліцейського, реалізуючи дискреційні повноваження з питань переміщення поліцейських на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в умах правового режиму воєнного стану.

Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2123-ІХ.

Відповідно до зазначеного Закону, розділом І внесено зміни до Закону України "Про Національну поліцію". Зокрема, у п. п. 17 п. 1 розділу І Закону від 15.03.2022 № 2123-ІХ, частину восьму ст. 65 було доповнено абзацом другим такого змісту: «Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади".

Саме з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану було встановлено для поліцейських обов`язок проходження служби там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника поліції, в результаті і виникає у керівника ГУ НП необхідність у негайному відновленні та підтриманні функціонування органів поліції (зокрема - у територіальному підрозділі, куди було призначено позивача) для забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, відтак, аргументи позивача (з посиланням на практику Верховного Суду, що сформована до внесення таких змін) про необхідність застосування до спірних правовідносин приписів КЗпП України є неприйнятними.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 25.05.2023 у справі № 620/3363/19.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивач був переміщений на рівнозначну посаду відповідно до пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, з метою усуненням кадрового дефіциту, з дотриманням процедури, установленої спеціальним законодавством, в тому числі з урахуванням Закону України від 15.03.2022 №2123-IX "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану" та Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".

Відтак, колегія суддів вважає, що ГУНП в Харківській області, приймаючи наказ від 23.11.2022 №567 о/с "По особовому складу", яким, згідно з пунктом 2 (на рівнозначну посаду, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) ч.1 ст.65 Закону України "Про Національну поліцію", підполковника поліції ОСОБА_1 /0096426/ переміщено на посаду старшого оперуповноваженого зонального сектору №1 відділу кримінальної поліції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, звільнивши з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу №2 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області, діяло виключно у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, не допускаючи, при цьому порушень прав та законних інтересів ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову останнього.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 по справі № 520/12071/22 скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 21.02.2024 року