Справа № 160/10549/23
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/10549/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року (суддя Неклеса О.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості Донецької області про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Костянтинівського міського центру зайнятості Донецької області, в якому просить визнати незаконними дії Костянтинівського міського центру зайнятості Донецької області щодо відмови у проведенні перерахунку допомоги позивача по безробіттю з 29.04.2013 року, з урахуванням його останнього місця роботи перед постановкою на облік до Костянтинівського міського центру зайнятості Донецької області, у фізичної особи підприємця ОСОБА_2 з урахуванням причин звільнення позивача з останнього місця роботи, згідно пункту 1 статті 36 КЗУпП, згідно наказу від 03.04.2023 року №20 про звільнення позивача з посади юриста з 19.04.2013 року, у зв`язку із закінченням 19.04.2013 р. строку дії трудового договору від 04.01.2011 року укладеного між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та позивачем;

Зобов`язати Костянтинівський міський центр зайнятості Донецької області провести перерахунок допомоги позивачу по безробіттю з 29.04.2013 року, з урахуванням його останнього місця роботи перед постановкою на облік до Костянтинівського міського центру зайнятості Донецької області, у фізичної особи підприємця ОСОБА_2 з урахуванням причин звільнення позивача з останнього місця роботи, згідно пункту 1 статті 36 КЗУпП, згідно наказу від 03.04.2023 року №20 про звільнення позивача з посади юриста з 19.04.2013 року, у зв`язку із закінченням 19.04.2013 року строку дії трудового договору від 04.01.2011 року укладеного між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та позивачем.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що позивач не має нести відповідальність за те, що ФОП ОСОБА_3 не внесла відповідні відомості щодо трудових відносин з позивачем до 19.04.2013року.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 за його особистою заявою на підставі ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» №5067-VI від 05.07.2012 з 29.04.2013 було надано статус безробітної особи та призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі без урахування страхового стажу строком 360 к.д. на підставі ч. 2, ч. 4 ст. 22 та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №1533-ІІІ від 02.03.2000 з урахуванням статті звільнення з останнього місця роботи (органів внутрішніх справ УМВС України на Донецькій залізниці) на підставі наданих ОСОБА_1 документів, а саме: паспорту, картки платника податків, диплома про закінчення у 2001 році Національної академії внутрішніх справ України, диплома про закінчення у 2008 році Академії управління Міністерства внутрішніх справ, трудової книжки та наказів Міністерства внутрішніх справ України управління МВС України на Донецькій залізниці.

Позивач перебував на обліку в Костянтинівському міському центрі зайнятості Донецької області як безробітна особа в період з 29.04.2013 по 12.10.2014.

Згідно наказу №1 від 01.01.2011 позивача було прийнято на посаду юриста з 04.01.2011 у ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Згідно наказу № 12 від 09.04.2013 позивача було звільнено з посади юриста з 08.04.2013 згідно статті 36 частини 1 пункту 8 КЗпП України «підстави передбачені контрактом» з 08.04.2013, посилаючись при цьому на підпункт 5 пункту 18 контракту від 04.01.2011 (зі змінами від 01.10.2012).

Не погодившись з наказом про своє звільнення, ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська.

Рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 04.01.2023 по справі №204/8222/22 ОСОБА_1 відмовлено у поновленні процесуального строку на звернення до суду із позовною заявою та у задоволенні позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про поновлення на роботі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.03.2023 по справі №204/8222/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

ФОП ОСОБА_2 видано наказ від 03.04.2023 № 19 про скасування наказу по підприємству від 09.04.2013 №12 про звільнення позивача з 08.04.2013 з посади юриста як незаконного, та щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді юриста з 08.04.2013 р. з посадовим окладом в сумі 300 000 грн., поновлення дії трудового договору від 04.01.2011, укладеного між ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та позивачем, поновлення дії контракту від 04.01.2011 (зі змінами від 01.10.2012), укладеного між ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та позивачем, та зобов`язання бухгалтерію провести повний розрахунок з ним за час вимушеного прогулу з 08.04.2013.

ОСОБА_1 звернувся із заявою від 24.04.2023 до Костянтинівського міського центру зайнятості з проханням провести йому перерахунок допомоги по безробіттю з 29.04.2013 з урахуванням останнього місця роботи у ФОП ОСОБА_2 та причин звільнення, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

У відповідь на цю заяву Костянтинівський міський центр зайнятості Донецької області направив позивачу лист за №07/418/01-35-23 від 04.05.2023, в якому повідомив про відсутність підстав для проведення відповідного перерахунку з урахуванням останнього місця роботи у ФОП ОСОБА_2 .

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність дій було доведено.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Згідно із приписами ч. 1 і ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» №5067-VI, статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 44 Закону №5067-VI, зареєстровані безробітні мають право на:

1) безоплатне одержання від територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції:

послуг з пошуку підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, в тому числі на громадські та інші роботи тимчасового характеру;

консультаційних, інформаційних та профорієнтаційних послуг з метою обрання або зміни виду діяльності (професії);

інформації про свої права та обов`язки як безробітного;

відомостей про себе, які містяться в Єдиній інформаційно-аналітичній системі;

2) матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону;

3) збереження права на виплату допомоги по безробіттю на період участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру (тривалістю до 180 днів, зокрема у разі заміщення тимчасово відсутнього працівника) у розмірах, встановлених до укладення ними строкового трудового договору на участь у таких роботах;

4) оскарження, у тому числі до суду, дій або бездіяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, їх посадових осіб, що призвели до порушення прав щодо зайнятості особи.

Зареєстровані безробітні зобов`язані:

1) самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців;

2) відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів;

3) дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов`язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення;

4) інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (ч. 3 ст. 44 Закону №5067-VI).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №1533-ІІІ, право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років, а для осіб, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону, - 180 календарних днів.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 3 ст. 23 Закону №1533-ІІІ, застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням (1266-2001-п), затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу.

Допомога по безробіттю особам, які звільнилися з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин, призначається відповідно до частин першої та другої цієї статті, і її виплата починається з 91-го календарного дня.

Частиною 1 статті 21 Закону №1533-ІІІ передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем страхові внески в сумі не менш як мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, крім пенсій (за винятком пенсії по інвалідності) та виплат за страхуванням на випадок безробіття, включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону №1533-ІІІ, страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі Державний реєстр), у тому числі за даними про трудову діяльність працівників, внесеними відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 р., а за періоди, за які не внесені дані до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Реєстр складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, зокрема: дані про страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплаченого єдиного внеску та інші дані, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до діючого законодавства, дані персоніфікованого обліку застрахованих осіб, отримані від Пенсійного фонду України, забезпечують достовірність обліку страхового стажу та є підставою для визначення розміру та тривалості виплати допомоги по безробіттю.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся із заявою від 24.04.2023 до Костянтинівського міського центру зайнятості з проханням провести йому перерахунок допомоги по безробіттю з 29.04.2013 з урахуванням останнього місця роботи у ФОП ОСОБА_2 та причин звільнення, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідач зазначив, що після отримання цієї заяви ним направлено онлайн-запит до Пенсійного фонду України.

За даними обміну від 01.05.2023 отримана інформація про перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 з січня 2011 року по грудень 2013 року.

Позивач перебував на обліку в якості безробітної особи з 29.04.2013 по 12.10.2014 та отримував матеріальну допомогу на випадок безробіття, що, як зауважив відповідач, є порушенням законодавства про зайнятість населення (п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону №5067-VІ).

У зв`язку з відсутністю необхідних даних та з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття відповідачем було проведено розслідування страхового випадку відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової служби України №60/62 від 13.02.2009.

Костянтинівським міським центром зайнятості, зокрема, проведена перевірка за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття та складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону №5067-VІ від 21.06.2023 за №171.

За змістом цього акту, по прибутті перевіряючих осіб за юридичною адресою: АДРЕСА_1 , встановлено відсутність ФОП ОСОБА_2 .

Відповідач зазначав, що за номером телефону, який вказаний в базі даних ЄІАС.ІЧЕТ та Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: абонент не відповідає. Електрона адреса відсутня.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) юридичної адреси не змінювала.

Згідно з висновком Акту: підтвердити факт трудових відносин ОСОБА_1 та причин його звільнення згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України у ФОП ОСОБА_2 , безпосередньо у роботодавця, немає можливості.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для проведення перерахунку призначеної позивачу допомоги по безробіттю з 29.04.2023.

Судом прешої інстанції вірно було враховано, що у доданих до позовної заяви документах (зокрема, копій дублікату трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , наказу №19 (розпорядження) ФОП ОСОБА_2 від 03.04.2023) на підтвердження обґрунтування позовних вимог містяться посилання на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 04.01.2023 по справі №204/8222/22.

Суд першої інстанції вірно взяв до уваги, що рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 04.01.2023 по справі №204/8222/22 ОСОБА_1 відмовлено у поновленні процесуального строку на звернення до суду із позовною заявою та у задоволенні позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про поновлення на роботі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.03.2023 по справі №204/8222/22 апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. Рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 04.01.2023 по справі №204/8222/22 залишено без змін.

Вірними є висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для внесення ФОП ОСОБА_2 відповідних записів до трудової книжки позивача, а також складання наказу №19 (розпорядження) ФОП ОСОБА_2 від 03.04.2023 з посиланням на вищезазначене рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 04.01.2023 по справі №204/8222/22.

Колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції, що сам факт складання відповідних документів та внесення відповідних записів до трудової книжки не є достатньою підставою для проведення перерахунку відповідної допомоги по безробіттю, враховуючи й те, що в затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України №16-1 від 19.09.2013 довіднику ПОУ (ЄДРС) відсутня інформація про трудові відносини позивача з ФОП ОСОБА_2 у спірний період.

Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості Донецької області про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 21 лютого 2024 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш