Справа № 620/2023/21
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2023/21 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу, з 17.07.2018, щомісячного підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам;

- зобов`язати ГУ ПФ України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії позивачу з 17.08.2018 та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 позов задоволено.

Вказане судове рішення не оскаржувалось відповідачем в апеляційному порядку та набрало законної сили 30.06.2021 в силу ч.1 ст.255 КАС України.

На заяву позивача від 13.07.2021 Чернігівським окружним адміністративним листом видано виконавчі листи (а.с.35, 38).

16.02.2023 позивач звернулась до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі, мотивовану тим, що відповідач неповно виконав судове рішення, оскільки застосував при розрахунку підвищення величину двох прожиткових мінімумів, а не мінімальних заробітних плат (а.с.42-44).

До вказаної заяви додано лист ГУ ПФ України в Чернігівській області від 30.01.2023 №1118-97/В-02/8-2500/23, в якому зазначено, що Законом України від 06.12.2016 №1744-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» запроваджено нову розрахункову величину для визначення тих чи інших виплат шляхом заміни мінімальної заробітної плати на прожитковий мінімум для працездатних осіб, тому для виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №620/2023/21 було застосовано величину в 2 прожиткових мінімуми для працездатних осіб (а.с.31-32).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року в задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким встановити судовий контроль у даній справі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що видача судом виконавчих листів і наявність відкритого виконавчого провадження не виключає можливість застосування судового контролю у випадку встановлення факту невиконання відповідачем судового рішення.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав. Будь-які його письмові пояснення щодо наявності визначених підстав для встановлення судового контролю в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що розгляд даної справи здійснювався в суді першої інстанції в порядку спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Заяву про встановлення судового контролю позивач мотивував тим, що незважаючи на судове рішення, яке набрало законної сили, відповідач нараховує та виплачує підвищення до пенсії, яка передбачена ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, замість законодавчо визначених двох мінімальних заробітних плат.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні вказаної заяви, дійшов висновку, що у разі відсутності добровільного виконання судових рішень Законом України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень і судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення.

За наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із ч.1, 2 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

При цьому, положення процесуального законодавства не визначають залежність повноважень суду щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від обставин видачі виконавчих листів, відкриття виконавчих проваджень чи вжиття виконавцем відповідних заходів з метою примусового виконання судового рішення.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2020 у справі №800/320/17, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 лютого 2020 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, яка була постановлена окремо від судового рішення.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 березня 2018 року понад рік перебувало на виконанні у ВРП, однак на дату розгляду клопотання про встановлення судового контролю виконане не було, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у суду першої інстанції були достатні правові підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про його виконання.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду притримується позиції, що вирішення питання про встановлення судового контролю можливе і окремо після ухвалення судового рішення по суті справи внаслідок невиконання такого рішення відповідачем - суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №620/2023/21, зокрема, зобов`язано ГУ ПФ України в Чернігівській області здійснити з 17 липня 2018 року нарахування та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

В той же час, з наявного в матеріалах справи листа ГУ ПФ України в Чернігівській області від 30.01.2023 №1118-97/В-02/8-2500/23, в якому зазначено, що Законом України від 06.12.2016 №1744-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» запроваджено нову розрахункову величину для визначення тих чи інших виплат шляхом заміни мінімальної заробітної плати на прожитковий мінімуму для працездатних осіб, тому для виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №620/2023/21 було застосовано величину в 2 прожиткових мінімуми для працездатних осіб (а.с.31-32).

Суд звертає увагу, що Закон України від 06.12.2016 №1744-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким внесено зміни в частині застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб замість мінімальної заробітної плати набрав чинності 01.01.2017, в той час, як рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №620/2023/21, яким прямо вказано про необхідність застосування мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення розміру підвищення до пенсії ОСОБА_1 , набрало законної сили 30.06.2021.

Отже, відповідачем не підтверджено наявності підстав для не виконання судового рішення в даній справі щодо застосування саме двох мінімальних заробітних плат при розрахунку підвищення до пенсії позивача, оскільки після набрання судовим рішенням у даній справі законної сили норми законодавства в цій частині змін не зазнавали.

Саме не виконання відповідачем рішення суду першої інстанції в частині застосування мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення розміру підвищення до пенсії ОСОБА_1 , стало підставою для звернення до суду із заявою про встановлення судового контролю.

Жодних поважних причин для невиконання рішення суду, що набрало законної сили в частині нарахування та виплати з 17.07.2018 підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) відповідач не наводить.

Разом з тим, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому виконанню.

Отже, беручи до уваги, що судове рішення, яке набрало законної сили, не виконується відповідачем - ГУ ПФ України в Чернігівській області та таке невиконання є свідомим і триваючим, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.382 КАС України питання про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень підлягає вирішенню за наслідками розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, або в разі не подання у встановлений судом строк такого звіту.

Відповідно до пп.«ґ» п.4 ч.1 ст.322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Беручи до уваги викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача та застосування положень ст.382 КАС України, встановивши судовий контроль шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №620/2023/21.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, помилкове тлумачення норм процесуального права, призвели до неправильного вирішення питання, внаслідок чого наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції із прийняттям нової постанови, про задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю.

Нормами ч.2 ст.328 КАС України не передбачено оскарження постанови суду апеляційної інстанції, постановленої за наслідком розгляду ухвали суду першої інстанції з питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до ст.382 КАС України.

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329, 382 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю - задовольнити.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі №620/2023/21 за адміністративним ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, м.Чернігів, вул.П`ятницька, 83-А, ) подати до Чернігівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі №620/2023/21 в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 21 лютого 2024 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма