Справа № 240/29511/23
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Житомир справа № 240/29511/23

категорія 112050000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, В/ч НОМЕР_1 ), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у прийнятті рішення про виключення з обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 Озернянського гарнізону майора запасу ОСОБА_1 з загальної та першочергової черги складом сім`ї - п`ять осіб (він, дружина - 1982 р.н., син -2002 р.н, син - 2005 р.н, син -2016 р.н.);

- скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 28.04.2023 №6 в частині виключення з обліку осіб, що потребують поліпшення жиnлових умов при військовій частині Озернянського гарнізону та пункту 13 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2023 №253 ад "Про затвердження протоколу засідання житлової комісії військової частини від 28.04.2023 №6;

- зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 та членів його сім`ї у складі п`яти осіб на квартирному обліку в загальну чергу з 03.06.2011, в першочергову чергу 03.06.2011 та з 13.12.2019.

Позов обґрунтовує тим, що він проходив військову службу у Збройних Силах України в різних військових частинах. Має статус учасника бойових дій, та у 2020 році звільнений із військової служби у запас, відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто з підстав закінчення строку військової служби за контрактом. Календарна вислуга років позивача у Збройних Силах України на момент його звільнення становила 26 роки. Також зазначив, що він постійним житлом на момент звільнення не забезпечувався. Починаючи з 03.03.2014 він та його сім я зараховані на квартирний облік на загальну чергу з першочерговим отриманням житла з фондів МО України. Проте спірними рішеннями позивача знято з квартирного обліку, чим порушено його права.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду 09.11.2023 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем 14.12.2023 подано відзив на позовну заяву, в якій заперечував проти доводів позивача, оскільки позивач звільнений з військової служби і виключений і списків особового складу частини 04 вересня 2020 року, у зв`язку із закінченням строку дії контракту, саме до внесення змін до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 30.03.2021, що в свою чергу не передбачає право на залишення перебування на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині. Отже, дії відповідача у спірних правовідносинах були правомірними, а рішення житлової комісії прийняте на підставі відповідних керівних документів та чинного, на момент звільнення позивача з військової служби, законодавства.

У період з 12.12.2023 по 25.12.2023 головуюча у справі суддя перебувала у відпустці, а з 01.02.2024 по 09.02.2024 - на лікарняному.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач проходив військову службу з 29.07.1994 по 04.09.2020, та з 24.02.2022 по т.п. при Житомирському районному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Житомирської області, що підтверджується довідкою №4505 від 19.05.2023.

Відповідно до витягу з протоколу №19 від 03.06.2011 засідання житлової комісії В/ч НОМЕР_2 згідно наданих документів, вимог наказу МО України від 06.10.06 №577 постановити майора ОСОБА_1 на квартирний облік при В/ч НОМЕР_2 з урахуванням пільг (дитини-інвалід) склад сім`ї - (чотири) особи у загальну чергу та на першочергове отримання житла з фондів МО України з 03.06.2011.

Відповідно до витягу з протоколу №30 від 14.04.2016 засідання житлової комісії В/ч НОМЕР_2 згідно поданих рапортів, наданих документів та вимог наказу МО України від 30.11.2011 №737: внести зміни до облікової справи майора ОСОБА_1 , у зв`язку з народженням дитини, син 2016 р.н. та вважати його на квартирному обліку в загальній черзі з 03.06.2011 та у першочерговій черзі з 03.06.2011 складом сім`ї - 5 (п`ять) осіб.

Згідно наданих документів та вимог наказу МО України від 30.11.2011 №737 вважати на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 : майор ОСОБА_1 , склад сім`ї - 5 (п`ять) чоловік (він, дружина-82 р.н., син - ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ІНФОРМАЦІЯ_3 ) загальна черга - 03.06.2011, першочергова - 03.06.2011 (витяг з протоколу №2 засідання житлової комісії В/ч НОМЕР_1 від 30.01.2018).

З довідки військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2018 №350/249/60/338/ОС вбачається, що майор ОСОБА_1 з 05.07.2018 по 05.11.2018 брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи в районах та в період здійснення зазначених заходів у м.Часів Яр Донецької області. Довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Військовою частиною НОМЕР_3 видано ОСОБА_1 посвідчення серії НОМЕР_4 від 05.11.2018.

Витягом з протоколу засідання житлової комісії В/ч НОМЕР_1 від 16 грудня 2019 №41 внесені зміни до облікової справи майора ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням статусу учасник бойових дій та вважати його на квартирному обліку у загальній черзі з 03.06.2011 та в першочерговій черзі з 03.06.2011 і з 13.12.2019, складом сім`ї - 5 (п`ять) чоловік (він, дружина-1982 р.н., син - 2002 р.н., син-2005 р.н., син 2011 р.н.).

НОМЕР_5 затверджено протокол житлової комісії від 16.12.2019 №41 щодо внесення змін до облікової справи майора ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням статусу учасник бойових дій та вважати його на квартирному обліку у загальній черзі з 03.06.2011 та в першочерговій черзі з 03.06.2011 і з 13.12.2019, складом сім`ї - 5 (п`ять) осіб (він, дружина-1982 р.н., син - 2002 р.н., син ІНФОРМАЦІЯ_2 , син 2011 р.н.).

Майора ОСОБА_1 , відповідно до витягу з наказу командувача повітряних сил Збройних Сил України від 15 серпня 2020 року №558, звільнено з військової служби в запас за пунктом "а" пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу» ( у зв`язку із закінченням строку контракту).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2020 №180 майора ОСОБА_1 , вважати таким, що здав справи та посаду, яку обіймав, 04 вересня 2020 року виключити зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

Листом від 27.04.2023 військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача, враховуючи, що він був звільнений з 4 вересня 2020 року у зв`язку із закінченням строку контракту, до внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» , від 30.03.2021, що не передбачає перебування його на квартирному обліку для поліпшення житлових умов при військовій частині. Враховуючи вищевикладене інформуємо, що Вас на найближчому засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , буде знято з обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 Озернянського гарнізону з загальної та першочергової черги складом сім`ї - 5 (п`ять) осіб (ви, дружина -1982 р.н., син - 2002 р.н, син - 2005 р.н., син - 2016 р.н.).

28.04.2023 позивача знято з квартирного обліку зі складом сім`ї 5 (п`ять осіб), що підтверджується витягом з протоколу засідання житлової комісії В/ч НОМЕР_1 від 28.04.2023 №6 та витягом з наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 03.05.2023 про затвердження протоколу засідання житлової комісії військової частини від 28.04.2023 №6.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся за їх захистом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

У ч.1 ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких громадянин має змогу побудувати житло, придбати його у власність, або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступною платою відповідно до закону.

Частиною першою ст.12 Закону України від 20 грудня 1991року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - ЗУ №2011-XII) передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.37 та ст. 38 Житлового кодексу УРСР (в редакції, станом на постановку позивача на квартирний облік, далі - ЖК УРСР) облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію.

У випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, працівники медичних, культурно-освітніх, торговельних та інших установ і організацій, які безпосередньо обслуговують трудовий колектив підприємства, установи, організації, та інші особи за їх бажанням беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з робітниками і службовцями цього підприємства, установи, організації.

Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Відповідно до ст.40 ЖК УРСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках:

1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;

1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку;

2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;

3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР;

4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;

5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

У разі смерті громадянина, який перебував на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, за членами його сім`ї зберігається право подальшого перебування на обліку. Таке ж право зберігається за членами сім`ї громадянина, який перебував на обліку у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів і був знятий з обліку з підстав, зазначених у пунктах 2 і 4 цієї статті.

Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік.

Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку.

Не знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов народні депутати України, які перейшли на постійну роботу у Верховну Раду України, і члени їх сімей за місцем попередньої роботи чи постійного проживання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року №1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок).

Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Порядком визначено алгоритм обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, надання житлових приміщень для постійного проживання Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Для зарахування на облік військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього командира (начальника).

Відповідно до п.22. Порядку облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Пунктом 24 Порядку встановлено, що військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.

У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

На засіданні житлової комісії має право бути присутнім військовослужбовець, стосовно якого вирішується питання зарахування на облік.

Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.

Військовослужбовці, зараховані на облік, заносяться до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла.

Військовослужбовці зараховуються на облік незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

Згідно з п.29 Порядку військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2023 №6 позивач зі складом сім`ї знятий з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов з підстав: " У разі звільнення з військової служби за підставами, не визначеними у Законі України від 20 грудня 1991 року «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто у зв`язку з закінченням строку контракту, незалежно від вислуги років, не передбачено їх залишення на квартирному обліку для поліпшення житлових умов у військовій частині".

Відповідно до п.30. Порядку військовослужбовці знімаються з обліку у разі:

- поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла;

- засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;

- звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

- подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, вказаний перелік підстав для зняття військовослужбовців з обліку не є вичерпним.

Згідно з п.31 Порядку житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку, крім випадків, передбачених законодавством.

Отже, право на житло мають військовослужбовці, які перебувають на обліку.

Відповідно до п.32. Порядку військовослужбовцям житло надається згідно з чергою.

Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).

Пунктом 33 Порядку встановлено, що житлове приміщення, що надається військовослужбовцю для постійного проживання, повинне бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним та технічним вимогам.

Згідно з п.34 Порядку на підставі рішення про надання житла виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради, а в закритому військовому містечку - квартирно-експлуатаційний орган видає ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення, безпосередньо військовослужбовцю, на ім`я якого він виписаний, або за його дорученням іншій особі.

Ордер може бути виданий лише на вільне житлове приміщення.

Відповідно до Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081, Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року №450, та Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №728, з метою вдосконалення забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Інструкція).

Інструкція визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей).

Відповідно до п.1 розділу VІ Інструкції житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.

Суд встановив, що календарна вислуга років позивача становить більше 20 років.

Згідно з п.2. розділу VІ. Інструкції військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, відповідно до статті 34 Житлового кодексу Української УРСР.

Потребуючими поліпшення житлових умов також визнаються:

військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають в одній квартирі по дві і більше сім`ї незалежно від родинних відносин, та особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (у тому числі, якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати);

військовослужбовці з числа осіб з інвалідністю внаслідок війни, визначених у пунктах 11, 12 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та члени їх сімей;

члени сімей загиблих, визначені абзацами шостим та восьмим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

військовослужбовці та члени їх сімей, які були забезпечені житловими приміщеннями на територіях, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, - із урахуванням вимог законодавства України щодо тимчасово окупованих територій.

Відповідно до п.3. розділу VІ Інструкції облік ведеться в житлових комісіях військових частин (об`єднаних житлових комісіях), військових комісаріатах та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.

Відповідно до п.22 розділу V Інструкції зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Наявності таких підстав судом не встановлено.

Відповідно до п.3 ст.12 ЗУ №2011-XII військовослужбовцям, які вступили на військову службу за контрактом відповідно до частини четвертої статті 20 або продовжили військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», жилі приміщення надаються позачергово за рахунок військових формувань за місцем проходження військової служби. При цьому для військовослужбовців, які вступили на військову службу за контрактом відповідно до частини четвертої статті 20 зазначеного Закону, до часу перебування їх на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, зараховується час перебування на такому обліку за місцем проживання до прийняття на військову службу за контрактом.

Згідно з ч.4 ст.20 Закону України від 25 березня 1992року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - ЗУ №2232-XII) громадяни України, які не досягли граничного віку перебування в запасі, у разі настання особливого періоду можуть бути прийняті на військову службу за контрактом на строк військової служби в календарному обчисленні, встановлений частиною 3 статті 23 цього Закону.

Відповідно до ч.10 ст.23 Закону України №2232-XII для потреб Збройних Сил України та інших військових формувань (крім Служби зовнішньої розвідки України) військовослужбовцям військової служби за контрактом з числа громадян України, які під час проходження військової служби були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (крім розумових, сенсорних, психологічних вад, розладів психіки, поведінки та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України та іншими центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями), за їх зверненням може бути продовжено військову службу до закінчення строку контракту з можливістю укладення нового контракту, але не більше ніж до досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

Суд враховує, що позивач проходив військову службу за контрактом та його звільнено в запас за закінченням строку дії такого контракту.

Згідно з п.9 ст.12 Закону України №2011-XII військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла.

Отже, існує вичерпний перелік підстав, при яких військовослужбовці мають право залишатися на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при звільненні з військової служби. Крім того, згідно з чинним законодавством звільнення з військової служби в запас не є підставою для зняття позивача та членів його сім`ї з квартирного обліку у військовій частині.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, які викладено у постановах: від 25 березня 2019 року у справі №359/2295/17, від 08 квітня 2020 року у справі №683/2197/18, від 20 травня 2019 року у справі №487/6514/17, від 20 січня 2021 року у справі №460/6031/18.

З урахуванням зазначених норм права та обставин справи, а саме того, що позивач має календарну вислугу на військовій службі більше 20 років, має статус учасника бойових дій, під час проходження військової служби до звільнення перебував на квартирному обліку, суд дійшов висновку, що позивач має право на залишення на квартирному обліку у відповідача і після звільнення його з військової служби.

За таких обставин суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними та скасування оскаржуваного рішення.

Підсумовуючи вищенаведене, суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, необхідно зобов`язати відповідача поновити позивача та членів його сім`ї у кількості 5 (п`ять) осіб на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов в загальній черзі з 03.06.2011 та першочерговій черзі з 03.06.2011 та з 13.12.2019 .

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову повністю.

Позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, які становлять 15 000, 00 грн та складаються із витрат на правову допомогу.

Суд, розглянувши заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, зазначає наступне.

Згідно з частинами 1 та 5 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

За змістом статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з вимогами частини 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Як вбачається з пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до положень частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, суд звертає увагу, що стаття 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог ч. 5 ст. 134 цього Кодексу щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12.09.2018 (справа №810/4749/15) зазначив, що з аналізу положень ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постановах від 22.12.2018 у справі №826/856/18 та від 30.09.2020 у справі №360/3764/18 при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Клопотання від відповідача щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суду не надійшло, крім цього, заперечуючи позовні вимоги, В/ч НОМЕР_1 не вказує на необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Суд зазначає, що Верховний Суд в своєму висновку викладений у постанові 21.01.2021 № 280/2635/20, вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Статтею 19 Закону №5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Обгрунтовуючи розрахунок суми судових витрат позивачем надаються докунтальні докази, а саме: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія ЖТ №001279 від 28 січня 2022 року, договір про надання правової допомоги №60 від 30 червня 2023 року, додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги №60 від 30.06.2023 Акта №1-25/09/23 від 25.09.2023 приймання передачі послуг, виписка з мобільного банкінгу від 06.10.2023, АТ "Ощадбанк" на суму операції 15000,00 грн, юридичні послуги згідно акту №1-25/09/23 від 25.09.2023.

Судом встановлено, що 30.06.2023 між ОСОБА_1 (клієнт) та Адвокатським бюро «Віталія Рудика» "Юстеко" (далі - сторона) було укладено договір про надання правової допомоги №60.

Пунктом 1.1 передбачено, що Адвокатське Бюро зобов`язується надати клієнту правову допомогу, пов`язану із представництвом та захистом інтересів Клієнта. Клієнт зобов`язується сплатити за надану йому правову допомогу.

Пунктом 1.2 визначено, що правова допомога за цим Договором включає вчинення Адвокатським Бюро усіх необхідних юридично значимих дій та надання юридичних послуг, які необхідні для захисту інтересів клієнта. До таких послуг належить, зокрема:

1.2.1 представництво та захист інтересів клієнта а органах державної влади та місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях та і судах усіх інстанцій та юрисдикцій;

1.2.2. підготовка та подання будь-яких запитів, позовних заяв, скарг, клопотань, звернень та інших документів правового характеру до будь-яких органів державної влади та місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, фізичних осіб;;

1.2.3 отримання будь-якої кореспонденції та документів, адресованих клієнту;

1.2.4 надання усних та письмових консультацій представникам клієнта та проведення для них інструктажів, підготовка необхідних документів, роз`яснень, пояснень, довідок з правових питань, що виникають у клієнта з приводу представлення інтересів останнього;

1.2.5 приймання та тимчасове чи постійне зберігання документів, що належать клієнту.

Відповідно до пп.1.4 п.1 Договору сторони погодили, що конкретні юридичні послуги, їх вартість, порядок оплати та строки виконання визначаються сторонами у додаткових угодах до Договору.

Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги №60 від 30.06.2023 сторони домовились, що Адвокатське Бюро зобов`язується надати правову допомогу в частині оскарження у судовому порядку наказу командира військової части від 03.05.2023 №253ад про затвердження протоколу засідання житлової комісії військової частини від 28.04.2023 №6, а також поновлення на житловій черзі. За надання юридичних послуг за цією Додатковою угодою №1 клієнт сплачує Адвокатському Бюро гонорар у розмірі:

- підготовка позовної заяви, а також усіх заяв, клопотань, що подаватимуться до суду першої інстанції - 15 000,00 грн.

На підтвердження виконання умов Договору складено Акт №1-25/09/23 від 25.09.2023 приймання - передачі наданих послуг, в якому вказано: підготовлено позовну заяву і інтересах ОСОБА_1 про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання вчинити дії. Загальна вартість послуг складає 15 000, 00 грн.

Згідно з випискою мобільного банкінгу від 06.10.2023, АТ "Ощадбанк" на суму операції 15000,00 грн, юридичні послуги згідно акту №1-25/09/23 від 25.09.2023.

Таким чином, розмір судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу становить 15 000,00 грн та заявлений позивачем до стягнення.

Враховуючи вищенаведене та відсутність заперечень відповідача щодо суми гонорару, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу підлягає відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача військової частини НОМЕР_1 , оскільки останнім було прийнято спірні рішення у даній справі, що оскаржувались позивачем.

Підстави для відшкодування судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 28.04.2023 №6 в частині: "Виключити з обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов при військовій частині Озернянського гарнізону майора запасу ОСОБА_1 з загальної та першочергової черги складом п`ять осіб (він, дружина -1982 р.н., син - 2002 р.н, син - 2005 р.н., син - 2016 р.н)

Визнати протиправним та скасувати пункту 13 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2023 №253 ад "Про затвердження протоколу засідання житлової комісії військової частини від 28.04.2023 №6.

Зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 та членів його сім`ї у складі на квартирному обліку в загальну чергу з 03.06.2011, в першочергову чергу 03.06.2011 та з 13.12.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 документально підтверджені витрати на правову допомогу у сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч ) гривень 00 копійок

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук