Справа № 400/428/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 р. № 400/428/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії; скасування рішення від 13.10.2023 № 01,

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач) про:

визнання дій відповідача в частині прийняття рішення про відмову в призначені пенсії від 13.10.2023 № 01 позивачці в призначені пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, визначеного частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відмову зарахувати до страхового стажу період роботи з 30.01.1979 по 21.02.1980 на посаді санітарки у Міській дитячій лікарні № 2, з 08.04.1980 по 20.08.1981 на посаді комірника ДП «Миколаївський суднобудівний завод», з 25.01.1982 по 10.10.1983 на посаді комірника ДП «Миколаївський суднобудівний завод», з 08.01.1991 по 02.12.1991 на посаді комірника на Миколаївському заводі «Дормашина» ім. 50 річчя Великого Жовтня, з 02.12.1991 по 02.01.1992 на посаді комірника на Науково-виробничому кооперативі «НАСКО», з 03.01.1992 по 29.01.1993 на посаді кресляра на Компанії «Граст лтд», з 29.01.1993 по 01.08.2008 на посаді оператора комп`ютерного набору в спеціального майданчика для тимчасового зберігання т/з УААТ УМВС, з 01.02.2013 по 30.04.2013 на посаді оператора торговельного залу ТДВ «Будинок торгівлі «Південний Буг» протиправними та скасувати рішення від 13.10.2023 № 01;

зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивачки періоди роботи з 30.01.1979 по 21.02.1980 на посаді санітарки у Міській дитячій лікарні № 2, з 08.04.1980 по 20.08.1981 на посаді комірника ДП «Миколаївський суднобудівний завод», з 25.01.1982 по 10.10.1983 на посаді комірника ДП «Миколаївський суднобудівний завод», з 08.01.1991 по 02.12.1991 на посаді комірника на Миколаївському заводі «Дормашина» ім. 50 річчя Великого Жовтня, з 02.12.1991 по 02.01.1992 на посаді комірника на Науково-виробничому кооперативі «НАСКО», з 03.01.1992 по 29.01.1993 на посаді кресляра на Компанії «Граст лтд», з 29.01.1993 по 01.08.2008 на посаді оператора комп`ютерного набору в спеціального майданчика для тимчасового зберігання т/з УААТ УМВС, з 01.02.2013 по 30.04.2013 на посаді оператора торговельного залу ТДВ «Будинок торгівлі «Південний Буг»;

зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позов обґрунтовано позивачем тим, що:

частина документів щодо її трудової діяльності була оформлена російською мовою, і тому уповноважені особи її по батькові « ОСОБА_2 » невірно перекладали на українську мову;

у зв`язку з втратою трудової книжки ІНФОРМАЦІЯ_1 їй було видано дублікат трудової книжки на тодішнє прізвище « ОСОБА_3 », а не її дівоче « ОСОБА_4 »;

зміна її прізвища підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, свідоцтвом про розірвання шлюбу, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, свідоцтвом про народження;

записи у трудовій книжці про початок та завершення трудових відносин вносились уповноваженими особами підприємств, організацій, де вона працювала;

записи у трудовій книжці підтверджуються також іншими документами відповідними довідками;

формальні неточності у документах за загальним правилом не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист;

відповідач не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити мій страховий стаж.

У відзиві на позовну заяву від 05.02.2024 відповідач заперечив проти позову і просив у його задоволені відмовити в повному обсязі. На переконання відповідача його рішення про відмову в призначені пенсії за віком позивачу є правомірним, оскільки:

до страхового стажу позивачки не зараховано періоди її роботи з січня 1979 року по грудень 1997 року відповідно до трудової книжки у зв`язку з тим, що трудова книжка заповнена з порушенням вимог законодавства, а саме: по-перше, на титульному аркуші трудової книжки відсутня печатка підприємства, яке вперше заповнювало трудову книжку; по-друге, дата заповнення трудової книжки 19.03.1986, але трудову книжку розпочато записом про прийняття на роботу з 30.01.1979;

не враховано декілька довідок, поданих позивачкою, бо зазначені у них прізвища не відповідають паспортним даним позивачки;

до страхового стажу позивачки не зараховано період навчання з 01.09.1987 по 15.07.1988 згідно із дипломом НОМЕР_1 від 15.07.1988 у зв`язку з тим, що по батькові зазначено « ОСОБА_5 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_2 »;

за період роботи серпень 2005 року, з жовтня 2007 року по березень 2008 року в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про нарахування доходу та сплати страхових внесків;

на день звернення позивачки для призначення пенсії її страховий стаж становив 21 рік 01 місяць 26 днів при необхідних 30 років.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 КАС України (без виклику сторін у судове засідання).

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі її обставини в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження від 11.09.1963 НОМЕР_2 ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після одруження 08.08.1981 ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_3 », що підтверджується довідкою про одруження № 22, виданою 14.01.1997 відділом РАГСу управління юстиції в Херсонській області, та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 03.11.2023 № 3.

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу від 20.11.1984 НОМЕР_3 ОСОБА_7 розлучилась 20.11.1984 з чоловіком та залишила за собою прізвище « ОСОБА_3 ».

Відповідно до свідоцтва про шлюб (повторно) від 06.09.2023 серія НОМЕР_4 позивачка після одруження 17.05.1985 змінила своє прізвище на « ОСОБА_8 ».

Трудову книжку НОМЕР_5 було видано 19.03.1986 на ім`я ОСОБА_7 , в якій зроблено запис про зміну прізвища « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_8 ».

Згідно із записами у вказаної трудової книжки позивачка працювала:

з 30.01.1979 по 21.02.1980 санітаркою у Міській дитячій лікарні № 2 (записи №№ 1-2);

з 08.04.1980 по 20.08.1981 та з 25.01.1982 по 10.10.1983 учнем штукатуром і комірником на заводі ордена Леніна ім. 61 комунара (записи №№ 3-7);

з 08.01.1991 по 02.12.1991 комірником на Миколаївському заводі «Дормашина» ім. 50 річчя Великого Жовтня (записи № 17-18);

з 02.12.1991 по 02.01.1992 комірником у Науково-виробничому кооперативі «НАСКО» (записи № 18-19);

з 03.01.1992 по 29.01.1993 креслярем в Компанії «Граст лтд» (записи № 20-21);

з 29.01.1993 по 17.01.2000 та з 01.07.2006 по 01.08.2008 в ДАІ УМВС України в Миколаївській області (записи №№ 22-29);

з 01.02.2013 по 30.04.2013 адміністратором торговельного залу ТзДВ «Будинок торгівлі «Південний Буг» (записи №№ 34-35).

Відповідно до архівних довідок:

Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська дитяча лікарня № 2» від 15.08.2023 № 14/6.2-1/27 ОСОБА_9 працювала в Міській дитячій лікарні № 2 з 30.01.1979 по 21.02.1980 на посаді санітарки відділення № 4;

Державного підприємства «Миколаївський суднобудівний завод» від 22.08.2023 № 45/84 ОСОБА_10 з 08.04.1980 працювала на заводі ордена Леніна ім. 61 комунара в цеху № 11 в якості учня штукатура, з 29.09.1980 по 20.08.1981 на посаді комірника в цеху № 3;

Державного підприємства «Миколаївський суднобудівний завод» від 07.09.2023 № 45/93 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працювала з 25.01.1982 по 10.10.1983 комірником на заводі ордена Леніна ім. 61 комунара в цеху № 3;

Товариства з обмеженою відповідальністю «Аврора і Ко» від 18.10.2019 № 8371 ОСОБА_1 працювала на Миколаївському заводі «Дормашина» ім. 50 річчя Великого Жовтня на посаді комірника з 08.01.1991 по 02.12.1991;

Управління МВС України в Миколаївській області від 10.01.2024 № 113/14-2024 ОСОБА_1 працювала в органах внутрішніх справ з 29.01.1993 по 17.01.2000 та з 01.07.2006 по 01.08.2008.

06.10.2023 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення їй пенсії за віком.

За результатами розгляду заяви позивачки від 06.10.2023 відповідач прийняв рішення від 13.10.2023 № 01 про відмову у призначенні пенсії.

Вказане рішення аргументовано тим, що позивачка не має право на призначення пенсії, оскільки у неї відсутній необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме: 30 років. Страховий стаж для визначення права становить 21 рік 01 місяць 26 днів. До страхового стажу позивачки не зараховано періоди її роботи відповідно до трудової книжки, зокрема, з січня 1979 року по грудень 1997 року.

Вважаючи вищенаведене рішення про відмову у призначені їй пенсії протиправним, позивачка звернулася до суду з цим позовом. Вона переконана, що відповідач порушив її право на отримання пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (далі Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Абзацом тридцять шостим статті 1 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV цей Закон набирав чинності з 01.01.2004.

Тому страховий стаж обчислюється за період роботи:

до 31.12.2003 на підставі документів і в порядку, визначених законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, тобто Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

після 01.01.2004 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Отже, періоди роботи позивача до 31.12.2003 можуть бути зараховані до страхового стажу лише на підставі документів і в порядку, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом «а» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Отже, періоди роботи позивачки з 30.01.1979 по 21.02.1980, з 08.04.1980 по 20.08.1981, з 25.01.1982 по 10.10.1983, з 08.01.1991 по 01.12.1991, з 02.12.1991 по 02.01.1992, з 03.01.1992 по 29.01.1993 та з 29.01.1993 по 31.12.2023 згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» можуть бути зараховані до страхового (трудового) стажу на підставі документів, що їх підтверджують.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відтак у разі наявності трудової книжки страховий стаж за періоди роботи до 31.12.2003 встановлюється на підставі відповідних записів у ній.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до 09.06.2021) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з абзацом першим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відсутність відбитку печатки на титульному аркуші роботодавця, який заповнював дублікат трудової книжки, та напису «Дублікат» в правому верхньому кутку першої сторінки не можуть бути підставами для не зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивачки.

Відтак рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком від 13.10.2023 № 01 є протиправним, а позовні вимоги позивачки в частині скасування зазначеного рішення підлягають задоволенню.

В цьому випадку суд також врахував, що свідоцтвом про народження від 11.09.1963 НОМЕР_2 , довідкою про одруження № 22, виданою 14.01.1997 відділом РАГСу управління юстиції в Херсонській області, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 03.11.2023 № 3, свідоцтвом про розірвання шлюбу від 20.11.1984 НОМЕР_3 та свідоцтвом про шлюб (повторно) від 06.09.2023 серія НОМЕР_4 підтверджуються обставини зміни позивачкою 08.08.1981 дівочого прізвища « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_3 », а 17.05.1985 прізвища « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_8 ».

Що стосується відповідних періодів роботи позивачки до 31.12.2003, які вона просить зарахувати до її страхового стажу, то суд встановив, що частину з них відповідач зарахував до її страхового стажу.

Так, відповідно до форми РС-право за пенсійною справою № 01 до страхового стажу при прийняті оскаржуваного рішення були зараховані у повному обсязі, в тому числі, такі періоди роботи позивачки:

з 25.01.1982 по 10.10.1983 у кількості 01 рік 08 місяців 16 днів;

з 01.01.1998 по 31.12.2003 у кількості 06 років 00 місяців 16 днів.

Отже, спір щодо зарахування до страхового стажу позивачки періоди її роботи з 25.01.1982 по 10.10.1983 комірником на заводі ордена Леніна ім. 61 комунара та з 01.01.1998 по 17.01.2000 в органах внутрішніх справ відсутній, оскільки відповідач зарахував їх до страхового стажу позивачки при прийняті оскаржуваного рішення.

Водночас у трудовій книжці відсутні будь-які записи про роботу позивачки у період з 18.01.2000 по 31.12.2005 (записи №№ 24, 25). Згідно з довідки Управління МВС України в Миколаївській області від 10.01.2024 № 113/14-2024 позивачка працювала в органах внутрішніх справ з 29.01.1993 по 17.01.2000 та з 01.07.2006 по 01.08.2008.

Відтак матеріалами справи не підтверджується факт роботи позивачки в органах внутрішніх справ у період з 18.01.2000 по 31.12.2005.

Як наслідок, позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу позивачки періодів її роботи з 25.01.1982 по 10.10.1983, з 01.01.1998 по 31.12.2005 задоволенню не підлягають.

Інші відповідні періоди до 31.12.2003, які позивачка просить зарахувати до її страхового стажу, відповідач протиправно не зарахував.

У позовній заяві позивачка також просила зарахувати до її страхового стажу деякі періоди її роботи після 01.01.2004, зокрема:

з 01.01.2016 по 01.08.2008 на посаді оператора комп`ютерного набору спеціального майданчика для тимчасового зберігання т/з УААТ УМВС;

з 01.02.2013 по 30.04.2013 на посаді оператора торговельного залу ТДВ «Будинок торгівлі «Південний Буг».

Згідно з даними форми РС-право за пенсійною справою № 01 до страхового стажу позивачки зараховано період її роботи:

з 01.09.2005 по 30.09.2007 у кількості 02 роки 01 місяць 00 днів, тобто весь період роботи;

з 01.04.2008 по 31.07.2008 у кількості 00 років 04 місяці 00 днів (весь період);

з 01.02.2013 по 30.04.2013 у кількості 00 років 00 місяців 24 дні, тобто частково.

Таким чином, відповідач зарахував позивачці до її страхового стажу періоди її роботи з 01.01.2016 по 31.07.2008 у повному обсязі, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю протиправних дій відповідача.

Що стосується роботи позивачки 01.08.2008 та з 01.02.2013 по 30.04.2013, то у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків позивачкою за серпень 2008 року, а за період з 01.02.2013 по 30.04.2013 вони сплачені в загальній кількості за 24 дні.

Пунктом 1 статті 1 статті 14 Закону № 1058-IV встановлено, що стархувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відтак позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періодів його роботи на такому підприємстві.

Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 27.05.2021 у справі № 343/659/17 та від 11.10.2023 у справі № 340/1454/21.

Проте, таке зарахування страхового стажу можливе лише у випадку, якщо застрахована особа отримувала заробітну плату, але страхувальник протиправно не сплачував страхові внески і в нього наявна заборгованість по страховим внескам.

Позивачка ні до суду, ні відповідачу не надала будь-яких документів, які підтверджували б факт отримання нею заробітною платою в розмірі, який зобов`язує відповідача зарахувати до її страхового стажу періоди її роботи 01.08.2008 та з 01.02.2013 по 30.04.2013 у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач правомірно не зарахував період роботи позивачки 01.08.2008 та з 01.02.2013 по 30.04.2013 до її страхового стажу у кількості 24 днів. Позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Отже, відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивачки такі періоди її роботи:

з 30.01.1979 по 21.02.1980 санітаркою в Міській дитячій лікарні № 2;

з 08.04.1980 по 28.09.1980 учнем штукатуром у цеху № 11 на заводі ордена Леніна ім. 61 комунара;

з 29.09.1980 по 20.08.1981 комірником у цеху № 3 на заводі ордена Леніна ім. 61 комунара;

з 08.01.1991 по 02.12.1991 комірником в Миколаївському заводі «Дормашина» ім. 50 річчя Великого Жовтня;

з 02.12.1991 по 02.01.1992 комірником у Науково-виробничому кооперативі «НАСКО»;

з 03.01.1992 по 29.01.1993 креслярем у Компанії «Граст лтд»;

з 29.01.1993 по 31.12.1997 в органах внутрішніх справ.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 15.01.2024, що міститься в матеріалах справи, підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 1211,20 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; код за ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії від 13.10.2023 № 01.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; код за ):

зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ) до страхового стажу при призначені пенсії за віком періоди її роботи з 30.01.1979 по 21.02.1980 санітаркою в Міській дитячій лікарні № 2, з 08.04.1980 по 28.09.1980 учнем штукатуром у цеху № 11 на заводі ордена Леніна ім. 61 комунара, з 29.09.1980 по 20.08.1981 комірником у цеху № 3 на заводі ордена Леніна ім. 61 комунара, з 08.01.1991 по 02.12.1991 комірником в Миколаївському заводі «Дормашина» ім. 50 річчя Великого Жовтня, з 02.12.1991 по 02.01.1992 комірником у Науково-виробничому кооперативі «НАСКО», з 03.01.1992 по 29.01.1993 креслярем у Компанії «Граст лтд» та з 29.01.1993 по 31.12.1997 в органах внутрішніх справ;

повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ) про призначення пенсії за віком від 06.10.2023.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; код за ) судовий збір у розмірі 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 21 лютого 2024 року