Справа № 160/21704/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального міського округу Бойченко Тетяна Миколаївна про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
28.08.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального міського округу Бойченко Тетяна Миколаївна, в якій позивач з урахуванням позову на виконання вимог ухвали суду від 04.09.2023 року просить суд:
- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протиправною;
- зобов`язати надати інформацію про рух коштів, надходження коштів на рахунки ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 з 23.05.2016 року по дату початку ліквідації включно на вказану адресу приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального міського округу Бойченко Тетяни Миколаївни.
Означені позовні вимоги протиправною бездіяльністю щодо ненадання повної відповіді на запит від 20.02.2023 року приватного нотаріусу Дніпропетровського нотаріального міського округу Бойченко Тетяни Миколаївни щодо руху коштів, надходження коштів на рахунки ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 з 23.05.2016 року по дату початку ліквідації.
12.12.2023 року від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив наступне. На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 року № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 року № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено Ірклієнко Юрія Петровича.
13.06.2016 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23.06.2016 року до 22.07.2016 року включно.
Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 року №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 року до 12.07.2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», визначені ст. 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, ОСОБА_3 з 13.07.2016 року до 12.07.2018 року, включно.
Низкою рішень виконавчої дирекція Фонду приймались рішення про зміну уповноважених осіб, продовження строків ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський».
Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 06.11.2020 року № 1921 «Про деякі питання ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «Банк Михайлівський» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вирішено здійснювати Фондом безпосередньо. За таких умов, Фонд гарантування з 23.05.2016 року здійснює заходи щодо виведення неплатоспроможного банку - ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку виключно відповідно до порядку, визначеного Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що вона є спадкоємицею ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Позивачем стверджується, що ОСОБА_2 мала відкриті рахунки в ПАТ «Банк Михайлівський», на які зараховувались кошти ІРЦ та КІЦ, а також власні кошти.
Так, позивач звернулась до приватного нотаріусу Дніпропетровського нотаріального міського округу Бойченко Тетяни Миколаївни (далі - нотаріус) для встановлення та оформлення спадщини в ПАТ «Банк Михайлівський».
У подальшому нотаріус для встановлення та оформлення спадщини в ПАТ «Банк Михайлівський» направила до Фонду запит для надання інформації про зарахування та рух коштів на рахунках ОСОБА_2 .
Відповідач звертає увагу суду на те, що ані позивачем у позовній заяві, ані нотаріусом у запиті не надано будь-яких доказів наявних відкритих рахунків у ПАТ «Банк Михайлівський» на ім`я ОСОБА_2 .
Як зазначає позивач, Фонд гарантування на запит нотаріуса не надав належну відповідь, а лише обмежився загальними фразами.
У свою чергу, Фондом було розглянуто запит приватного нотаріуса Бойченко Т.М. від 20.02.2023 року, зареєстрований Фондом 27.02.2023 року за № 3533/23, на який було надано відповідь від 28.03.2023 року № 57-3295/23, в якій зазначено, що відповідно до відомостей з АБС ПАТ «Банк Михайлівський», у клієнтки ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) відсутні будь-які відносини з банком.
Таким чином, можна стверджувати, що у Фонду відсутня інформація, що в ПАТ «Банк Михайлівський» відкривались рахунки на ім`я ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ), що унеможливлює надання інформації про наявність, рух та залишок коштів на рахунках, інформація про відкриття яких відсутня.
Відповідно до приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. Варто зазначити, що Фонд не здійснює самостійно виведення банку з ринку, а делегує частину своїх повноважень Уповноваженій особі на здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та /або ліквідації банку.
Порядок відшкодування Фондом гарантування коштів за вкладами встановлюється Законом та Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14.
З приписів ст. ст. 26, 27 та 48 Закону та Розділів III і IV Положення № 14 вбачається, що Фонд гарантування починає виплату коштів в межах гарантованої державою суми відшкодування (200 000,00 грн.) вкладникам неплатоспроможного банку, які включені в Загальний реєстр вкладників.
Відповідно до ст.26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в-розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.
У відповідності до ст.27 Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Також статтею 27 Закону встановлено, що Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:
1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;
2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;
3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;
4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;
5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу підстав, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.
У Фонду відсутні будь-які первинні документи по вкладникам і тому при складанні Загального реєстру використовуються виключно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою Переліку вкладників.
Законодавство не покладає обов`язок на Фонд враховувати під час складання Загального реєстру інші документи, окрім Переліку рахунків вкладників.
Перелік, який складається Уповноваженою особою та Загальний реєстр, який затверджується Фондом гарантування, є різними за суттю, змістом та призначенням документами. Перелік складається уповноваженою особою Фонду, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом на підставі Переліку. Перелік, який складається уповноваженою особою, по суті має характер попереднього документу, який надалі у формі Загального реєстру затверджується Фондом гарантування.
Інформація щодо рахунків ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) уповноваженою особою до Фонду також не передавалась, що також свідчить про відсутність правовідносин між ПАТ «Банк Михайлівський» та останньою.
Крім того, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень та веб-порталу «Судова влада України», відсутня інформація щодо наявності спорів між ОСОБА_2 та ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» / уповноваженою особою Фонду / Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.
До того ж, позивачем не доведено реального дійсного (фактичного) порушення Фондом його прав, свобод та інтересів, а зазначено лише про неправомірну бездіяльність, на її думку, яка полягала у наданні відповіді, з яким вона не погоджується або зміст якої для неї незрозумілий.
22.11.2023 року та 23.11.2023 року від третьої особи - приватного нотаріусу Дніпропетровського нотаріального міського округу Бойченко Тетяна Миколаївна до суду надійшло пояснення щодо позову, в якому зазначено наступне.
Позивач звернулась до нотаріуса маючи інформацію про надходження коштів на рахунки ОСОБА_2 спадкоємицею яких є ОСОБА_1 . Після надходження коштів на рахунки клієнтів банків від ТОВ ІРЦ та КІЦ Фонд гарантування вкладів та уповноважені особі не відображають в залишках коштів повернуті суми. Встановлення залишку цих сум можливе тільки шляхом отримання руху коштів на рахунках.
Право нотаріуса на отримання інформації по вкладах передбачено також ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність»: довідки по рахунках (вкладах) у разі смерті власників надаються банком особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) в заповідальному розпорядженні банку, державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземних консульським установам по справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власники рахунків (вкладів).
Постановою Правління Національного банку України від 14 липня 2006 року № 261 затверджено Правила зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці Зокрема, п. 3.4 вказаних Правил встановлено, що для надання довідок за рахунками (вкладами у разі смерті їх власників державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам іноземним консульським установам у справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів) до банку подається заява за довільною формою.
Довідка складається банком за довільною формою і має містити інформацію про наявність рахунку, рух та залишок коштів на ньому.
Саме рух коштів на рахунку надає підстави встановити наявність коштів на як спадкоємець може мати право. Подібні запити нотаріуса передбачені законодавством формальна відписка не є відповіддю за якою нотаріус може встановити наявність або відсутністю спадщини. Право нотаріуса на отримання інформації що до надходження та наявності коштів на рахунках визначені законодавством.
На запит нотаріуса не надано повної відповіді, що до рахунків ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , руху коштів та залишків на рахунках в тому числі на картковому рахунку НОМЕР_3 .
Подібні дії фонду незаконні і порушують право власності спадкоємця на отриманні гарантованої суми виплати та приховування Фондом гарантування вкладів коштів на суму, яких спадкоємець має право.
Таким чином третя особа просить суд врахувати пояснення що до позову до фонду гарантування вкладів, що до перешкоджання в наданні інформації для перевірки та отримання гарантованої суми банківського вкладу.
18.12.2023 року від ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив де зазначено, що відповідач не подав будь - якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин. Отже висновки, зазначені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими. В даній відповіді на відзив позивачем зазначено наступне.
Згідно Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків Фізична особа повинна:
1) пред`явити паспорт або інший документ, що посвідчує особу. Фізична особа-резидент додатково повинна пред`явити документ із РНОКПП;
2) заповнити заяву про відкриття поточного рахунку. Фізична особа, яка займається підприємницькою та/або незалежною професійною діяльністю, зобов`язана зазначити про свій статус підприємця або особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, у заяві про відкриття поточного рахунку у реквізиті "Додаткова інформація".
Карткові рахунки - це банківські рахунки, на яких обліковуються операції за платіжними картками. Вони від «рішаються фізичним особам на підставі їх заяви на відкриття рахунка і договору про відкриття картрахунку.
Таким чином ПАТ «Банк Михайлівський», а в наступному ліквідатор, розпорядник майном, правонаступник - Фонд гарантування вкладів, суб`єкт владних повноважень як розпорядник інформації не надав відповідь на запит нотаріусу.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи га матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно п. 6. ст. 79 КАС України у випадку прийняття судом відмови сторони від визнання обставин суд може встановити строк для подання доказів щодо таких обставин
Згідно п. 6. ст. 80 КАС України Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.
За порушення Закону державні службовці можуть бути притягнуті до дисциплінарної, адміністративної та кримінальної відповідальності. Позивач вважає, що дії представника Фонду
гарантування вкладів підпадають під ст. 384 Кримінального Кодексу України введення в оману суду або іншого уповноваженого органу що тягне за собою кримінальну відповідальність,
Відповідно до стаття 212-3 КУпАП порушення права на інформацію та права на звернення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обмеження доступу до інформації або віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, якщо це прямо заборонено законом, -
тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від шістдесят до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п. 1 ст. 249 КАС України суд, вияви виш під час-розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону,
Згідно п. 2 ст. 249 КАС України у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Згідно п. 5 ст. 249 КАС України з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Згідно п. 9 ст. 249 КАС України окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повніші надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.
Позивач звертаючись з позовною заявою сподівалася що відповідач надасть до суду достовірну інформацію стосовно коштів на рахунках або питання буде вирішено в досудовому порядку.
Відтак позивач просить суд врахувати пояснення в відповіді на відзив; зобов`язати надати суб`єкт владних повноважень пояснення що до відкриття карткового рахунку НОМЕР_3 та приховування даної інформації від суду; зобов`язати надати в суд інформацію про відкриті рахунки на ім`я ОСОБА_2 .
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2023 року, зазначена вище справа була розподілена та 29.08.2023 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 року означено позовну заяву було залишено без руху та надано було позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн.; заяви про залучення третьої особи, викладеної з урахуванням положень ч. 4 ст. 49 КАС України; позовної заяви та її копіями, відповідно до кількості учасників справи, у відповідності до вимог ст. 160 КАС України з максимально чітко і зрозуміло сформованими позовними вимогами виходячи із приписів ст. 5 КАС України із підписом позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, що викладені в ухвалі суду від 04.09.2023 року. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом подання до суду: заяви про залучення третьої особи, викладеної з урахуванням положень ч.4 ст.49 КАС України; позовної заяви та її копіями, відповідно до кількості учасників справи, у відповідності до вимог ст. 160 КАС України з максимально чітко і зрозуміло сформованими позовними вимогами виходячи із приписів ст. 5 КАС України із підписом позивача.
У встановлений ухвалою суду від 11.10.2023 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
В період з 25.12.2023 року по 12.01.2024 року та в період з 18.01.2024 року по 19.01.2024 року суддя Прудник С.В. перебував у щорічній основній відпустці.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка (рідна сестра матері позивача) ОСОБА_2 , яка на момент своєї смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .
Тобто, позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_2 за законом.
Оформлення спадщини здійснювала приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального міського округу Бойченко Тетяна Миколаївна за особистої присутності позивача та її матері.
Відповідно до копії довідки приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бойченко Тетяни Миколаївни від 08.07.2021 року №145/02-14 за матеріалами спадкової справи № 41/2020 (номер спадкової справи у спадковому реєстрі: 66954097), заведеної приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бойчснко Т.М., після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем є її племінниця - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Як зазначила позивач у даній позовній заяві, ОСОБА_2 мала відкриті рахунки в ПАТ «Банк Михайлівський» на які зараховувались кошти ІРЦ та КІЦ, власні кошти.
Так, до відповіді на відзив позивачем долучено копію прибуткової картки ОСОБА_4 (+кредитка 90 днів без%) Банк Михайлівський із строком дії до 07/19, НОМЕР_3 , яка на переконання позивача є підтвердженням щодо того, що ОСОБА_2 мала відкриті рахунки в ПАТ «Банк Михайлівський» на які зараховувались кошти ІРЦ та КІЦ, власні кошти.
На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.05.2016 року № 14/БТ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23.05.2016 року прийнято рішення № 812 про запровадження з 23.05.2016 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський».
Позивач по даному позову - ОСОБА_1 (набувач спадщини) звернулась до приватного нотаріусу Дніпропетровського нотаріального міського округу Бойченко Тетяна Миколаївна що до встановлення та оформлення спадщини в ПАТ «Банк Михайлівський».
20.02.2023 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального міського округу Бойченко Т.М. для встановлення та оформлення спадщини в ПАТ «Банк Михайлівський» направлено запит до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для надання інформації про зарахування та рух коштів на рахунках ОСОБА_2 .
В даному запиті зазначено наступне. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на момент своєї смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_4 є спадкоємицею ОСОБА_2 за законом. ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 мала рахунки, кошти на рахунках (в т. карткові) та договірні відносини з ПАТ «Банк Михайлівський». Право нотаріуса на отримання інформації по вкладах передбачено також ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність»: довідки по рахунках (вкладах) у разі смерті їх власників надаються банком особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) в заповідальному розпорядженні банку, державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам по справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів). Постановою Правління Національного банку України від 14 липня 2006 року № 267 затверджено Правила зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці. Зокрема, п. 3.4 вказаних Правил встановлено, що для надання довідок за рахунками (вкладами) у разі смерті їх власників державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам у справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів) до банку подається заява за довільною формою. Довідка складається банком за довільною формою і має містити інформацію про наявність рахунку, рух та залишок коштів на ньому. Нотаріусом направлено запит на який не надано повної відповіді, що до рахунків ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , руху коштів та залишків на рахунках. Відтак приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального міського округу Бойченко Т.М. просила надати інформацію про рахунки, наявність коштів на рахунках, інформацію про рух коштів з по 23.05.2016 рік включно по рахунках ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на вказану адресу приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального міського округу Бойченко Тетяни Миколаївни.
Вважаючи бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протиправною, а свої права порушеними, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Пунктами 3 та 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;
вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Частиною 1 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.
Згідно з положеннями статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад, відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.
Суд зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи.
Відповідно до частини 3 статті 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Згідно з ч. 1 ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта.
Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.
Право нотаріуса на отримання інформації по вкладах передбачено також ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність»: довідки по рахунках (вкладах) у разі смерті власників надаються банком особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) в заповідальному розпорядженні банку, державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземних консульським установам по справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власники рахунків (вкладів).
Постановою Правління Національного банку України від 14 липня 2006 року № 261 затверджено Правила зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці Зокрема, п. 3.4 вказаних Правил встановлено, що для надання довідок за рахунками (вкладами у разі смерті їх власників державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам іноземним консульським установам у справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів) до банку подається заява за довільною формою.
Довідка складається банком за довільною формою і має містити інформацію про наявність рахунку, рух та залишок коштів на ньому.
Саме рух коштів на рахунку надає підстави встановити наявність коштів на як спадкоємець може мати право.
Частинами 1 та 2 ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.
Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) інформація про організацію та здійснення охорони банку та осіб, які перебувають у приміщеннях банку; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності; 10) інформація про організацію та здійснення інкасації коштів та/або перевезення валютних цінностей; 11) інформація про банки чи клієнтів банків, що збирається від банків під час здійснення банківського нагляду, валютного нагляду, нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, оверсайту платіжної інфраструктури, а також нагляду у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення; 12) інформація про банки чи клієнтів банків, отримана Національним банком України відповідно до міжнародного договору або за принципом взаємності від органу банківського нагляду іншої держави; 13) рішення Національного банку України про застосування заходів впливу, крім рішень про накладення штрафів, про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Статтею 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається банками: 1) на запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи. Інформація щодо рахунку умовного зберігання (ескроу) та операцій за ним розкривається також на письмовий запит бенефіціара. Інформація про залишок коштів на банківському рахунку, майнові права на кошти на якому є предметом обтяження, операції за ним, обтяження, щодо яких до банку надійшли повідомлення, у тому числі взяті банком на облік, інші обмеження права розпоряджання рахунком розкривається також на письмовий запит обтяжувача, якщо право обтяжувача на отримання відповідної інформації передбачено правочином, на підставі якого виникає таке обтяження; 2) за рішенням суду; 3) органам прокуратури України, Служби безпеки України, Державному бюро розслідувань, органам Національної поліції України, Національному антикорупційному бюро України, Бюро економічної безпеки України, Антимонопольному комітету України, Національному агентству з питань запобігання корупції, Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, - на їхні запити щодо банківських рахунків клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, у тому числі операцій без відкриття рахунків, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи - підприємця про: наявність рахунків, номери рахунків, інформацію про унікальні ідентифікатори та/або номери емісійних платіжних інструментів, залишок коштів на рахунках, операції списання з рахунків та/або зарахування на рахунки, призначення платежу, ідентифікаційні дані контрагента (для фізичних осіб - прізвище, ім`я та по батькові, ідентифікаційний номер платника податку; для юридичних осіб - повне найменування, ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), номер рахунку контрагента, інформацію про унікальні ідентифікатори та/або номери емісійних платіжних інструментів контрагента, єдиний ідентифікатор Національного банку України (код ID НБУ) надавача платіжних послуг контрагента, найменування надавача платіжних послуг контрагента; 4) центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику: а) на його запит щодо наявності банківських рахунків/електронних гаманців; б) у випадках та в обсязі, визначених Угодою між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки для поліпшення виконання податкових правил й застосування положень Закону США "Про податкові вимоги до іноземних рахунків" (FATCA) та іншими міжнародними договорами, що містять положення про обмін інформацією для податкових цілей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або укладеними на їх підставі міжвідомчими договорами. Порядок розкриття такої інформації встановлюється Національним банком України; в) на його запит щодо дотримання резидентами встановлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів; г) на його запит - щодо операцій за рахунками електронних резидентів (е-резидентів), а саме відомості на визначену дату або за визначений період часу про операції зарахування коштів на рахунки, призначення платежу, ідентифікаційні дані та номер рахунку контрагента; ґ) на його запит відповідно до статті 44-1 Податкового кодексу України; д) на його запит у випадках, встановлених підпунктами 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України; е) у випадках та в обсязі, визначених статтею 39-3 Податкового кодексу України; 5) центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, на його запит у випадках, встановлених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення"; 6) органам державної виконавчої служби, приватним виконавцям - на їхні запити з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", - щодо банківських рахунків/електронних гаманців клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи - підприємця про: наявність рахунків/електронних гаманців, номери рахунків/електронних гаманців, залишок коштів/електронних грошей на рахунках/електронних гаманцях, операції списання з рахунків/електронних гаманців та/або зарахування на рахунки/електронні гаманці, призначення платежу, а також щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 7) Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку у разі самостійного подання банком інформації про банк як емітент та адміністративних даних відповідно до законів про цінні папери та фондовий ринок; 8) іншим банкам - на їхні запити у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення"; 9) центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, з метою здійснення верифікації та моніторингу державних виплат - на його запит щодо банківських рахунків/електронних гаманців фізичних осіб, яким призначено, нараховано та/або здійснено державні виплати, а також фізичних осіб, які звернулися за призначенням державних виплат, операцій списання з рахунків/електронних гаманців та/або зарахування на рахунки/електронні гаманці і залишки за такими рахунками/електронними гаманцями на визначену дату або за конкретний проміжок часу; 10) особам, зазначеним власником рахунку (вкладу)/електронного гаманця у відповідному розпорядженні банку, у разі смерті такого власника рахунку (вкладу)/електронного гаманця - на їхній запит щодо наявності рахунків (вкладів)/електронних гаманців померлого власника та залишку коштів/електронних грошей на рахунках (вкладах)/електронних гаманцях; 11) державним нотаріальним конторам, приватним нотаріусам, посадовим особам органів місцевого самоврядування, уповноваженим на вчинення нотаріальних дій, іноземним консульським установам (для вчинення такими особами нотаріальних дій з охорони спадкового майна, з видачі свідоцтв про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя) - на їхні запити щодо наявності рахунків (вкладів)/електронних гаманців та залишку коштів/електронних грошей на рахунках (вкладах)/електронних гаманцях померлих власників цих рахунків/електронних гаманців та/або щодо залишку коштів/електронних грошей, які належать померлим фізичним особам та зберігаються на будь-яких рахунках/електронних гаманцях у банках, та/або щодо рухомого майна таких осіб, що перебуває на збереженні та/або у заставі банку як заклад, щодо наявності індивідуального банківського сейфа та/або договорів про надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, та/або щодо наявності рахунків умовного зберігання (ескроу) та грошових коштів на цих рахунках, призначених для перерахування померлим бенефіціарам; 12) держателю Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення"; 13) арбітражним керуючим - на їхні запити стосовно боржників, щодо яких арбітражний керуючий здійснює повноваження розпорядника майна керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реструктуризацію або керуючого реалізацією, в порядку, встановленому статтею 12-1 Кодексу України з процедур банкрутства, - щодо банківських рахунків клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретного клієнта (юридичної або фізичної особи, фізичної особи - підприємця) про наявність рахунків, номери рахунків, залишок коштів на рахунках, операції списання з рахунків та/або зарахування на рахунки, призначення платежу, а також щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання клієнту в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа.
Як зазначила позивач у поданій до суду позовній заяві, задля встановлення набутої власності Фонд гарантування вкладів маючи владні повноваження та по факту керуючий ПАТ «Банк Михайлівський» здійснив перешкоди в отриманні інформації в ліквідованому банку, а відповідно і можливість в отриманні гарантованої суми виплати банківського вкладу.
Тому, як вже зазначалось судом вище, 20.02.2023 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального міського округу Бойченко Т.М. для встановлення та оформлення спадщини в ПАТ «Банк Михайлівський» направлено запит до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для надання інформації про зарахування та рух коштів на рахунках ОСОБА_2 .
В даному запиті зазначено наступне. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на момент своєї смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_4 є спадкоємицею ОСОБА_2 за законом. ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 мала рахунки, кошти на рахунках (в т. карткові) та договірні відносини з ПАТ «Банк Михайлівський». Право нотаріуса на отримання інформації по вкладах передбачено також ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність»: довідки по рахунках (вкладах) у разі смерті їх власників надаються банком особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) в заповідальному розпорядженні банку, державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам по справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів). Постановою Правління Національного банку України від 14 липня 2006 року № 267 затверджено Правила зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці. Зокрема, п. 3.4 вказаних Правил встановлено, що для надання довідок за рахунками (вкладами) у разі смерті їх власників державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам у справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів) до банку подається заява за довільною формою. Довідка складається банком за довільною формою і має містити інформацію про наявність рахунку, рух та залишок коштів на ньому. Нотаріусом направлено запит на який не надано повної відповіді, що до рахунків ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , руху коштів та залишків на рахунках. Відтак приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального міського округу Бойченко Т.М. просила надати інформацію про рахунки, наявність коштів на рахунках, інформацію про рух коштів з по 23.05.2016 рік включно по рахунках ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на вказану адресу приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального міського округу Бойченко Тетяни Миколаївни.
Суд зазначає, що у відповідності до ст.27 Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Також статтею 27 Закону встановлено, що Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:
1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;
2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;
3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;
4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;
5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу підстав, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.
Як зазначив відповідач у відзиві на позовну заяву, у Фонду відсутні будь-які первинні документи по вкладникам і тому при складанні Загального реєстру використовуються виключно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою Переліку вкладників. Тому, інформація щодо рахунків ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) уповноваженою особою до Фонду також не передавалась, що також свідчить про відсутність правовідносин між ПАТ «Банк Михайлівський» та останньою.
Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що вона є спадкоємицею ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
При цьому як зазначає позивач, Фонд гарантування на запит нотаріуса не надав належну відповідь, а лише обмежився загальними фразами.
Разом з цим, Фондом було розглянуто запит приватного нотаріуса Бойченко Т.М. від 20.02.2023 року, зареєстрований Фондом 27.02.2023 року за № 3533/23, на яким було надано відповідь від 28.03.2023 року № 57-3295/23, в якій зазначено, що відповідно до відомостей з АБС ПАТ «Банк Михайлівський», у клієнтки ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) відсутні будь-які відносини з банком.
Судом установлено, що до відповіді на відзив позивачем було долучено копію прибуткової картки ОСОБА_4 (+кредитка 90 днів без%) Банк Михайлівський із строком дії до 07/19, НОМЕР_3 , яка на переконання позивача є підтвердженням щодо того, що ОСОБА_2 мала відкриті рахунки в ПАТ «Банк Михайлівський» на які зараховувались кошти ІРЦ та КІЦ, власні кошти.
Разом з цим, доказів з приводу того, що саме ОСОБА_2 укладався договір банківського вкладу з ПАТ «Банк Михайлівський» до суду не надано.
Суд вважає за необхідне також зазначити, що статус вкладника фізична особа набуває лише у випадку укладення договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку, а також, якщо такі договори укладено на її користь. Набуття статусу вкладника у зв`язку з відступленням права вимоги за вкладом, заміни кредитора у зобов`язанні, що випливає із договору вкладу (рахунку, депозиту), чи придбання частини вкладу за договором купівлі-продажу, нормативними актами, що регулюють спірні правовідносини, не передбачено.
Отже у даному випадку суд вважає, що у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відсутня інформація, що в ПАТ «Банк Михайлівський» відкривались рахунки на ім`я ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ), що унеможливлює надання інформації про наявність, рух та залишок коштів на рахунках, інформація про відкриття яких відсутня.
До того ж, інформація щодо рахунків ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) уповноваженою особою до Фонду також не передавалась, що також свідчить про відсутність правовідносин між ПАТ «Банк Михайлівський» та останньою.
Відтак на думку суду позивачем не доведено порушення Фондом її прав, свобод та інтересів, а зазначено лише про протиправну бездіяльність, що на її думку полягала у ненаданні відповіді, з якою вона не погоджується.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Стосовно постановлення окремої ухвали про притягнення винних у правопорушенні до відповідальності, яка передбачена ст. 212-3 КУпАП про що зазначено позивачем у відповіді на відзив щодо позовної заяви, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Із аналізу наведених норм права вбачається, що окрема ухвала може бути постановлена під час розгляду справи, а у разі необхідності, піднімати питання щодо притягнення до відповідальності винних осіб.
Суд зазначає, що окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому. Слід наголосити, що суд має право, але не зобов`язаний постановляти окрему ухвалу.
З огляду на викладене вище, суд наголошує, що винесення окремої ухвали не є обов`язок суду, а лише право.
При цьому, матеріали справи не містять доказів на підтвердження існування підстав для необхідності винесення у цій справі окремої ухвали.
В зв`язку із чим, вказана вимога позивача не підлягає задоволенню.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Надавши оцінку встановленим судом обставинам справи на підставі наданих сторонами доказів в контексті правових норм, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.
Відповідно до правил статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального міського округу Бойченко Тетяна Миколаївна про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник