Справа № 748/4372/23
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 748/4372/23 Головуючий у 1 інстанції: Майборода С.М.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці про визнання протиправними та скасування постанови та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Київської митниці, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову №2013/10000/21 від 09 вересня 2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 грудня 2023 року поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду. Позов ОСОБА_1 до Київської митниці про визнання протиправними та скасування постанови про порушення митних правил №2013/10000/21 від 09 вересня 2021 року та закриття провадження у справі задоволено частково. Скасовано постанову Київської митниці Державної митної служби України про порушення митних правил № 2013/10000/21 від 09.09.2021 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн. Справу про порушення митних правил № 2013/10000/21 відносно ОСОБА_4 направлено на новий розгляд до Київської митниці Державної митної служби України.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Київська митниця звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що Митний кодекс України не передбачає отримання будь-якого підтвердження отримання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, повідомлення про час та місце розгляду справи. На переконання апелянта, неотримання позивачкою поштової кореспонденції є спробою ухилення від відповідальності за порушення митних правил.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, в апеляційному порядку підлягає перегляду рішення суду першої інстанції виключно в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 .

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до протоколу Київської митниці про порушення митних правил № 2013/10000/2021 від 05 серпня 2021 року, громадянкою України ОСОБА_4 до відділу митного оформлення № 1 митного поста «Столичний» Київської митниці подано митну декларацію типу «ІМ40АА» UA100320/2021/287525, з метою митного оформлення транспортного засобу марки RENAULT модель LAGUNA VIN № НОМЕР_1 .

Відповідно до інформації з електронної бази АСМО «Інспектор», транспортний засіб марки RENAULT модель LAGUNA, VIN № НОМЕР_1 був ввезений на митну територію України 28 жовтня 2018 року громадянкою України ОСОБА_4 в режимі «транзит», в зоні діяльності Північної митниці.

Згідно протоколу про порушення митних правил № 2013/10000/2021 від 05.08.2021, громадянка ОСОБА_4 передала (у володіння, користування) транспортний засіб марки модель LAGUNA, VIN № НОМЕР_2 , громадянину України ОСОБА_5 , чим порушила вимоги ст. 93, 95, ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

Постановою Київської митниці у справі про порушення митних правил № 2013/10000/21 від 09 вересня 2021 року громадянку ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 4 статті 469 Митного кодексу України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн.

Не погоджуючись із даною постановою, позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 90 Митного кодексу України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 1 статті 95 Митного кодексу України закріплено, що встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: 1) для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб);

Відповідно до абз.абз. 1, 3 ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Положеннями ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України передбачено, що передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Київської митниці у справі про порушення митних правил № 2013/10000/21 від 09 вересня 2021 року громадянку ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 4 статті 469 Митного кодексу України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн. (а.с. 37-39).

Згідно протоколу про порушення митних правил № 2013/10000/2021 від 05 серпня 2021 року, розгляд справи призначено на 05 вересня 2021 року о 10:30 год. в Київській митниці України за адресою: м. Київ, бул. В.Гавела, 8А (а.с. 66-67).

Відповідно до листа Київської митниці від 12.08.2021 №7.8-1/20/10/3590, розгляд справи перенесено на 09 вересня 2021 року о 10 год. 30 хв. (а.с. 72 звор.).

Водночас, позивач наголошує на відсутності відомостей щодо належного повідомлення ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи про порушення митних правил.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 526 Митного кодексу України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Отже, вищевказаними положеннями Митного кодексу України на митний орган, який розглядає справу про порушення митних правил, покладено обов`язок належними чином проінформувати особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене, доводи апелянта про те, що Митний кодекс України не передбачає отримання будь-якого підтвердження отримання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, повідомлення про час та місце розгляду справи є необгрунтованими.

В силу вимог ч. 4 ст. 526 Митного кодексу України, справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що розгляд справи про порушення митних правил здійснювався у відсутності ОСОБА_4 , при цьому, матеріали справи не містять підтвердження факту належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи.

Так, законодавством регламентовано чітку процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передбачає повідомлення особи, щодо якої розглядається справа, поштовим відправленням з повідомленням про вручення та розгляд справи виключно за наявності відомостей про належне і завчасне повідомлення такої особи та в її присутності.

При цьому, зазначена процедура покликана забезпечити реальну можливість особі, яка притягається до відповідальності, реалізувати її процесуальні права, зокрема, право на ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, бути присутньою під час розгляду справи, тощо.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 квітня 2018 року у справі №156/404/17 зазначив наступне: «… безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, що має місце в даній справі через відсутність належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, є окремою самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил».

Враховуючи вищезазначене, неповідомлення ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи, на переконання колегії суддів, є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови Київської митниці Державної митної служби України про порушення митних правил № 2013/10000/21 від 09.09.2021.

Доводи апелянта про те, що неотримання позивачкою поштової кореспонденції є спробою ухилення від відповідальності за порушення митних правил, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, є лише припущенням відповідача, яке не підтверджене жодними доказами.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано скасовано постанову Київської митниці Державної митної служби України про порушення митних правил № 2013/10000/21 від 09.09.2021 та справу про порушення митних правил № 2013/10000/21 відносно ОСОБА_4 направлено на новий розгляд до Київської митниці Державної митної служби України.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.