Справа № 480/146/24
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2024 року Справа № 480/146/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Соп`яненко О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/146/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
- визнати дії відповідача - Головного управління пенсійного фонду України у Сумській області, з приводу відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії на підставі ч. 1 ст. 40 ЗУ 1058-ІV незаконними;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Сумській області здійснити ОСОБА_1 , перерахунок і виплату пенсії з 04.05.2022 року перерахунок і виплату пенсії, відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ № 1058-ІV та ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-ІV, врахувавши заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу, нарахувавши пенсію у максимальному розмірі.
Позовні вимоги мотивує вимоги тим, що 04.05.2022 ГУ ПФУ в Сумській області призначило йому пенсію за віком, при цьому при обчисленні пенсії не врахувало архівні довідки про заробітну плату від 06.08.2021 № 10-24/3149, №10-24/3150, видані Адміністрацією міста Стаханова так званої "ЛНР". На звернення до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням вказаних довідок отримав відмову. Вважає її протиправною та зазначає, що факт зайнятості на відповідній роботі та отримання заробітної плати підтверджується даними трудової книжки та оригіналами відповідних письмових документів. У зв`язку з цим відмова відповідача перерахувати пенсію є протиправною та такою, що порушує його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист. Просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 08.01.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав. Відповідачем надано клопотання про долучення доказів.
Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, а також у відповідності до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області відзиву на позов кваліфікується судом як визнання позову.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 27.10.2023 позивач звернувся до ГУ в Сумській області з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ № 1058-ІV та ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-ІV, врахувавши заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу, до якої було додано усі документи, які підтверджують його право на пенсію.
Суд не погоджується з таким рішенням відповідача та вважає відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області перерахувати позивачці пенсію за віком необґрунтованою з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Загальні засади державного пенсійного забезпечення визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення", який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Приписами абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Матеріалами справи підтверджується, що при обчисленні пенсії позивачу відповідач фактично не врахував архівні довідки про заробітну плату від 06.08.2021 № 10-24/3149, №10-24/3150, видані Адміністрацією міста Стаханова так званої "ЛНР, посилаючись на те, що у відповідності до статті 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15.04.2014 № 1207-VІІ будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який документ, виданий такими органами або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Таким чином, будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, підготовлені або видані органами з територій, які непідконтрольні українській владі, не підлягають реєстрації та виконанню.(а.с.22, зворот.стор.)
Однак, суд не погоджується з такою позицією відповідача та вважає, що надані позивачем довідки мали бути враховані відповідачем при вирішенні питання про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, через те, що їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадянина, оскільки захоплення незаконними озброєними формуваннями території, на якій розташоване підприємство, не може слугувати підставою порушення прав громадян України на пенсійне забезпечення, що відповідає правозастосовній практиці в частині застосування так званих "намібійських винятків" Міжнародного суду ООН.
У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними та недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці, наприклад, у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996 року, § 45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 грудня 2016 року). Постановлено, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії наявних de facto органів та інститутів окупаційної влади далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. Це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи суди. Виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, включаючи ЄСПЛ. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їхніх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало би позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.
При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
У даному випадку відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у неї права на пенсійне забезпечення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постанові від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У даному випадку час навчання, військова служба та періоди роботи на шахті в Луганській області підтверджується матеріалами справи та не спростовуються відповідачем. У свою чергу, відповідачем всупереч ст. 77 КАС України не доведено правомірності прийнятого рішення про відмову в підтвердженні стажу роботи позивача на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Доводи позовної заяви відповідачем не заперечуються.
Враховуючи встановлені обставини, суд визнає, що відповідач безпідставно відмовив позивачу в проведенні перерахунку пенсії з урахуванням довідок про його заробітну плату виданих Адміністрацією міста Стаханова так званої "ЛНР".
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Враховуючи, що відповідач, відмовивши позивачці у перерахунку пенсії, не дотримався вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", такі дії не можуть відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги про зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Сумській області здійснити ОСОБА_1 , перерахунок і виплату пенсії з 04.05.2022 року перерахунок і виплату пенсії, відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ № 1058-ІV та ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-ІV, врахувавши заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу, нарахувавши пенсію у максимальному розмірі, є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Сумській області 1211,20 грн в рахунок відшкодування судового збору (а.с.6).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати дії відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області, з приводу відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії на підставі ч. 1 ст. 40 ЗУ 1058-ІV незаконними.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко