Справа № 420/17098/23
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
У Х В А Л А

07 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/17098/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: представника відповідача - Кудінової Ольги Михайлівни та позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі в режимі відеоконференції заяву Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про залишення апеляційної скарги без розгляду по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі ВКДКА), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ВКДКА від 26 травня 2023 року №V-004/2023, яким його притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів.

В обґрунтування вказаних позовних вимог зазначено, шо висновки ВКДКА по вчинення ним систематичного порушення Правил адвокатської етики та підриву авторитету адвокатури є надуманими, переоціненими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Позивач зазначав, що відповідач провів засідання дистанційно в режимі відеоконференції та відкладав розгляд скарги поза межами загального строку розгляду дисциплінарної справи, що не передбачено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також направив копію рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з порушенням встановленого згаданим Законом триденного строку. Крім того, він вважав, що рішення є необґрунтованим і не вмотивованим.

Позивач заперечує висновки ВКДКА щодо вчинення ним систематичного порушення Правил адвокатської етики (невиконання рішення органу адвокатського самоврядування) у вигляді продовження здійснення адвокатської діяльності протягом усіх трьох місяців з 29.06.2022 року по 30.09.2022 року, коли було зупинено його право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії Київської області (далі КДКА Київської області) від 29.06.2022 року №50/2022. Вказує, що ним було допущене не систематичне, а триваюче правопорушення, оскільки раніше він не притягався до дисциплінарної відповідальності за невиконання рішення органу адвокатського самоврядування.

Також позивач не погодився з висновком ВКДКА про те, що він створив приклад для інших адвокатів як можна ухилятись від виконання рішень дисциплінарних органів та продовжувати адвокатську діяльність під час зупинення права її здійснення. У зв`язку з цим вказув, що жодних доказів на підтвердження такого висновку не існує, він є виключно припущенням ВКДКА, дисциплінарний проступок вчинений ним не у публічній площині та про його вчинення дізнались випадково, тому він не міг бути прикладом для інших.

Крім того, позивач вважав, що відповідач вдруге притягнув його до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, оскільки на момент розгляду дисциплінарної справи у ВКДКА вже було повністю виконано та вичерпало свою дію виконанням рішення КДКА Київської області від 29.06.2022 року №50/2022.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 р. позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову повністю.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні.

07 лютого 2024 року до суду надійшла заява Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, доводи вказаної заяви колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Так, в обґрунтування вказаної заяви було вказано про зловживання позивачем процесуальними правами, що виразилося у використанні ним апеляційної скарги, як засобу вираження нетерпимості як до органів адвокатського самоврядування, що наразі діють в Україні, так і до адвокатської спільноти в цілому. Зазначене підтверджується застосуванням ним на початку апеляційної скарги (арк.2) образливих безпідставних висловлювань та звинувачень на адресу Національної асоціації адвокатів України, яка, на думку позивача, є «корумпованою, безконтрольною, давно вже доволі непрофесійною організацією, яка торгує «адвокатськими ліцензіями», безконтрольне витрачає чималі адвокатські внески на забезпечення безбідного життя своїх окремих функціонерів, переслідує та розправляється з незручними адвокатами руками своїх дисциплінарних органів», «прикриваючись самоврядністю та війною вони продовжують чинити беззаконня та свавілля», а також зазначає, що Регламентом ВКДКА «сьогодні створена штучна можливість позбавити права на заняття адвокатською діяльністю будь- якого адвоката, навіть того, хто не вчиняв жодного проступку чи порушення». Неприпустимим та таким, що порушує вимоги статей 53, 56 Правил адвокатської етики, є вживання подібних висловів особою, яка має статус адвоката та є членом адвокатської спільноти, яку позивач називає «доволі токсичною та нетерпимою один до одного організацією».

Положеннями статті 44 КАС України передбачено, що Учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;

Статтею 45 КАС передбачено неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

На думку заявника, подання апелянтом документів з образливими безпідставними звинуваченнями відповідача є проявом неповаги до суду та учасників справи, а отже є зловживанням процесуальними правами в розумінні ст.45 КАС України, тому апеляційна скарга повинна бути залишена без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини

Так, Європейський суд з прав людини, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Європейський суд з прав людини вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява № 67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 і № 18589/02, «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява № 46549/06).

З аналізу положень статті 45 КАС України вбачається, що, дійсно, суд має право залишити без розгляду апеляційну скаргу у разі наявності факту зловживання апелянтом процесуальними правами, і застосування вказаного права буде узгоджуватись з практикою ЄСПЛ.

Поряд з цим, суд зазначає, що застосування вказаних наслідків є саме правом суду, до якого відповідний суд вдається за наслідками комплексного аналізу обставин по справі, зокрема, з урахуванням наявності/відсутності факту зловживання особою процесуальними правами, важливості відповідної справи для особи, щодо якої такі наслідки можуть бути застосовані, співмірності можливо завданої шкоди відповідним учасником процесу та наслідків застосованих до нього, а також в цілому з урахуванням завдання адміністративного судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень саме з боку суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що дійсно ОСОБА_1 в апеляційній скарзі було застосовано по відношенню до відповідача недоречні для здійснення судочинства, неприйнятні в юридичній сфері та провокативні по суті висловлювання (т.3, а.с.181), які не містять і в цілому не можуть містити під собою жодної нормативної бази, виключно яка і повинна застосовуватись при вирішенні будь-якого правового питання.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу, що дані спірні правовідносини стосуються можливого позбавлення позивача права на заняття адвокатською діяльністю, що фактично, принаймні тимчасово, позбавляє позивача на працю в даній сфері, при цьому, відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

З наведеного вбачається, що дана справа стосується обмеження (хоча й легального) конституційного права позивача та, на думку суду і за посиланням позивача, має виключну важливість для ОСОБА_1 , а тому застосування, в даному випадку, по відношенню до апелянта наслідків зловживання процесуальними правами у вигляді залишення скарги без розгляду, тобто без надання оцінки спірним правовідносинам по суті, є надмірним, а тому безпідставним та буде не лише суперечити завданню адміністративного судочинства, а й необґрунтовано обмежувати позивачу доступ до правосуддя. При цьому, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі Беллет проти Франції ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на справу «МОРІС ПРОТИ ФРАНЦІЇ» від 23 квітня 2015 року, де було зазначено, що: «п.167…хоча висловлювання заявника явно несли негативне забарвлення, слід зазначити, що, незважаючи на їх дещо ворожий характер … і серйозність .., ключове питання полягає в тому, що висловлювання стосувалися проведення судового слідства, що є питанням, яке представляло суспільний інтерес, залишаючи, таким чином, мало можливостей для обмеження свободи вираження поглядів. Разом з тим, адвокат повинен мати можливість привернути увагу громадськості до потенційних недоліків судової системи, і судова система може виграти від конструктивної критики…

174. Суд вважає, що висловлювання заявника, які розглядаються, не завдали серйозної шкоди і не були необґрунтованими по суті нападками на дії судів, а були критикою, спрямованою на адресу суддів М. і Л. Л., як частина спору з питання стосовно функціонування судової системи, який представляє суспільний інтерес, і здійсненою в контексті справи, яка з самого початку широко висвітлювалося в засобах масової інформації. Незважаючи на те, що дані висловлювання можна дійсно вважати жорсткими, вони, тим не менш, були оціночними судженнями з достатнім «фактичним обґрунтуванням».

Як було зазначено вище, колегія суддів не приймає форму, в якій апелянтом було висловлено позицію щодо формату роботи відповідача, та спосіб, в який позивачем було привернуто увагу до потенційних недоліків адвокатського самоврядування (які на думку позивача мають місце), водночас, з урахуванням вищевказаного мотивування, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без розгляду з огляду на зловживання процесуальними правами.

Керуючись статтями 44, 45, 321, 325, 328 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без розгляду - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 19.02.2024 року.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук