Справа № 380/24311/23
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 рокусправа №380/24311/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

за участю:

секретар судового засідання Шийович Р.Я.,

від позивача ОСОБА_1 ,

від відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на державній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

Суть прави.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі позивач) з позовом до Львівської митниці (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Львівської митниці №283-дс від 22.09.2023 «Про застосування дисциплінарного стягнення»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Львівської митниці №1151-о від 09.10.2023 «Про звільнення ОСОБА_3 »;

- поновити ОСОБА_3 на державній службі на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Краковець» Львівської митниці з 10.10.2023;

- стягнути з Львівської митниці на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем при винесенні наказу від 22.09.2023 №283-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» не було належним чином досліджено всіх обставин справи, не наведено обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку передбаченого пунктами 1, 2, 4, 9 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», неправильно застосовано норми права при обранні виду дисциплінарного стягнення. У своїх висновках Львівська митниця обмежилася поданням Львівської обласної прокуратури та повідомлення про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України; не встановила конкретних обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Вважає, що наказ від 22.09.2023 №283-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» та наказ від 09.10.2023 №1151-о «Про звільнення ОСОБА_3 » підлягають скасуванню, оскільки є незаконними та необґрунтованими.

Ухвалою суду від 20.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження /Т.І арк.спр.33/.

Відповідач проти позову заперечив повністю з підстав викладених у відзиві /Т.І, арк.спр.37-243, Т.ІІ, арк.спр.1-24/. Вказав, що дисциплінарною комісією враховано, що рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України.

Звернув увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Тому, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції, охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Також вказав, що звільнення державного службовця за порушення присяги може мати місце лише коли державний службовець вчинив проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Встановлені в ході здійснення службового розслідування та дисциплінарного провадження порушення з боку ОСОБА_3 свідчать про вчинення ним саме порушення присяги державного службовця, оскільки такі дії підривають авторитет Львівської митниці як органу державної влади та дискредитують митну службу в цілому.

Зазначив, що інформація про відповідну подію мала широке висвітлення в різних інформаційних ресурсах, зокрема, але не виключно, на таких сторінках в мережі інтернет: promin.cv.ua (заголовок: «На Львівщині митник вимагав «данину» по 200 євро з кожного авто»), zaxid.net (заголовок: «Інспектора Львівської митниці затримали за систематичні хабарі»), zahid.espreso.tv (заголовок: «За підозрою в систематичних хабарях затримали інспектора Львівської митниці»). Просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 29.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду /Т.ІІ, арк.спр.35/.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених у позовній заяві, просила задовольнити позов.

У судовому засіданні представник відповідача правову позицію викладену у відзиві підтримала, просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Суд заслухав вступне слово представників сторін, з`ясував підстави позову та відзиву, фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до наказу в.о. начальника Львівської митниці Державної митної служби України №451-о від 31.05.2023 ОСОБА_3 переведено на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець» Львівської митниці /Т.І, арк.спр.179/.

Львівською митницею порушено дисциплінарне провадження відповідно до наказу №228-дс від 25.07.2023 «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_3 ». Згідно з пунктом 5 наказу №228-дс ОСОБА_3 на час здійснення дисциплінарного провадження відсторонено від виконання посадових обов`язків з 26.07.2023 /Т.І арк.спр.55-57/.

Відповідно до акту службового розслідування від 11.09.2023: « 1. Рішення про проведення службового розслідування: наказ Львівської митниці від 17.08.2023 №153 «Про проведення службового розслідування». 2. Мета службового розслідування: виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення або невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» в інший спосіб головним державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Краковець» Львівської митниці ОСОБА_3 та державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Краковець» Львівської митниці ОСОБА_4 … 5. Приводи для проведення службового розслідування: інформація, викладена у Поданні Львівської обласної прокуратури про проведення службового розслідування в поряду ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» від 15.08.2023 №31/2-818вих-23 (вх. Львівської митниці від 15.08.2023 №40295/8.7)» /Т.І, арк.спр.105/.

Службовим розслідуванням встановлено, що слідчим відділом Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000078 від 13.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України. Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури. У ході досудового розслідування повідомлено про підозру головному державному інспектору відділу митного оформлення №1 митного поста «Краковець» Львівської митниці ОСОБА_3 відповідно до частини 3 статті 368 Кримінального кодексу України.

На засіданні 12.09.2023 Дисциплінарна комісія вирішила, що відомості, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження підтвердилися; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 дисциплінарного проступку та його вини, характер проступку, обставини, за яких він був вчинений рекомендовано: керівнику Львівської митниці розглянути питання щодо притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності і застосувати до нього дисциплінарне стягнення звільнення з посади державної служби /Т.І, арк.спр.237-238/.

Позивач на засідання дисциплінарної комісії не прибув, належно повідомлений про дату, час та місце його проведення, про поважні причини не прибуття не повідомив, пояснення не надав. Комісією складено Акт про відмову головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Краковець» Львівської митниці ОСОБА_3 від надання пояснень /Т.І, арк.спр.239-240/.

Наказом Львівської митниці №283-дс від 22.09.2023 «Про застосування дисциплінарного стягнення» застосовано до головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Краковець» Львівської митниці ОСОБА_3 за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 1, 2, 4, 9 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», дисциплінарне стягнення - звільнення з посади державної служби /Т.І, арк.спр.13-20/.

Наказом Львівської митниці №1151-о від 09.10.2023 «Про звільнення ОСОБА_3 » припинено державну службу та звільнено 09.10.2023 ОСОБА_3 , головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Краковець» Львівської митниці із займаної посади, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 83, пункту 4 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 1, 2, 4, 9 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, зі змінами. Підстава: наказ Львівської митниці від 22.09.2023 №283-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» /Т.І, арк.спр.21/.

Вважаючи звільнення безпідставним та таким, що порушує його права, позивач звернувся за їх захистом до суду.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Головним питанням у цьому спорі є оцінка дій та рішень суб`єкта владних повноважень в частині звільнення позивача з посади.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 38 Конституції України громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон № 889-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №889-VIII державна служба це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

6) управління персоналом державних органів;

7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Частинами 1, 3 статті 569 Митного кодексу України передбачено, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №889-VIII цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Згідно з статтею 4 Закону № 889-VIII державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів:

1) верховенства права забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави;

2) законності обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

3) професіоналізму компетентне, об`єктивне і неупереджене виконання посадових обов`язків, постійне підвищення державним службовцем рівня своєї професійної компетентності, вільне володіння державною мовою і, за потреби, регіональною мовою або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону;

4) патріотизму відданість та вірне служіння Українському народові;

5) доброчесності спрямованість дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень;

6) ефективності раціональне і результативне використання ресурсів для досягнення цілей державної політики;

7) забезпечення рівного доступу до державної служби заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження;

8) політичної неупередженості недопущення впливу політичних поглядів на дії та рішення державного службовця, а також утримання від демонстрації свого ставлення до політичних партій, демонстрації власних політичних поглядів під час виконання посадових обов`язків;

9) прозорості відкритість інформації про діяльність державного службовця, крім випадків, визначених Конституцією та законами України;

10) стабільності призначення державних службовців безстроково, крім випадків, визначених законом, незалежність персонального складу державної служби від змін політичного керівництва держави та державних органів.

Згідно з статтею 5 Закону №889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

На державних службовців поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".

Статтею 8 Закону №889-VIII передбачено, що державний службовець зобов`язаний:

1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки;

3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина;

4) з повагою ставитися до державних символів України;

5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації;

6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів;

7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення);

8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;

9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби;

11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності;

12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню;

13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Згідно з частиною 1 статті 64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 65 Закону №889-VІІІ передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

9-1) порушення вимог Закону України "Про запобігання загрозам національній безпеці, пов`язаним із надмірним впливом осіб, які мають значну економічну та політичну вагу в суспільному житті (олігархів)" у частині подання, дотримання строків подання декларації про контакти державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "А" або "Б";

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення;

15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Згідно з частиною 1 статті 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

Частиною 5 статті 66 Закону №889-VIII передбачено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 67 Закону №889-VIII визначено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Статтею 69 Закону №889-VIII передбачено, що з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку стосовно державного службовця дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ здійснюється дисциплінарне провадження.

Згідно з статтею 73 Закону №889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Відповідно до частини 1 статті 71 Закону №889-VIII порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1039 (далі Порядок №1039).

У пункті 24 Порядку №1039 передбачено, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Згідно з пунктом 25 Порядку №1039 дисциплінарна справа повинна містити:

- дату і місце її формування;

- підстави для відкриття дисциплінарного провадження;

- характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця;

- відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень;

- пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та/або акт про відмову від надання таких пояснень;

- пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;

-пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності);

- належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

- пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності;

- опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

У пункті 33 Порядку №1039 зазначено, що комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Водночас комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити:

-чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження;

-чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку;

-чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби;

-чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності;

-який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

За правилами пункту 34 Порядку №1039 результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії.

Відповідно до частини 10 статті 69 Закону №889-VIII результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Згідно з частиною 3 статті 77 Закону №889-VIII якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням).

Відповідно до частини 2 статті 74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

З огляду на викладене, для застосування до державного службовця дисциплінарного стягнення необхідно встановити факт вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарний проступок полягає у протиправній винній дії або бездіяльності чи прийнятті рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Приписами статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За результатами розгляду дисциплінарної справи комісією встановлено, що відповідно до наказу Львівської митниці від 17.08.2023 № 153 «Про проведення службового розслідування» проведено службове розслідування з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення або невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» в інший спосіб головним державним інспектором відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець» Львівської митниці ОСОБА_3 . Львівською митницею 15.08.2023 отримано подання Львівської обласної прокуратури про проведення службового розслідування в порядку статті 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» від 15.08.2023 № 31/2-818вих-23, вх. Львівської митниці від 15.08.2023 № 40295/8.7. Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000078 від 13.03.2023 здійснюється прокурорами управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури. У ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, головному державному інспектору відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець» Львівської митниці ОСОБА_3 22.07.2023 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України.

Відповідно до наказу в.о. начальника Львівської митниці Державної митної служби України Кузніка А.Ю. №451-0 від 31.05.2023 ОСОБА_3 переведено на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Краковець» Львівської митниці. ОСОБА_3 будучи працівником правоохоронного органу діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленими на даний час досудовим розслідуванням працівниками управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, всупереч інтересам служби, використовуючи свої службові повноваження та пов?язані з цим можливості, перебуваючи на своєму робочому місці, а саме: в павільйоні митного оформлення смуги руху «Червоний коридор» у напрямку в?їзд в Україну міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Краковець Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці, що розташований за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Краковець, вул. Михайла Вербицького, 54, при здійсненні митних формальностей, 22.07.2023, близько 11.40 год., отримав від ОСОБА_5 неправомірну вигоду у виді грошових коштів в сумі 200 євро (що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 22.07.2023 становило 8197,94 грн.), які знаходились в паспорті громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_5 , за забезпечення безперешкодного переміщення ОСОБА_5 транспортним засобом марки «Mersedes-Benz», моделі «Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , товарів широкого вжитку, продуктів харчування та одягу, через митний кордон України смугою руху «Червоний коридор» в напрямку «в?їзд в Україну», шляхом незастосування ним усіх можливих форм митного контролю щодо переміщуваних товарів, передбачених статтями 334-338 Митного кодексу України. ОСОБА_3 , отримавши грошові кошти, засвідчив печаткою ОСОБА_5 контрольний талон для проходження по «Червоному коридору» транспортного засобу без причепа та без товарів, що підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та (або) оподаткуванню, після чого ОСОБА_5 залишив територію митного поста та в`їхав на територію України /Т.І арк.спр. 225-227/.

Також, під час здійснення дисциплінарного провадження встановлено, що комісія з проведення службового розслідування дійшла висновку, що причинами і умовами, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення або невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» є:

- превалювання приватного інтересу над державними (стосовно дотримання вимог законодавства України, у тому числі антикорупційного), свідоме ігнорування положень чинного законодавства України, в тому числі вимог Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про запобігання корупції», положень нормативно-правових актів з питань державної митної справи, відомчих наказів Державної митної служби України, Львівської митниці;

- неналежний рівень особистої зацікавленості стосовно вивчення та практичного застосування положень законодавства, у тому числі антикорупційного, самостійного покращення своїх вмінь, навичок та знань, відповідно до функцій та завдань займаної посади, підвищення професійного рівня, удосконалення організації службової діяльності, з метою забезпечення виконання вимог пункту 3.11 розділу 3 наказу Держмитслужби від 02.09.2021 №668 «Про затвердження кодексу та правил етичної поведінки працівників Державної митної служби України».

Дисциплінарна комісія під час засідання 12.09.2023, дослідивши матеріали службового розслідування, дійшла висновку про те, що позивач вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктами 1, 2, 4, 9 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу» /Т.І, арк.спр.237/.

Суд враховує, відповідно до тексту присяги в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення присяги. Тому, складаючи присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Судом з`ясовано, що дисциплінарний проступок виявився у порушення правил етичної поведінки державних службовців, дії, що шкодять авторитету державної служби та використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб.

Суд також акцентує увагу на тому, що інформація про відповідну подію мала широке висвітлення в різних інформаційних ресурсах, зокрема, але не виключно, на таких сторінках в мережі інтернет: promin.cv.ua (заголовок: «На Львівщині митник вимагав «данину» по 200 євро з кожного авто»), zaxid.net (заголовок: «Інспектора Львівської митниці затримали за систематичні хабарі»), zahid.espreso.tv (заголовок: «За підозрою в систематичних хабарях затримали інспектора Львівської митниці») /Т.ІІ арк.спр.29-33/.

Згідно зі статтею 4 Закону № 889-VIII державна служба здійснюється з дотриманням принципів: верховенства права, законності, професіоналізму, патріотизму, ефективності, забезпечення рівного доступу до державної служби, політичної неупередженості, стабільності.

На державних службовців поширюються обмеження, передбачені Законом України «Про запобігання корупції» від14.10.2014 1700-VII. Одним із основних обов`язків державного службовця є додержання вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Вступаючи на службу, державний службовець зобов`язується не вчиняти дії проти інтересів служби, які суперечать покладеним на нього обов`язкам, підривають довіру до нього як до носія влади, що призводять до приниження державного органу та унеможливлюють подальше виконання ним своїх обов`язків.

Тобто, державний службовець має неухильно дотримуватися законодавства у сфері запобігання і протидії корупції та утримуватися від його порушень, оскільки такі дії підривають авторитет органу державної влади та дискредитують державний орган в цілому.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку та його наслідки, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають авторитет Львівської митниці як органу державної влади та дискредитують митну службу в цілому, суд вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі займаної посади.

Також, суд враховує правовий висновок Великої палати Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладений в постанові від 22.10.2019 у справі №9901/918/18 про те, що статтями 19, 21 Кодексу професійної етики визначено, що прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, у тому числі вступати у позаслужбові стосунки з метою використання службових повноважень або службового становища; прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс.

Щодо покликань представника позивача у судовому засіданні про порушення пункту 32 Порядку №1039, оскільки відповідачем не вжито всіх необхідних заходів щодо відібрання пояснень у позивача і не конкретизовано у службовій записці щодо яких обставин ОСОБА_3 мав надавати такі пояснення судом встановлено таке.

Відповідачем 05.09.2023 направлено на електронну пошту позивача службову записку із запрошенням на засідання дисциплінарної комісії з метою надання пояснень щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та запропоновано надати такі пояснення в письмовій формі /Т.І арк.спр. 102-104/.

Крім того, у справі є докази надання позивачем пояснень в межах службового розслідування /Т.І. арк.спр. 49-50/. Пояснення підписані позивачем власноруч 31.08.2023. Відповідно до відібраних пояснень позивач ознайомлений із вимогами антикорупційного законодавства, правилами етичної поведінки при виконанні посадових обов`язків та дотримується їх, зокрема, і 22.07.2023 при здійсненні митних формальностей щодо транспортного засобу «Mersedes-Benz», моделі «Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 . З метою отримання консультацій, допомоги, роз`яснення вимог антикорупційного законодавства, правил етичної поведінки при виконанні посадових обов`язків 22.07.2023 при здійсненні митних формальностей щодо транспортного засобу «Mersedes-Benz», моделі «Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , до безпосереднього керівника чи інших посадових осіб Львівської митниці не звертався. Вказівки чи будь-яку інформацію під час здійснення митних формальностей щодо транспортного засобу «Mersedes-Benz», моделі «Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 щодо неналежного виконання свої посадових обов`язків, порушень вимог антикорупційного законодавства, правил етичної поведінки не отримував. Зауважень та доповнень до пояснень немає.

Згодом у судовому засіданні представник позивача зазначила, що позивач надав пояснення в межах службового розслідування, матеріали якого передавалися дисциплінарній комісії, що свідчить про обізнаність позивача про події щодо яких він мав надати пояснення та за що був затриманий.

Крім того, позивач не пояснив суду яким чином ненадання ним пояснень саме в межах дисциплінарного провадження, за вказаних обставин, вплинуло на обсяг його відповідальності. Адже такі пояснення позивач міг надати і під час проведення судових засідань у цій справі.

Тому, покликання позивача в частині ненадання пояснень суд не бере до уваги.

Суд критично ставиться до доводів позивача про те, що факти, які стали підставою для оформлення повідомлення про підозру, не можуть біти підставами для висновку про вчинення дисциплінарного проступку.

Порушення присяги державного службовця є окремою підставою для реалізації дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Ця підстава не пов`язана із порушенням кримінального провадження та набрання чинності вироком суду. Наявність кримінального провадження, розпочатого щодо особи, яка проходить службу в митному органі, не виключає можливості застосування до особи наслідків, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 66 Закону України «Про державну службу», у разі встановлення під час службового розслідування невиконання або неналежного виконання державним службовцем своїх посадових обов`язків.

Суд зауважує, що рішення про захід впливу у вигляді звільнення вжито до позивача за вчинення корупційного правопорушення (отримання неправомірної вигоди), що суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Тобто, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на самостійних підставах, натомість, встановлення вини позивача у скоєнні кримінального правопорушення є компетенцією кримінального суду.

Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. Предметом цього спору є обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення.

Отже, доводи позивача про те, що підставою для його звільнення був лише факт повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення суд вважає помилковими, оскільки позивача звільнено не за вчинення кримінального правопорушення, а за порушення присяги державного службовця, яка передбачає обов`язок дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки.

Суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Тому, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції, охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховний Суд від 30.08.2022 у справі № 120/8381/20.

При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За приписами частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.Відповідно до вимог частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обставини справи свідчать, що рішення та дії відповідача у процесі притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача є законними та обґрунтованими.

Таким чином, у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним і скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення та про звільнення слід відмовити.

Позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від первинної вимоги про визнання протиправним та скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення та про звільнення позивача, а тому у їх задоволенні теж слід відмовити.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, законність і обґрунтованість дій та рішень відповідача. Отже, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати зі сторін стягувати не слід.

Керуючись статтями 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 294 суд,-

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір зі сторін не стягувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.02.2024.

Суддя Кравців О.Р.