Справа № 640/36371/21
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року справа №640/36371/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд:

- визнати протиправним Висновок № 287 від 19.11.2021 Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану;

- зобов`язати Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису про народження №44 від 27 травня 2010 року, змінивши у записі прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2021 (суддя Шевченко Н.М.) позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня одержання даної ухвали для усунення недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.12.2021 (суддя Шевченко Н.М.) відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Також ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.12.2021 (суддя Шевченко Н.М.) залучено ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача.

14.01.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті "Голос України" №254 та набрав чинності 15.12.2022.

15.09.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом від 17.01.2023 № 03-19/3351/23 "Про скерування за належністю справи" надійшли матеріали адміністративної справи № 640/36371/23.

15.09.2023 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 року адміністративну справу № 640/36371/23 прийнято до провадження, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами зі стадії розгляду справи по суті.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином позивача та ОСОБА_2 . Як зазначає позивач, батько дитини є громадянином України та громадянином США. При здійсненні державної реєстрації акту цивільного стану (свідоцтва про народження) батьком дитини було надано до органу реєстрації паспорт громадянина США та його переклад на українську мову. Втім, як зазначає позивач, переклад паспорту батька громадянина США було здійснено на підставі ГОСТ 16876-71 (СТ СЄВ 1362-78), що діяли в СРСР, що призвело до неправильного його перекладу.

З метою, внесення змін до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою та Експертним висновком, у задоволенні якої було відмовлено.

Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки таке рішення було прийнято без дослідження всіх належних та допустимих доказів.

Згідно поданого до суду відзиву, відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, вказав, що при розгляді заяви про внесення змін до актового запису про народження дитини позивача було встановлено відсутність документальних підстав для внесення змін, а також згоди батька дитини на виправлення його прізвища. Таким чином, Відділом було складено Висновок про відмову у внесенні змін до актового запису, що свідчить про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідач діяв у межах своїх повноважень, у порядку та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами.

Від третьої особи ОСОБА_2 письмових пояснень щодо суті позову не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 22.05.2021 (повторно), народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 27.05.2010 року виконавчим комітетом Юнокомунарівської міської ради м.Єнакієве Донецької області складено відповідний актовий запис № 44.

Відповідно до вказаного свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_3 є: батько - ОСОБА_6 (громадянин Сполучених Штатів Америки) та мати - ОСОБА_1 (громадянка України).

ОСОБА_1 звернулася до Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про внесення змін до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , шляхом виправлення його прізвища та батька дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

19.11.2021 Висновком № 287 Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом у цій справі, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначення засад діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 року № 2398-VI (далі - Закон № 2398-VI).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2398-VI державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 4 Закону № 2398-VI визначено, що органами державної реєстрації актів цивільного стану є:

1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану;

2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції;

3) виконавчі органи сільських, селищних і міських рад.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 2398-VI відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно з частиною четвертою статті 6 Закону № 2398-VI органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Частиною першою статті 8 Закону № 2398-VI встановлено, що діяльність органів державної реєстрації актів цивільного стану ґрунтується на принципах додержання законності, захисту прав і законних інтересів громадян та держави, додержання таємниці державної реєстрації актів цивільного стану, належного документального оформлення проведеної державної реєстрації.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 9 Закону № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 2398-VI внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях.

У той же час, за правилами ч. 1-4 ст. 22 Закону № 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Згідно з ч. 5 ст. 9 Закону № 2398-VI правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила).

Згідно із пунктом 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.6, 2.7, 2.11 Правил № 96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) при пред`явленні паспорта або паспортного документа.

Реєстрація заяв про внесення змін до актових записів цивільного стану, поданих до відділу державної реєстрації актів цивільного стану заявником особисто та отриманих від інших відділів, проводиться у журналі обліку заяв встановленої форми.

Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

На підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Якщо актовий запис цивільного стану, до якого потрібно внести зміни, зберігається в архіві іншого відділу державної реєстрації актів цивільного стану України, то відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, надсилає відповідний запит щодо підтвердження відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису цивільного стану, яке в подальшому додається до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян у відповідній справі. Копія актового запису цивільного стану направляється, якщо про необхідність її надіслання було зазначено у запиті.

Реєстрація актів цивільного стану компетентними органами іноземних держав, з якими Україна не уклала договорів про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, підтверджується відповідними легалізованими у встановленому порядку документами про реєстрацію актів цивільного стану без витребування копій актових записів цивільного стану (п. 2.7 Розділ 2).

Факти, зазначені в заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів (п. 2.11).

Відповідно до п. 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду (п. 2.13.1 та п. 2.13.2 Правил).

Згідно п. 2.16 вказаних Правил зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. На підставі висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану про виправлення помилок, доповнення запису відомостями тощо виправляються або доповнюються відповідні відомості в актових записах, які зазначено у висновку.

Пунктом 2.12 Правил № 96/5 установлено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

З огляду на системний аналіз викладених вище норм, суд дійшов висновку, що особа, яка виявила бажання внести зміни до актового запису цивільного стану, подає заяву до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. До такої заяви особою подаються всі необхідні документи, що підтверджують відомості, які підлягають зміні. В свою чергу орган державної реєстрації актів цивільного стану на підтвердження достовірності представлених заявником документів формує витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому. За результатами розгляду поданої заяви органом ДРУЦС складається відповідний висновок, який може бути оскаржено в судовому порядку.

Матеріалами справи встановлено, що позивачу оскаржуваним рішенням було відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , шляхом виправлення його прізвища та батька дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », у зв`язку з відсутністю документальних підстав та згоди батька дитини на зміну даних щодо його прізвища.

Cуд звертає увагу, що п. 2.5. Правил № 96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається:

- особою, щодо якої складено актовий запис;

- одним із батьків неповнолітнього (малолітнього);

- піклувальником неповнолітнього та опікуном малолітнього;

- опікуном недієздатної особи;

- спадкоємцем померлого;

- представником органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Якщо заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін до актового запису про народження після державної реєстрації народження, не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою за умови засвідчення справжності підпису нотаріально. Повноваження представника мають ґрунтуватися на нотаріально посвідченій довіреності.

Судом встановлено, що до заяви про внесення змін до актового запису про народження дитини (зміна прізвища), позивачем було надано: витяг із паспорту заявниці НОМЕР_2 , виданого Єнакіївським МВ УМВС України в Донецькій області 21.04.1997, копію довідки заявниці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 08.05.2019 за № 3003-, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації на ОСОБА_1 , копію свідоцтва про народження дитини заявниці серії НОМЕР_1 від 22.05.2021, виданого українською мовою Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ОСОБА_3 , копію експертного висновку від 22.09.2021 за № 056/232-2, виданого Українським бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитини заявниці від 07.10.2021 № НОМЕР_3 виданий Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 145 Сімейного кодексу України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо батьки мають спільне прізвище, то це прізвище присвоюється і дітям. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою.

Як було встановлено вище, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , батьками ОСОБА_3 є: батько - ОСОБА_6 (громадянин Сполучених Штатів Америки) та мати - ОСОБА_1 (громадянка України). Тобто, дитині надано прізвище його батька.

Відповідно до копії експертного висновку від 22.09.2021 за № 056/232-2, виданого Українським бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України, для встановлення ідентичності запису прізвища батька дитини « ОСОБА_5 » і « ОСОБА_4 » були проаналізовані записи у таких документах, як паспорт громадянина України, повторне свідоцтво про народження, паспорт і, переклад паспорта громадянина США.

Також згідно вказаного експертного висновку, на сьогодні в Україні діють правила, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 55 від 27.01.2010 «Про впорядкування транслітерації українського алфавіту латиницею». Відповідно до чинного стандарту прізвище ОСОБА_5 у транслітерованому записі набуває латиничної форми ОСОБА_6. Форма ОСОБА_6 виникла внаслідок застосування правил міжмовного перетворення, що діяли в минулому в СРСР (ГОСТ 16876-71, СТ СЗВ 1362-73), або однієї з ранніх версій постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 р. № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення». Український запис ОСОБА_4 виник внаслідок хибної транслітерації латиничної літери Н через українську літеру X під впливом правил міжмовного перетворення, що діяли в минулому в СРСР (ГОСТ 16876-71, СТ СЗВ 1362-73), або аналогічних правил, що використовуються в деяких мовах з латиничною графікою. Лінгвістична ідентифікація таких записів ґрунтується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами.

Даним висновком встановлено, що записи прізвища ОСОБА_7 (паспорт громадянина України, запис ОСОБА_8 ), ОСОБА_9 (свідоцтво про народження повторне, записи ОСОБА_3 , батько ОСОБА_6 ; переклад паспорта громадянина США, запис ОСОБА_6 ) і ОСОБА_10 (паспорт громадянина США, запис ОСОБА_6) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що матеріали справи містять копію паспорту громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_4 , виданого Єнакіївським МВ УМВС України в Донецькій області 21.12.2001 року, згідно даних першої сторінки якого українською мовою прізвище третьої особи зазначено - " ОСОБА_5 ".

В матеріалах адміністративної справи також міститься довідка про присвоєння ідентифікаційного номера третій особі від 08.12.2011, в якому зазначено прізвище останнього - " ОСОБА_5 ".

Також матеріали справи містять копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 серії НОМЕР_6 , довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23.05.2017 року № 70, посвідчення подія від 22.02.1980 серії НОМЕР_7 .

Суд звертає увагу, що вказані документи було видано на ім`я ОСОБА_8 .

Таким чином, суд вважає, що дані документи дають суду підстави ідентифікувати особу батька дитини позивача та встановити невідповідність даних, зазначених у первинних документах відомостям спірного актового запису, що своєю чергою більш за все свідчить про неправильність перекладу з англійської мови на українську мову прізвища батька у спірному актовому записі.

Відтак, на думку суду, позивач надав належні та допустимі докази, які вказують на наявність достатніх підстав для внесення змін до актового запису про народження дитини щодо прізвища батька та дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Документальною підставою згоди батька дитини на зміну даних щодо його прізвища в актовому записі про народження дитини є письмова згода на це, висловлена особисто третьою особою, наявна в матеріалах справи, в якій третя особа просить вважати дійсним написання прізвище його сина українською мовою як « ОСОБА_5 ».

Згідно з пп. 2.13.2 п.2.13 Правил № 96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема, є постанова адміністративного суду.

Згідно із підпунктом 2.16.7 пункту 2.16 розділу ІІ Правил № 96/5 на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до пункту 2.18 розділу ІІ Правил № 96/5 зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу.

Суд зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а рішення Європейського суду з прав людини є джерелом права.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання - пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.

Так, у справі «Савіни проти України» (рішення від 18.12.2008 р.) Європейський суд в п. 47 рішення повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія А, N 307-В). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві", при цьому в п.51 рішення Суд зазначає, що слід переконатися чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (mutatis mutandis, ухвали у справах: «Шульц проти Польщі», N 50510/99, від 8 січня 2002 року; «Реммо і Узункая проти Німеччини2, N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та «Полашек проти Чеської Республіки», N 31885/05, від 8 січня 2007 року).

У справі «Хант проти України» Європейський Суд в пп. 53 - 54 рішення зазначив, що визначаючи, чи був захід, який оскаржується, «необхідним в демократичному суспільстві», Суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах. Більше того, необхідно зважити, що зазвичай державні органи мають перевагу у безпосередньому спілкуванні з особами, яких стосується справа. Виходячи з цих міркувань, завдання Суду полягають не в виконанні обов`язків національних органів щодо визначення питань опіки чи доступу до дитини, а в дослідженні рішень, які виносились державними органами, здійснюючи свої дискреційні повноваження, на предмет їх відповідності Конвенції (див. рішення у справі Hokkanen v. Finland, від 23 вересня 1994 року, Серія А, N 229-А, ст. 20, п. 55 та mutatis mutandis рішення у справі Bronda v. Italy, від 9 червня 1998 року, п. 59). Суд також нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson V. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія А, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) суд визнав незаконне та непропорційне втручання у права заявника, гарантовані статтею 1 Першого протоколу Конвенції. Суд у цьому рішенні підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип "належного урядування" покладає на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частина 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач, за наявності фактичних та правових підстав, протиправно відмовив позивачу у внесенні змін до актового запису цивільного стану.

Аналізуючи в сукупності вищевикладене з метою захисту прав дитини ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 підлягають задоволенню, а тому суд вважає за необхідне визнати протиправним Висновок № 287 від 19.11.2021 Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану та зобов`язати Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису про народження дитини № 44 від 27 травня 2010 року, складеного виконавчим комітетом Юнокомунарівської міської ради м.Єнакієве Донецької області, змінивши в актовому записі про народження дитини прізвище дитини та батька дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією від 14.12.2021 року № 0.0..1.

Сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню йому у повному обсязі за рахунок відповідачів.

Докази понесення позивачем інших витрат, пов`язаних із розглядом справи у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Висновок № 287 від 19.11.2021 Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану.

3. Зобов`язати Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису про народження дитини №44 від 27 травня 2010 року, складеного виконавчим комітетом Юнокомунарівської міської ради м.Єнакієве Донецької області, змінивши в актовому записі про народження дитини прізвище дитини та батька дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ідентифікаційний код 26125532, місцезнаходження: 02225, м. Київ, пр. Маяковського, 15-А) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.