Справа № 600/753/24-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені адміністративного позову

20 лютого 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/753/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову за матеріалами позову приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу Міністерства юстиції України № 302/5 від 05.02.2024 "Про задоволення скарги", яким тимчасово блоковано приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань строком на 3 (три) місяці;

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Міністерства юстиції України № 302/5 від 20.02.2024 "Про задоволення скарги" в частині якою визнано вчиненою з порушенням Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань" та анулювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 20.07.2023 № 000013979 "Державна реєстрація створення юридичної особи", проведену приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_1.

Одночасно з пред`явленням позову, представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії пункту 4 (чотири) наказу Міністерства юстиції України № 302/5 від 05.02.2024 "Про задоволення скарги", яким тимчасово блоковано приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань строком на 3 (три) місяці;

- зобов`язання Державного підприємства "Національні інформаційні системи" відновити доступ державному реєстратору - приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань через його розблокування до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначив, що оскаржуваний акт індивідуальної дії містить очевидні ознаки протиправності, грубо порушує встановлені Конституцією України та іншими нормативно - правовими актами права позивача, а невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення порушених прав останнього, за захистом яких він звернувся до суду, а тому існує необхідність в забезпеченні позову шляхом зупинення дії спірного наказу.

Зокрема, представник позивача звертав увага суду на те, що відповідач не перевіривши матеріали реєстраційної справи, прийняв рішення про безпідставне обмеження приватному нотаріусу ОСОБА_1 доступу до ЄДР строком на три місяці.

Представник позивача зазначив, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову та подальшого скасування оскаржуваного наказу, відновити порушене право приватного нотаріуса ОСОБА_1 буде неможливо.

Вважає, що фактично позивач буде змушений понести протиправне обмеження прав та свобод протягом 3 місяців, після чого наказ про застосування заходів відповідальності буде скасований, проте право останнього на працю протягом 3 місяців не зможе бути поновлене.

В той же час, у випадку зупинення дії оскаржуваного наказу шляхом забезпечення позову - питання щодо відповідальності позивача буде вирішене виключно після розгляду судом справи по суті, та у випадку виявлення судом будь - яких порушень з боку приватного нотаріуса, дія оскаржуваного наказу буде відновлена на строк, що залишився.

На думку представника позивача в даному випадку, наслідки невжиття заходів забезпечення позову несуть значно більшу шкоду, адже у такому випадку, після задоволення позову, суд не зможе відновити право позивачки на працю протягом 3 місяців, які вже пройшли.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову врегульовано ст. 154 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 4 КАС України надано визначення письмовому провадженню. Так, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом

Враховуючи положення п. 10 ч. 1 ст. 4 та ст. 154 КАС України, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС).

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Ці підстави є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

При цьому суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені зокрема у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа № 826/9263/17).

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних

Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі N 800/521/17, позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Суд зазначає, що предметом адміністративного позову є визнання протиправним та скасування пунктів 2 та 4 наказу Міністерства юстиції України № 302/5 від 05.02.2024 "Про задоволення скарги", якими: визнано вчиненою з порушенням Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" та анульовано реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 20.07.2023 № 000013979 "Державна реєстрація створення юридичної особи", проведену приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_1; тимчасово блоковано приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань строком на 3 (три) місяці.

Згідно пункту 7 оскаржуваного наказу № 302/5 від 05.02.2024 виконання пункту 4 наказу покладено на Державне підприємство "Національні інформаційні системи".

Суд зауважує, що вищевказані вимоги є предметом розгляду справи по суті, а тому встановлення обставин законності пунктів оскаржуваного наказу № 302/5 від 05.02.2024, його оцінка повинна бути надана судом з урахуванням доказів та посилань, якими обґрунтовує відповідач свої заперечення та пояснення інших учасників справи, при розгляді справи по суті.

Щодо посилань позивача на очевидність протиправності пунктів 2 та 4 оскаржуваного наказу № 302/5 від 05.02.2024, суд зазначає, що у цій справі ознаки протиправності оскаржуваного рішення відповідача не є очевидними, а фактичні обставини справи підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.

Сам собою факт прийняття відповідачем рішення, яке стосується прав та інтересів позивача не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом в постанові від 10.06.2021 в справі № 640/21960/20.

Водночас в заяві про забезпечення позову жодним чином не обґрунтовано наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу, що в заяві про забезпечення позову позивач не обґрунтував та не надав доказів загрози завдання йому шкоди.

Крім того, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження існування загрози або імовірності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких об`єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Суд зазначає, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про скасування спірного рішення відповідача, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Твердження позивача щодо порушення його права на працю, гарантованого Конституцією України, у зв`язку із тимчасовим блокуванням доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також неможливістю здійснювати практично всіх нотаріальних дії пов`язаних з перевіркою відомостей в ЄДР, суд відхиляє, оскільки дії, пов`язані з ЄДР не є єдиним видом нотаріальної діяльності, відповідно, позивач має право вчиняти нотаріальні дії із використанням відомостей інших єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них, в порядку передбаченому статтею 46-1 Закону України «Про нотаріат».

Зокрема, позивач, як нотаріус, під час вчинення нотаріальних дій може використовувати відомості Єдиного державного демографічного реєстру, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для вжиття заходів.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Виходячи з викладених заявником обставин та вищенаведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Згідно ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України ухвала суду першої інстанції може бути оскаржені в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя В.К. Левицький