Справа № 160/21565/23
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/21565/23
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Дивнич Д.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Львівської митниці
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2023р. у справі №160/21565/23
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех»
до: про:Львівської митниці визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови

ВСТАНОВИВ:

24.08.2023р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» (далі ТОВ «ТД «Альфатех») за допомогою засобів системи «Електронний суд» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці (далі митний орган) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, судом першої інстанції позов зареєстровано 25.08.2023р. / а.с. 1-5/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2023р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №160/21565/23 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 39/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що в межах укладеного зовнішньоекономічного контракту та на підставі супровідних документів здійснено поставку партій товару на адресу позивача, яким у свою чергу, з метою митного оформлення було 09.08.2023р. подано митну декларацію ВМД 23UA28U3 із всіма необхідними документами, у якій митна вартість товару була визначена за ціною договору (контракту) (основний метод), але митний орган витребував у декларанта додаткові документи на підтвердження визначеної ним митної вартості задекларованого товару, та після надання додаткових документів 09.08.2023р митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА209000/2023/000184/2, яким митну вартість задекларованого товару визначено за резервним методом. Позивач вважає, що митним органом необґрунтовано витребувано у нього додаткові документи в підтвердження митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України з огляду на те, що подані разом із митною декларацією документи дозволяли визначити складові частини митної вартості задекларованого товару та не містили будь-яких розбіжностей, тому він вважає прийняте митним органом рішення про визначення митної вартості необґрунтованим і безпідставним тому просив суд визнати протиправним та скасувати прийняте відповідачем 09.08.2023р. рішення про коригування митної вартості товарів №UА209000/2023/000184/2 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2023р. у справі №160/21565/23 адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці №UА209000/2023/000184/2 від 09.08.2023р. про коригування митної вартості товарів за ВМД 23UA28U3. /а.с. 109-113/.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, за допомогою засобів системи «Електронний суд» 30.11.2023р. подав апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції, яким її зареєстровано 01.12.2023р. / а.с. 117-133,134/.

З метою забезпечення розгляду вищезазначеної апеляційної скарги ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023р. з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №160/21565/23 / а.с. 135/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 11.12.2023р. / а.с. 137/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023р. у справі №160/21565/23 апеляційна скарга Львівської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 р. у справі №160/21565/23 залишена без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги /а.с. 138/.

У межах наданого вищезазначеною ухвалою суду строк відповідачем недоліки апеляційної скарги були усунуті / а.с. 140-145/.

У зв`язку з тим, що станом на 02.01.2024р. судді Сафронова С.В та Чепурнов Д.В., які входять до складу колегії суддів, що розглядає справу №160/21565/23, перебувають у відпустці із застосуванням системи автоматизованого документообігу Третього апеляційного адміністративного суду у справі №160/21565/23 здійснено повторний автоматизований розподіл та визначено склад суду, який розглядає справу: головуючий суддя Коршун А.О., судді Шальєва В.А., Добродняк І.Ю. / а.с. 146-147/

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 02.01.2024р. у справі №160/21565/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 р. у справі №160/21565/23 /а.с. 148/ та апеляційний розгляд справи у судовому засіданні призначено на 13 годин 30 хвилин 30.01.2024р. /а.с. 155/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строк було повідомлено учасників справи /а.с. 156-160/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.01.2024р. у справі №160/21565/23 призначено проведення судового засідання у справі №160/21565/23 о13 годин 30 хвилин 30.01.2024р. в режимі відеоконференції /а.с. 169/, про що судом повідомлено учасників справи / а.с. 170/

Відповідно до рішення зборів суддів Третього апеляційного адміністративного суду №5 від 30.10.2023р. «Про затвердження складу постійно діючих колегій суддів (основний склад та резервні судді» із застосуванням системи автоматизованого документообігу Третього апеляційного адміністративного суду у справі №160/21565/23 здійснено повторний автоматизований розподіл та визначено склад суду, який розглядає справу: головуючий суддя Коршун А.О., судді Чепурнов Д.В., Сафронова С.В. / а.с. 171-172/.

Відповідач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 117-125/ на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції від 07.11.2023р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

30.01.2024р. через не можливість встановлення відеоконференцзв`язку із представником відповідача у справі у судовому засіданні в режимі відеоконференції оголошено перерву до 14-00 годин 13.02.2024р. / а.с. 173-174/, про що судом повідомлено учасників справи / а.с. 176-181/.

Заслухавши у судовому засіданні 13.02.2024р.

- представника відповідача ( в режимі відеоконференції), який підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 07.11.2023р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі;

- представника позивача ( в залі судових засідань в приміщенні суду), який заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції у цій справі постановлено обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 07.11.2023р. залишити без змін;

перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у цій справі в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом встановлено, що в межах укладеного між ТОВ «ТД «Альфатех» (Покупець) і TRIANGLE TYRE CO. LTD (Китайська Народна Республіка) (Продавець) 14.11.2022р. контракту № TR-141122, відповідно до специфікації №3 від 13.01.2023р, №5 від 17.03.2023р., на адресу позивача у справі (покупця за контрактом) була поставлена партія товару: шини у кількості 180 компл. на суму 40266 доларів США, і з метою митного оформлення цього товару позивачем подано до Львівської митниці 09.08.2023р. митну декларацію ВМД 23UA28U3 (далі МД) , у якій митну вартість задекларованого товару декларантом визначено за ціною договору (контракту), при цьому на підтвердження заявленої митної вартості декларантом до МД додано наступні документи: - контракт № TR-141122 від 14.11.2022р.; - специфікації №3 від 13.01.2023р., №5 від 17.03.2023р., №2/4 від 07.06.2023р., - пакувальний лист від 07.06.2023р., комерційну пропозицію від 07.06.2023р,, інвойс від 07.06.2023р., - платіжні доручення від 23.01.2023р., 14.03.2023р., 23.03.2023р., 11.04.2023р, 12.04.2023р., 17.05.2023р., 16.06.2023р., - митну декларацію країни відправлення, -коносаменти; - СМR від 04.08.2023р,, № 29 від 19.11.2021р.; - сертифікат якості № FSE-1/21/NP/11 від 19.11.2021р.; - інвойс № FSE-1/21/NP/11 від 19.11.2021р.; - пакувальний лист б/н від 19.11.2021р.; - коносамент №SMXM21110106 від 25.11.2021р.; - рахунок на транспортні послуги №4 від 31.01.2022р.; - рахунки на оплату морського фрахту та транспортні послуги / а.с. 7-11,15 зворотна сторона, 16-20/.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості останньою виявлені розбіжності у наданих документах, що стало підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, та позивачем були надані додаткові документи :сертифікат дилера (з перекладом) /а.с. 13 зворотна сторона-14/, але митним органом відповідачем у справі, 09.08.2023р прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА209000/2023/000184/2 / а.с. 14 зворотна сторона-15/, яким митну вартість задекларованого позивачем за ВМД 23UA28U3 товару визначена за резервним методом, і саме це рішення відповідача є предметом оскарження у цій справі.

При цьому необхідно зауважити, що під час розгляду цієї справи відповідач, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, у якості обґрунтування необхідності та правомірності прийняття ним вищезазначеного рішення, яке є предметом оскарження у цій справі, посилався на наявність розбіжностей у поданих позивачем на підтвердження заявленої ним митної вартості задекларованого товару документах, які зробили неможливим визначення певних складових частин митної вартості оцінюваних товарів, наслідком чого стала неможливість застосування обраного декларантом способу визначення митної вартості задекларованих товарів за основним методом за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються, та необхідність коригування митної вартості із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

Спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі з приводу здійснення митного оформлення товарів, справляння митних платежів врегульовано нормами Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Так ч. 1 ст. 246 МК України передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За правилами ст. 248 цього ж Кодексу - митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Положеннями ст. 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Аналіз положень ст. ст. 49, 50 МК України дає можливість зробити висновок про те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, і відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці, і міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - GAТТ).

Відповідно до ч. 2 статті VII GAТТ - оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Статтями 49-58 Митного кодексу України визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний орган зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також у відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору. При цьому, митний орган має право відійти від наведених у даних нормах матеріального права законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України визначено в ст.57 Митного кодексу України, якою передбачено що:

1. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

2. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

3. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

4. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

5. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

6. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

7. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

8. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 64 Митного кодексу України передбачено, що за резервним методом митна вартість визначається :

1. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

2. Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

3. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

4. У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Сукупний аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України дає підстави зробити висновок про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, та має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

З наданої суду копії рішення відповідача, про коригування митної вартості товарів /а.с. 14 зворотна сторона-158 /, яке є предметом оскарження у цій справі, вбачається, що підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що виключає можливість застосування першого методу визначення митної вартості товарів.

Так під час розгляду цієї справи судом встановлено, що за результатами опрацювання наданих позивачем на підтвердження заявленої митної вартості задекларованого товару відповідачем висновок про наявність розбіжностей в поданих документах, який унеможливлює визначення митної вартості за основним методом визначення митної вартості (за ціною договору (контракту)) зроблено з огляду на те, що:

- надані банківські платіжні документи №85 від 23.01.2023р., №87 від 14.03.2023р., №89 від 23.03.2023р., № 93 від 11.04.2023р., №94 від 12.04.2023р., №98 від 17.05.2023р., №108 від 16.06.2023р. у гр. 70 якого вказано документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме - специфікації №3 від 13.01.2023р. та №5 від 17.03.2023р. до зовнішньоекономічного договору № TR141122 від 14.11.2022р., але поставка товару здійснювалась за специфікацією № 2/4 від 07.06.2023р. (40266 USD). Специфікація №5 від 17.03.2023р. на суму 669940,20 USD, специфікація №3 від 13.01.2023 на суму 1076279,50 USD, інвойс № 7-4/1588-4 від 07.06.2023р. на суму 150497 USD, а банківські платіжні документи на суму 1180000 USD, тому платіжні доручення неможливо ідентифікувати з цією поставкою;

- відповідно до вимог Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» №57-V від 01.08.2006р. та ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) у гр. 6, 23 CMR зазначається ім`я, адреса та штамп перевізника - наявні печатки та реквізити «Kormo-Trans-Logistic»LLC, рахунок про транспортні витрати видано ТОВ «Хіллдом Логістікс», документів, що підтверджують взаємовідносини названих сторін відсутні і договір на перевезення вантажу до митного оформлення не надано.

Але під час розгляду цієї справи встановлено, що декларантом було надано митному органу разом із спірною ВМД на підтвердження заявленої ним митної вартості задекларованого товару платіжні документи платіжні інструкції №85 від 23.01.2023р., №87 від 14.03.2023р., №89 від 23.03.2023р., № 93 від 11.04.2023р., №94 від 12.04.2023р., №98 від 17.05.2023р., №108 від 16.06.2023р., відомості графи 70 яких дозволяють визначити факт належності цих платіжних документів до поставки товарів у межах зовнішньоекономічного договору № TR 141122 від 14.11.2022р., який укладено позивачем та TRIANGLE TYRE CO. LTD (Китайська Народна Республіка) (Продавець), за якими покупцем сплачено постачальнику 1180000 доларів США, а з огляду на вартість задекларованого за спірною ВМД товару декларантом повинні бути надані митному органу документи щодо сплати 40266 грн. за поставку партії товару у межах контракту № TR 141122 від 14.11.2022р., тому колегія суддів вважає, що декларантом підтверджено факт оплати задекларованого ним товару.

Щодо ненадання договору про транспортно-експедиторські витрати, то судом встановлено, що під час митного оформлення партії товару за спірною ВМД позивачем було надано митному органу рахунок на оплату транспортно-експедиторських витрат на доставку товару №2836 від 04.08.2023р. , який складено ТОВ «Хіллдом Логістік» у межах договору з декларантом ТОВ «ТД «Альфатех» №16018-159від 21.12.2017р., про що зазначено у самому рахунку / а.с. 15 зворотна сторона/ та лист ТОВ «Хіллдом Логістік» за вих. №04.08./23-10 від 04.08.2023р. щодо вартості транспортних послуг та їх складових частин /а.с. 28 зворотна сторона/, тому колегія суддів вважає, що з огляду на положення ч. 2 ст. 53 МК України позивачем надано усі транспортні (перевізні) документи щодо спірної партії товару.

Приймаючи до уваги вищенаведене колегія суддів вважає, що позивачем під час здійснення митного оформлення задекларованого товару надано всі передбачені чинним законодавством документи для підтвердження визначення ним митної вартості задекларованого товару за першим методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту), а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару, оскільки митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, при цьому витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України і ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний правовий висновок з приводу застосування вищенаведених положень МК України викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019р. у справі №804/3411/18, від 28.05.2019р. у справі №160/7893/18, від 25.06.2019р. у справі №804/744/18.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що зазначені у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості висновки митного органу не є розбіжністю, яка вливає на числові значення митної вартості, оскільки стосуються умов оплати за товар, які чітко визначені сторонами за зовнішньоекономічним контрактом та виконані ними.

Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості задекларованого позивачем товару за резервним методом визначення митної вартості, із посиланням на ненадання декларантом всіх документів, оскільки відповідачем, всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару, що було встановлено судом під час розгляду даної справи під час вивчення письмових доказів, підтверджують митну вартість товарів та відповідають характеру угоди, тому колегія суддів вважає, що відповідачем у справі, який у спірних правовідносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, в порушення вимог ст. 77 КАС України, під час розгляду даної справи не було доведено правомірності застосування обраного ним методу для коригування митної вартості задекларованого позивачем товару, що свідчить про те, що оскаржуване позивачем рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів прийнято митним органом безпідставно та з порушенням норм чинного законодавства, і суд першої інстанції зробив правильний висновок стосовно обґрунтованості заявлених позивачем вимог і постановив у справі правильне рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог у повному обсязі.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблено правильний висновок про те, що заявлені позивачем у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню та прийнято обґрунтоване рішення щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, і оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення, тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 07.11.2023 р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі відповідача, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 р. у справі №160/21565/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 20.02.2024р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова