Справа № 160/23520/23
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/23520/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року (суддя Прудник С.В.) в справі № 160/23520/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA100180/2023/000027/2 від 20 червня 2023 року, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100180/2023/000235 від 20 червня 2023 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA100180/2023/000027/2 від 20 червня 2023 року; визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100180/2023/000235 від 20 червня 2023 року; стягнуто на користь ТОВ «АВ метал груп» за рахунок бюджетних Київської митниці витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга містить виклад обставин прийняття рішень про коригування митної вартості та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які є предметом позову, та фактично повторює зміст відзиву на позовну заяву.

Доводи апелянта зводяться до неврахування судом першої інстанції, що подані декларантом для митного оформлення документи мали розбіжності, не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, тому у відповідача виник обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості декларантом, який став підставою для витребування додаткових документів та для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, адже декларантом не надано усіх додатково витребуваних документів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 червня 2023 року ТОВ «АВ метал груп» до Київської митниці подано митну декларацію № 23UA96U4, якою до митного оформлення було заявлено чотири позиції товару:

ТОВАР 1: Прокат плоский з корозійностійкої (нержавіючої) сталі, загально-цивільного призначення, не для військового використання, завширшки 600 мм або більше, без подальшого оброблення, крім гарячого прокатування, марки сталі 304, у листах розміром: 8,00*1250*2500 mm 2126 кг; 8,00*1250*2500 mm 2124 кг; 10,00*1250*2500 mm 2917 кг; 10,00*1250*6000 mm-3500 кг; 10,00*1250*6000 mm-3500 кг; Вміст нікелю:8,02%-8,03%; Виробник: Nikel Paslanmaz Celik Sanayi VE Ticaret A.S.; Торговельна марка: нема даних; Країна виробництва: TR.

ТОВАР 3: Прокат плоский з корозійностійкої (нержавіючої) сталі, загально-цивільного призначення, не для військового використання, завширшки 600 мм або більше, без подальшого оброблення, крім гарячого прокатування марки сталі 304, у листах розміром: 4,00*1500*3000 mm 1810 кг; 4,00*1500*3000 mm -1394 кг; Виробник: Nikel Paslanmaz Celik Sanayi VE Ticaret A.S.; Торговельна марка: нема даних; Країна виробництва: TR.

ТОВАР 3: Прутки та бруски з корозійностійкої (нержавіючої) сталі гарячого прокатування, без подальшого оброблення, круглого поперечного перерізу, діаметром менш як 80 мм, з масовою часткою нікелю 2,5 % або більше, марки сталі 304 Виробник: AVTAR STEEL LTD; Вміст нікелю:8,05%-8,10%; діаметром 55mm -1018 кг; Торговельна марка: нема даних; Країна виробництва: IN.

ТОВАР 4: Прутки та бруски з корозійностійкої (нержавіючої) сталі гарячого прокатування, без подальшого оброблення, круглого поперечного перерізу, діаметром менш як 80 мм, з масовою часткою нікелю менш як 2,5 %, марки сталі 420; Без вмісту нікеля; діаметром 50 mm -1088 кг; діаметром 50 mm -1088 кг; Виробник: NANDESHWARI STEEL LIMITED; Торговельна марка: нема даних; Країна виробництва: IN.

Товар позивачем отримано від компанії NIKEL PASLANMAZ CELIK SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI (Туреччина, реєстраційний номер 391598) за контрактом № AVMG-Nikel/2020 від 13 серпня 2020 року.

Митна вартість товару визначена позивачем за першим методом - за ціною контракту.

Для підтвердження заявленої митної вартості позивач подав разом з декларацією № 23UA96U4 та додатково на запит відповідача наступні документи: сертифікат якості (Certificate of quality) 3602 від 16 травня 2023 року; сертифікат якості (Certificate of quality) 5214 від 17 червня 2021 року; сертифікат якості (Certificate of quality) NSL/EXP/101-2223 від 21 березня 2023 року; рахунок-проформа (Proforma invoice) б/н від 23 травня 2023 року; рахунок-проформа (Proforma invoice) б/н від 01 червня 2023 року; рахунок-проформа (Proforma invoice) б/н від 12 червня 2023 року; рахунок-проформа (Proforma invoice) б/н від 13 червня 2023 року; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) DEF574 від 12 червня 2023 року; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) DEF575 від 12 червня 2023 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) А №00774 від 12 червня 2023 року; супровідний документ T1 (Dispatch note model T1) 23TR1211 від 13 червня 2023 року; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) Z 0318858 від 13 червня 2023 року; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) Z 0318859 від 13 червня 2023 року; банківський платіжний документ, що стосується товару, - платіжне доручення №15 від 13 червня 2023 року; банківський платіжний документ, що стосується товару, - платіжне доручення №2052 від 23 травня 2023 року; банківський платіжний документ, що стосується товару, - платіжне доручення №2059 від 01 червня 2023 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 852 від 09 червня 2023 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару, - довідка про транспортні витрати від 09 червня 2023 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів, AVMG-Nikel/2020 від 13 серпня 2020 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаткова угода №2 від 30 грудня 2022 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаткова угода №3 від 02 червня 2023 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаткова угода №4 від 05 червня 2023 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів, AVMG-Nikel/2020 від 13 серпня 2020 року; доповнення до внутрішнього договору (контракту) - заявка №0906 від 09 червня 2023 року; договір про надання послуг митного брокера 01/04 від 01 квітня 2021 року; договір (контракт) про перевезення 05052022 від 05 травня 2022 року; інші некласифіковані документи (лист щодо знижки від 12 червня 2023 року; копія митної декларації країни відправлення 23341300EX00473068 від 13 червня 2023 року; копія митної декларації країни відправлення 23341300EX00473098 від 13 червня 2023 року).

За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, відповідач зазначив про те, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Позивач у відповідь на зауваження та на запит митного органу надав наступні додаткові документи: комерційна пропозиція постачальника від 22 травня 2023 року; комерційна пропозиція постачальника від 31 травня 2023 року; комерційна пропозиція постачальника від 09 червня 2023 року; лист стосовно оплат за товар вих.№14/06 від 14 червня 2023 року; акт звірки з постачальником від 15 червня 2023 року; виписка з бухгалтерської документації № 20/06/03 від 20 червня 2023 року; прайс-лист постачальника від 30 травня 2023 року; прайс-лист постачальника від 19 травня 2023 року; прайс-лист постачальника від 08 червня 2023 року; висновок Дніпропетровської ТПП ГО-587 від 20 червня 2023 року; цінова інформація з мережі інтернет LME про вартість сировини Ni від 13 червня 2023 року; договір перевезення № T-00001418 від 08 червня 2023 року.

20 червня 2023 року Київською митницею відмовлено у митному оформленні товару та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100180/2023/000027/2 товару 1, 3, 4, а також видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100180/2023/000235.

В рішеннях відповідач послався на п. 6 ст. 54, ст. 256, п. 11 ст. 264, Митного кодексу України, потреба внесення змін до гр. 12, 45, 46, 43, 47, В, 44 митної декларації.

Через коригування митної вартості товару зросла сума податку на додану вартість, що повинна бути сплачена позивачем, сума донарахувань податку на додану вартість склала 46 541,89 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з не доведення відповідачем належними та допустимими доказами наявності у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, та відповідно, не спростування правильності визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивної можливості застосування основного методу визначення митної вартості.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «АВ метал груп» укладено з компанією Nikel Paslanmaz Celik Sanayi Ve Ticaret Anonim Sirketi (Туреччина) контракт № AVMG-Nikel/2020 від 13 серпня 2020 року, умовами якого передбачено постачання на адресу позивача металопродукції.

ТОВ «АВ метал груп» подано до Київської митниці 19 червня 2023 року митну декларацію (далі МД) № 23UA96U4, якою до митного оформлення заявлено чотири позиції товару:

товар 1: прокат плоский з корозійностійкої (нержавіючої) сталі, загально-цивільного призначення, не для військового використання, завширшки 600 мм або більше, без подальшого оброблення, крім гарячого прокатування, марки сталі 304, у листах розміром: 8,00*1250*2500 mm 2126 кг; 8,00*1250*2500 mm 2124 кг; 10,00*1250*2500 mm 2917 кг; 10,00*1250*6000 mm-3500 кг; 10,00*1250*6000 mm-3500 кг; Вміст нікелю:8,02%-8,03%; Виробник: Nikel Paslanmaz Celik Sanayi VE Ticaret A.S.; Торговельна марка: нема даних; Країна виробництва: TR.

товар 2: прокат плоский з корозійностійкої (нержавіючої) сталі, загально-цивільного призначення, не для військового використання, завширшки 600 мм або більше, без подальшого оброблення, крім гарячого прокатування марки сталі 304, у листах розміром: 4,00*1500*3000 mm 1810 кг; 4,00*1500*3000 mm -1394 кг; Виробник: Nikel Paslanmaz Celik Sanayi VE Ticaret A.S.; Торговельна марка: нема даних; Країна виробництва: TR.

товар 3: прутки та бруски з корозійностійкої (нержавіючої) сталі гарячого прокатування, без подальшого оброблення, круглого поперечного перерізу, діаметром менш як 80 мм, з масовою часткою нікелю 2,5 % або більше, марки сталі 304 Виробник: AVTAR STEEL LTD; Вміст нікелю:8,05%-8,10%; діаметром 55mm -1018 кг; Торговельна марка: нема даних; Країна виробництва: IN.

товар 4: прутки та бруски з корозійностійкої (нержавіючої) сталі гарячого прокатування, без подальшого оброблення, круглого поперечного перерізу, діаметром менш як 80 мм, з масовою часткою нікелю менш як 2,5 %, марки сталі 420; Без вмісту нікеля; діаметром 50 mm -1088 кг; діаметром 50 mm -1088 кг; Виробник: NANDESHWARI STEEL LIMITED; Торговельна марка: нема даних; Країна виробництва: IN.

На підтвердження заявленої митної вартості декларантом до МД подані наступні документи: сертифікати якості (Certificate of quality) 3602 від 16 травня 2023 року, 5214 від 17 червня 2021 року, NSL/EXP/101-2223 від 21 березня 2023 року; рахунки-проформи (Proforma invoice) б/н від 23 травня 2023 року, б/н від 01 червня 2023 року, б/н від 12 червня 2023 року, б/н від 13 червня 2023 року; рахунки-фактури (iнвойси) (Commercial invoice) DEF574 від 12 червня 2023 року, DEF575 від 12 червня 2023 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) А №00774 від 12 червня 2023 року; супровідний документ T1 (Dispatch note model T1) 23TR1211 від 13 червня 2023 року; сертифікати про походження товару (Certificate of origin) Z 0318858 від 13 червня 2023 року, Z 0318859 від 13 червня 2023 року; банківські платіжні документи, що стосуються товару, - платіжні доручення №15 від 13 червня 2023 року, №2052 від 23 травня 2023 року, №2059 від 01 червня 2023 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 852 від 09 червня 2023 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару, - довідка про транспортні витрати від 09 червня 2023 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів, AVMG-Nikel/2020 від 13 серпня 2020 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаткова угода №2 від 30 грудня 2022 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаткова угода №3 від 02 червня 2023 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаткова угода №4 від 05 червня 2023 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів, AVMG-Nikel/2020 від 13 серпня 2020 року; доповнення до внутрішнього договору (контракту) - заявка №0906 від 09 червня 2023 року; договір про надання послуг митного брокера 01/04 від 01 квітня 2021 року; договір (контракт) про перевезення 05052022 від 05 травня 2022 року; інші некласифіковані документи (лист щодо знижки від 12 червня 2023 року; копія митної декларації країни відправлення 23341300EX00473068 від 13 червня 2023 року; копія митної декларації країни відправлення 23341300EX00473098 від 13 червня 2023 року).

Митна вартість товару декларантом визначена на основним методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.

Митним органом надіслано позивачу повідомлення, в якому запропоновано подати додаткові документи щодо підтвердження митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.

Позивачем додатково подано митниці наступні документи: комерційні пропозиції постачальника від 22 травня 2023 року, від 31 травня 2023 року, від 09 червня 2023 року; лист стосовно оплати за товар вих.№14/06 від 14 червня 2023 року; акт звірки з постачальником від 15 червня 2023 року; виписка з бухгалтерської документації № 20/06/03 від 20 червня 2023 року; прайс-листи постачальника від 30 травня 2023 року, від 19 травня 2023 року, від 08 червня 2023 року; висновок Дніпропетровської ТПП ГО-587 від 20 червня 2023 року; цінова інформація з мережі інтернет LME про вартість сировини Ni від 13 червня 2023 року; договір перевезення № T-00001418 від 08 червня 2023 року.

Київською митницею 20 червня 2023 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100180/2023/000027/2, яким митну вартість товару визначено за другорядним методом визначення митної вартості (резервним методом), при цьому застосовано джерело інформації МД UA100180/2022/031353 від 08 листопада 2022 року, UA100330/2023/138826 від 25 квітня 2023 року.

Також митним органом видана позивачу картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100180/2023/000235.

Спірним є питання наявності правових підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості за основним методом визначення митної вартості та застосування митним органом другорядного методу.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено статтею 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларація митної вартості подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;

3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

Згідно з частинами восьмою дев`ятою цієї статті у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Статтею 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

Згідно з частиною шостою цієї статті митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як зазначено вище, підставою для коригування митної вартості товару є встановлення в ході здійснення митного контролю наявності розбіжностей в поданих для митного оформлення документах, які, на думку відповідача, унеможливлюють перевірку числового значення митної вартості імпортованого товару.

Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару подані документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару Київською митницею встановлено, що документи, які надані для митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Виходячи з рішення про коригування митної вартості та доводів, викладених в апеляційній скарзі, документи, подані згідно з частиною другою статті МК України, містять розбіжності, що впливають на правильність визначення митної вартості, а саме:

1) за умовами зовнішньоекономічного контракту та інвойсу передбачена передплата за товар, декларантом до митного оформлення надано рахунки-проформи від 23 травня 2023 року, 01 червня 2023 року, 12 червня 2023 року, 15 червня 2023 року на загальну суму 282 011,15 дол. США, форма оплати 100% передплата. На підтвердження митної вартості декларантом надано банківські платіжні документи від 23 травня 2023 року № 2052, від 01 червня 2023 року № 2059, від 13 червня 2023 року № 15 на загальну суму 187 629 дол. США, що складає 66,53% від загальної суми поданих до митного оформлення рахунків-проформ, тобто подані банківські платіжні документи неможливо ідентифікувати із задекларованою партією товару, такі документи не підтверджують розмір митної вартості;

2) на підтвердження витрат на транспортування декларантом надано документи, видані ПП «Транслогістик», а в графі автотранспортної накладної СМR від 12 червня 2023 року № 00774 перевізником зазначено ПП ОСОБА_1 , декларантом не надано документів на підтвердження витрат суб`єкта господарювання, що залучався до виконання договору транспортного обслуговування;

3) в наданих до митного оформлення деклараціях країни відправлення відсутній номер інвойсів, наданих до митного оформлення, тому ці декларації неможливо ідентифікувати із задекларованої партією товару;

4) декларантом не в повному обсязі надані документи, що підтверджують митну вартість, не надано прайс-листів виробника, ціни в бухгалтерській документації містять ціни невеликої частини товарів, не співпадають з цінами товару, вказаними в рахунках, висновок ТПП є неналежним доказом, адже експертом проаналізовано цінові пропозиції виробників КНР, тоді як виробниками є підприємства Республіки Туреччина та Індія.

Стосовно доводів митного органу про надання до митного оформлення платіжних документів, які підтверджують 66,53% вартості поставленого товару, тоді як за умовами зовнішньоекономічного контракту передбачена 100% вартості товару, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3.2 зовнішньоекономічного контракту від 13 серпня 2020 року № AVMGNikel/2020 покупець здійснює попередню оплату в розмірі 100% вартості партії товару, що поставляється, якщо інші умови оплати не будуть обумовлені в проформах-інвойсах.

Сторони контракту погоджують загальну кількість та вартість товару, що підлягає поставці, умови та строки поставки товару, умови оплати відповідно до умов контракту та здійснюється у проформах-інвойсах. Поставка погодженого в проформах-інвойсах товару здійснюється партіями. Асортимент, кількість та вартість кожної окремої поставленої партії товару визначається у інвойсах.

Пунктом 3.1 контракту передбачено, що оплата здійснюється покупцем в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

В цьому випадку, як вірно зауважено судом першої інстанції, оплата у розмірі, зазначеному у платіжних дорученнях, обумовлено фінансовими можливостями позивача та жодним чином не вплинула на правильність визначення митної вартості товару.

Позивачем на підтвердження заявленої митної вартості надано усі необхідні документи, а не здійснення позивачем 100% передплати не свідчить про заниження заявленої митної вартості та не є підставою для коригування митної вартості, адже заявлена митна вартість підтверджена поданими документами, які кореспондуються між собою та містять чітку та зрозумілу інформацію про товари та їх ціну, а отже у сукупності місять усі необхідні та належні відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових) й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Доводи апелянта про те, що подані банківські платіжні документи неможливо ідентифікувати із задекларованою партією товару, такі документи не підтверджують розмір митної вартості є цілком безпідставними, адже як подані декларантом платіжні банківські документи, так й інші документи, містять усі реквізити, які дозволяють ідентифікувати ці документи з партіями товарів, що поставлялись.

Стосовно аргументу апелянта про те, що на підтвердження витрат на транспортування декларантом надано документи, видані ПП «Транслогістик», а в графі автотранспортної накладної СМR від 12 червня 2023 року № 00774 перевізником зазначено ПП ОСОБА_1 декларантом не надано документів на підтвердження витрат суб`єкта господарювання, що залучався до виконання договору транспортного обслуговування, суд вказує наступне.

Відповідно до пунктів 5, 6 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Судом встановлено, що транспортування товару здійснювалось за договором про транспортно-експедиційне обслуговування від 05 травня 2022 року № 05052022, укладеним між ТОВ «АВ метал груп» та експедитором ПП «Транслогістик».

Розмір витрат на транспортування підтверджено довідкою про транспортні витрати від 09 червня 2023 року №852, рахунком на оплату від 09 червня 2023 року №852, що складені ПП «Транслогістик», заявкою-договором від 09 червня 2023 року №0906 до договору про транспортно-експедиційне обслуговування від 05 травня 2022 року № 05052022.

При цьому залучення до перевезення товару експедитором ПП «Транслогістик» ПП ОСОБА_1 не створює для позивача як імпортера будь-яких додаткових обов`язків та жодним чином не впливає на рівень митної вартості товару, адже позивачем не здійснювалось додаткових витрат у зв`язку із залученням перевізника.

Крім того, суд звертає увагу на відсутність безпосередніх відносин між позивачем та ПП ОСОБА_1 .

Декларантом надано митному органу усі документи, що підтверджують транспортну складову митної вартості товарів, а вимоги відповідача щодо надання додаткових документів та висновки митного органу про неповне підтвердження позивачем транспортних витрат є безпідставними.

Судом першої інстанції звернуто увагу на надання декларантом на вимогу митного органу договору перевезення № T-00001418 від 08 червня 2023 року, який відповідачем не взято до уваги.

Наступним аргументом апелянта є те, що в деклараціях країни відправлення відсутній номер інвойсів, наданих до митного оформлення, тому ці декларації неможливо ідентифікувати із задекларованої партією товару.

Частиною другою статті 53 Митного кодексу України визначений вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, у якому такий документ, як декларація країни відправлення, відсутній.

З цього питання суд вказує, що декларації країни відправлення заповнені відповідно до вимог законодавства Туреччини, є внутрішніми документами постачальника, використовуються виключно для митних та податкових цілей у Туреччині та не є підставою для правильного визначення митної вартості.

Посилання апелянта не те, що декларантом не в повному обсязі надані документи, що підтверджують митну вартість, не надано прайс-листів виробника, спростовані власне надання декларантом повного пакету документів на підтвердження митної вартості, зокрема, прайс-листів.

Доводи про те, що ціни в бухгалтерській документації містять ціни невеликої частини товарів, не співпадають з цінами товару, вказаними в рахунках, є безпідставними та не підтверджені належними доказами.

Аргумент про те, що висновок ТПП є неналежним доказом, адже експертом проаналізовано цінові пропозиції виробників КНР, тоді як виробниками є підприємства Республіки Туреччина та Індія, також відхиляється судом, адже висновок ТПП не є документом, який підтверджує митну вартість товарів відповідно до частини другої статті 53 МК України.

Відповідачем не надано доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності зазначеної у них інформації щодо складових митної вартості товару.

Подані декларантом до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була сплачена за товар.

Верховним Судом у постанові від 23 липня 2019 року в справі № 1140/3242/18 зазначено, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Враховуючи приведені обставини, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Також апелянтом зазначається про не надання декларантом усіх додатково витребуваних документів.

Суд з цього приводу також погоджується із висновком суду першої інстанції, що хоча митний орган і має повноваження витребувати додаткові документи, але такі повноваження, відповідно до статті 53 МК України обумовлені необхідністю перевірки правильності визначення митної вартості, тобто митний орган може витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

В цьому випадку декларантом надано до митного оформлення документи, які дозволяли ідентифікувати поставлений товар, а також дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом, тому є цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що сам факт не подання декларантом додаткових документів не міг бути підставою для відмови в митному оформленні товару, з урахуванням того, що митним органом не обґрунтовано, яким чином додатково витребувані документи могли б вплинути на митну вартість товару.

Суд вказує, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за основним методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Такий висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 11 вересня 2012 року (реєстраційний № 26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень), а також в постанові від 31 березня 2015 року в справі № 21-53а15, відповідно до якого митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за основним методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів відповідач повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Суд не піддає сумніву право митного органу контролювати митну вартість, заявлену декларантом, але такий контроль повинен здійснюватися в межах повноважень, наданих діючим законодавством. При цьому враховується, що статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Статтею 57 МК України встановлені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до частини першої якої визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Згідно з частиною другою статті 57 МК основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частинами третьою п`ятою цієї статті передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

За приписами статті 64 МК України, яка регулює питання застосування резервного методу, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Оцінюючи правомірність застосування митним органом другорядного методу визначення митної вартості (резервного методу, метод 2-ґ), суд зазначає, що визначення митної вартості відповідачем за другорядним методом 2-ґ за митною декларацією, зазначеною у рішенні про коригування митної вартості (МД UA100180/2022/031353 від 08 листопада 2022 року, UA100330/2023/138826 від 25 квітня 2023 року), є безпідставним, оскільки у оскарженому рішенні не наведено мотивів щодо того, що товари за приведеною митною декларацією та митною декларацією, поданою позивачем, мають однакові характеристики, зокрема, не зазначено постачальників, умови поставки за вказаними деклараціями та характер контрактів (прямий чи посередницький), які впливають на числові значення митної вартості товарів, а оспорюване рішення містить лише посилання на те, що митна вартість товарів, визначена митницею згідно з положеннями ст. 64 МК України, ґрунтується на митній вартості іншого митного оформлення.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено, що при коригуванні митної вартості застосована митна вартість товарів, який має однакові характеристики, умови поставки є схожими, відповідно, така митна вартість є співставною із митною вартість спірних товарів та може бути застосована при коригуванні митної вартості оцінюваних товарів.

На підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає частині другій статті 53 МК України, з урахуванням умов поставки товару, відповідач мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідності витребовування додаткових документів.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару за ціною договору.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Відповідачем не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у статті 58 МК України.

Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування основного методу, не спростовані відповідачем.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року в справі № 160/23520/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року в справі № 160/23520/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 21 лютого 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов