Справа № 400/10340/23
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/10340/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Турецької І.О.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року, прийнятого в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження суддею Устиновим І.А. у місті Миколаїв, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі Відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року в розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу перебування у відпустці для лікуванні після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, за період з 03.03.2023 року по 19.03.2023 року;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року в розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу перебування у відпустці для лікуванні після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, за період з 03.03.2023 року по 19.03.2023 року, з урахуванням правової оцінки наданої у рішенні суду;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 подати до суду звіт про виконання рішення суду впродовж 15 днів з дня набрання його законної сили;

- стягнути з ВЧ НОМЕР_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 858, 88 грн..

Вимоги адміністративного позову обґрунтовані бездіяльністю ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. на місяць пропорційно часу перебування у відпустці для лікуванні після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії за період з 03.03.2023 року по 19.03.2023 року, визначеної постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року позов задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року в розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу перебування у відпустці для лікуванні після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, за період з 03.03.2023 року по 19.03.2023 року;

- зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року в розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу перебування у відпустці для лікуванні після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, за період з 03.03.2023 року по 19.03.2023 року;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ВЧ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 858, 88 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 1 000 грн..

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 звернулася до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на передчасність позовних вимог, оскільки Позивачем не було вжито заходів щодо виплати йому додаткової винагороди, зокрема не звертався з відповідними рапортами та не надавав оригінали чи засвідчені копії медичних документів, а саме: Довідку ВЛК ВЧ НОМЕР_2 № 1883 від 17.02.2023 року, в якій визначено, що отримане ним захворювання (травма) пов`язані з проходженням військової служби; Протокол регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 207 від 22.05.2023 року, яким змінено причинний зв`язок захворювання (травми), яка підтверджена довідкою ВЛК ВЧ НОМЕР_2 № 1883 від 17.02.2023, та зазначено, що травма (поранення) отримані ОСОБА_1 пов`язані із захистом Батьківщини; Довідку ВЛК ВЧ НОМЕР_2 №7510 від 18.07.2023 року, якою встановлено, що травми (порання) отримані ОСОБА_1 пов`язані із захистом Батьківщини та являються травмою (пораненням) важкого ступеня.

Крім того, скаржник зауважує, що судом першої інстанції не надано оцінки того, що хибними є твердження Позивача, що його представником було направлено до ВЧ НОМЕР_1 адвокатський запит, за результатами якого не було надано відповідь. Зокрема, зі змісту адвокатського запиту, вбачається, що представником Позивача було направлено адвокатський запит на адресу Міністерства оборони України до міста Києва. В свою чергу, Позивач проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 та знав про її місце розташування, її поштову адресу. Зазначені дії зі сторони Позивача та його представника призвели до того, що адвокатський запит надійшов до ВЧ НОМЕР_1 15.09.2023 року від ВЧ НОМЕР_3 за вих. №2/5273 від 14.09.2023 року. В подальшому, ВЧ НОМЕР_1 за вих. №5201 від 19.09.2023 року було надано представнику Позивача відповідь на його адвокатський запит. За змістом письмової відповіді вбачається, що Позивачем не було надано до військової частини документи, які підтверджують його право на отримання додаткової винагороди, при цьому рекомендовано надати такі документи для подальшого здійснення виплати.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ВЧ НОМЕР_4 слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з серпня 2022 року проходить військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 6).

07.10.2022 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Первомайське, Донецької області ОСОБА_1 потрапив під ворожий артилерійський обстріл, внаслідок чого військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 отримав поранення (Вогнепальне осколкове поранення грудної клітки, обох верхніх кінцівок, голови, щелепи, лівої нижньої кінцівки. Відрив лівої вушної раковини. Мінно-вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму). Поранення настало при здійснені ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області, пов`язане з захистом Батьківщини під час дії воєнного стану та пов`язане з виконанням обов`язків військової служби. Ознак алкогольного сп`яніння не було виявлено. Перебував в засобах індивідуального захисту. Вказане підтверджується Довідкою ВЧ НОМЕР_1 про обставини травми № 2679 від 31.10.2022 року (а.с. 7).

В подальшому ОСОБА_1 направлено на лікування, при цьому лікарями було встановлено причинний зв`язок між пораненнями (захворюваннями, травмами) отриманими 07.10.2022 року та тими розладами здоров`я, за яких він проходив стаціонарне лікування у лютому 2023 року. Проходив стаціонарне лікування в період з 02.02.2023 по 17.02.2023 р. в КНП «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради. Зазначене підтверджується випискою із медичної карти хворого № 1037 відділення м/х ока з ЛОР-койками КНП «Міська лікарня № 9», виписним епікризом з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1012, виданий військовим госпіталем НОМЕР_2 (а.с. 17, 19, 20).

Також у військовому госпіталі НОМЕР_2 ОСОБА_1 пройшов військово-лікарську комісію (далі ВЛК), де отримав Довідку № 1883 від 17.02.2023 року, відповідно до якої 17.02.2023 року ВЛК поведено медичний огляд ОСОБА_1 та встановлено, що отримане захворювання (травма) пов`язана з проходженням військової служби; потребує відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с. 11).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) за № 61 від 02.03.2023 року, ОСОБА_1 надано відпустку за станом здоров`я строком на 17 діб з « 03» по « 19» березня 2023 року (а.с. 30 зворотна сторона).

ОСОБА_1 використав цю відпустку. В той самий час ВЧ НОМЕР_1 не здійснило нарахування та виплату додаткової винагороди за час перебування відпустки, адже військово-лікарською комісією було некоректно вказано причини та обставини поранення, та не встановлено ступінь важкості поранення при складанні довідки № 1883 від 17.02.2023 року.

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до 20 Регіональної ВЛК із заявою про перегляд висновку ВЛК за № 1883 від 17.02.2023 року та за отриманим витягом з протоколу засідання 20 регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, порань, контузії, травм, каліцтв, протокол № 207 від 22.05.2023 року було змінено та встановлено, що травми та поранення отримані ОСОБА_1 07.10.2022 року пов`язані із захистом Батьківщини. В той самий час 20 регіональна комісія не відреагувала на необхідність встановити ступінь важкості травм та поранень, отриманих 07.10.2022 року, що стало підставою для повторного проходження ВЛК (а.с. 22, 23-24).

18.07.2023 року ОСОБА_1 пройшов медичний огляд ВЛК при військовій частині НОМЕР_2 , про що видано Довідку ВЛК № 7510 від 18.07.2023 року, відповідно до якої травми та поранення, отримані 07.10.2022 року пов`язані із захистом Батьківщини та встановлено ступінь важкості травм та поранень як тяжкий (а.с. 26).

Про отримання довідки ВЛК № 7510 від 18.07.2023 року ОСОБА_1 повідомив ВЧ НОМЕР_1 , а також адвокатом в інтересах ОСОБА_1 було надіслано запити № 121 від 24.07.2023 року, № 122 від 02.08.2023 року, № 142 від 24.08.2023 року в рамках яких викладено обставини за яких ВЧ НОМЕР_1 має виплатити за період з 03.03.2023 р. по 19.03.2023 р. додаткову винагороду та копії документів, що підтверджують викладене (а.с. 27, 33).

Листом від 19.09.2023 року ВЧ НОМЕР_1 надано відповідь на адвокатські запити, в якій підтвердив невиплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у спірний період та зазначено про необхідність особистого звернення (а.с. 51)

Вважаючи бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди в збільшеному розмірі, право на яку передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 03.03.2023 року по 19.03.2023 року протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправну бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року в розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу перебування у відпустці для лікуванні після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, за період з 03.03.2023 року по 19.03.2023 року, з огляду на наявність у ОСОБА_1 права на таку додаткову винагороду у зазначений період та недоведеністю ВЧ НОМЕР_1 щодо неповідомлення з боку ОСОБА_1 військової частини про наявність обставин для виплати такої винагороди у спірний період і ненаданням документів.

Вирішуючи спірне питання, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено колегією суддів, в межах даної справи спірним питанням є наявність права ОСОБА_1 на отримання додаткової винагороди в збільшеному розмірі, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у період з 03.03.2023 року по 19.03.2023 року.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 2 статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Як визначено ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України № 64 від 24.02.2022 року введено воєнний стан в Україні, який продовжувався та діє і дотепер.

28.02.2022 року на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168), якою пунктом 1 встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Абзацом 4 пункту 1 Постанови № 168 встановлено, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацом 5 пункту 1 Постанови № 168 передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, Постанова № 168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Як встановлено колегією суддів, 07.10.2022 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Первомайське, Донецької області ОСОБА_1 потрапив під ворожий артилерійський обстріл, внаслідок чого отримав поранення тяжкого ступеня під час проходження військової служби та пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, із захистом Батьківщини під час дії воєнного стану.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України встановлено Наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року (далі Наказ № 260).

Пунктом 9 Порядку передбачено, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Тому, вжите у Постанові № 168 формулювання відпустка для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії має бути трактовано установою (військовою частиною), що приймає рішення про таку відпустку лише з урахуванням спеціального законодавства у сфері охорони здоров`я, яке, в свою чергу такого виду відпустки не передбачає.

Статтею 81 Розкладу хвороб, затвердженого Наказом Міністерства оборони «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», посилання на яку міститься в Довідці ВЛК № 1883 від 17.02.2023 року, передбачено зокрема потреба у відпустці після проведеного лікування з приводу травм.

Таким чином вид відпустки, рішення про потребу в якій може прийняти ВЛК відпустка за станом здоров`я, передбачена Положенням, є тотожним за своїм юридичним змістом відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, передбаченій Постановою № 168.

Отже, перебування особи у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, якщо такій відпустці передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є підставою для включення такої особи до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, на підставі абз. 5 п. 1 Постанови № 168.

Як з`ясовано колегією суддів під час розгляду справи, у період з 03.03.2023 року по 19.03.2023 року ОСОБА_1 знаходився у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, що передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з отриманим ним пораненням 07.10.2022 року, пов`язаним із захистом Батьківщини, у зв`язку з чим ОСОБА_1 має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, на підставі абз. 5 п. 1 Постанови № 168.

При цьому, Відповідачем не заперечується права ОСОБА_1 на додаткову винагороду в розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу перебування у відпустці для лікуванні після тяжкого поранення за висновком ВЛК у період з 03.03.2023 року по 19.03.2023 року, що вбачається з Відзиву на позовну заяву, а також Листа від 19.09.2023 року, виданого ВЧ НОМЕР_1 на адвокатські запити.

Проте, матеріали справи не містять доказів щодо включення ОСОБА_1 до наказу про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, на підставі абз. 5 п. 1 Постанови № 168.

В свою чергу, як на підставу невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, на підставі абз. 5 п. 1 Постанови № 168, у період його перебування у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК з 03.03.2023 року по 19.03.2023 року, у зв`язку з отриманим ним пораненням 07.10.2022 року, пов`язаним із захистом Батьківщини, ВЧ НОМЕР_1 зазначає, що ОСОБА_1 не було вжито заходів щодо виплати йому додаткової винагороди, зокрема він не звертався з відповідними рапортами та не надавав оригінали чи засвідчені копії медичних документів.

Такі твердження ВЧ НОМЕР_1 колегія суддів вважає помилковим, з огляду на те, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра Оборони України від 23.06.2022 року № 912/в/29, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.

В даному ж випадку, вищевказані умови, які необхідні для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди дотримані та підтверджуються довідкою Військової частини ВЧ НОМЕР_1 про обставини травми № 2679 від 31.10.2022 року, відповідно до якої 07.10.2022 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Первомайське, Донецької області ОСОБА_1 потрапив під ворожий артилерійський обстріл, внаслідок чого військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 отримав поранення (Вогнепальне осколкове поранення грудної клітки, обох верхніх кінцівок, голови, щелепи, лівої нижньої кінцівки. Відрив лівої вушної раковини. Мінно-вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму). Поранення настало при здійснені ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області, пов`язане з захистом Батьківщини під час дії воєнного стану та пов`язане з виконанням обов`язків військової служби. Ознак алкогольного сп`яніння не було виявлено. Перебував в засобах індивідуального захисту (а.с. 7).

Отже, твердження апелянта про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: І.О. Турецька

Суддя: В.О. Скрипченко