Справа № 334/10141/23
Суддя: Добрєв М. В.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 07.02.2024
Провадження № 2-а/334/5/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Добрєва М.В.,

за участю секретаря: Зайцевої С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Власенко Павла Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції Власенко Павла Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в обґрунтування якого зазначив, що позивач після 18 години вечора повертався з військової частини, де проходить військову службу його молодший син. При переїзді тимчасового блокпосту в районі Дослідної станції зі сторони с. Балабине позивача зупинив ст. лейтенант поліції ОСОБА_2 сказав, що позивач не зупинився на знак «Стоп контроль» білого кольору.

Позивач вказує, що заперечив, так як виконав вимогу знаку та попросив від нього фіксацію. Через 10 хвилин ОСОБА_2 приніс свій мобільний телефон де на екрані було зображено 2 авто, які рухаються по території тимчасового посту. Позивач попросив його показати фотофіксацію, де він зробив зупинку біля знаку «Стоп контроль». Відповідач, зі слів позивача, відмовився показати фіксацію навіть на своєму телефоні чи боді камері.

Знак «Стоп контроль» знаходився за парканом на відстані 5-7 метрів від того місця де було зафіксовані 2 авто на мобільному телефоні відповідача. Ст. лейтенант поліції Власенко заявив, що бачив порушення своїми очима.

Вважає висновки, викладені в постанові ЕАТ №7994158 від 22 жовтня 2023 року безпідставними, а саму постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач до суду не з`явився, 29.01.2024 подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що постанову винесено законно, проте надати відеозапис не є можливим, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, розгляд справи провести без його участі.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оскільки відповідач не довів правомірність своїх дій, суд не може пересвідчитися у підставах притягнення позивача до відповідальності за порушення ПДР України.

Також, за відсутності належних доказів, суд позбавлений можливості перевірити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. Тому, зважаючи на приписи ч. 2 ст. 77 КАС України, якою встановлюється обов`язок суб`єкта владних повноважень у доказуванні правомірності прийнятого рішення, суд дійшов висновку, що відповідач не довів відповідними доказами правомірність винесеної постанови, зокрема, її відповідності як нормам процесуального, так і матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 536,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Власенко Павла Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7994158 від 22 жовтня 2023 року.

Стягнутиза рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Добрєв М. В.