Справа № 932/1390/24
Суддя: Овчиннікова О. С.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 932/1390/24

Провадження № 2-а/932/61/24

21 лютого 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С., за участю секретаря судового засідання Кирилішиної В.Д., за участю представника позивача Мельника Д.П., відповідача ОСОБА_1 , захисника Вишневського А.А., перекладача Болотникової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2024 року позивач - ГУ ДМС України в Дніпропетровській області звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до громадянина ОСОБА_2 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, в якій просить продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 3 місяця з метою забезпечення видворення за межі території України.

Вимоги обгрунтовані тим, що громадянин ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 паспортний документ НОМЕР_1 , виданий 19.07.2013 строк дії до 18.07.2023, продовжений до 31.12.2024 року, останній раз здійснив в`їзд на територію України 04.09.2018 року, через КПП «Харків» з метою навчання, що підтверджено відмітками у паспортному документі та інформацією з веб-інтерфейсу інформаційно-телекомунікаційної системи, щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон. Документувався посвідкою на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 , терміном дії з 06.12.2016 року до 11.09.2019 року.

Втративши підстави для подальшого перебування на території України громадянин ОСОБА_2 ухилився від виїзду з України.

Із заявою про продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не звертався, інформація щодо визнання вищезазначеного громадянина Туркменістану біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня, що підтверджується відповідною службовою документацією структурних підрозділів Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області.

За фактом порушення строку перебування в Україні, уповноваженими службовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській областівідносно Відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 005794 від 14.12.2023 року у якому зафіксовано порушення законодавства відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН № 005785 від 14.12.2023 року, відповідно до якої на вищезазначеного громадянина Азербайджану накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 3400 (тисяча сімсот) грн. 00 коп..

Адміністративний штраф сплачено, постанова не оскаржена.

Керуючись нормами ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» уповноваженими службовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області, 14.12.2023 року відносно Відповідача прийнято рішення № 014528 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким останнього зобов`язано залишити територію України у термін до 17.12.2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 вищезазначеного Закону, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідач з рішенням ГУ ДМС у Дніпропетровській області№ 014528 від 14.12.2023 року ознайомлений, що підтверджено особистим підписом, але у зазначений строк, а саме до 17.12.2023 року не виїхав за межі території України, тобто вищезазначене рішення не виконав.

Реалізуючи положення ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» стосовно Відповідача прийнято рішення № 6 від 20.12.2023 року про примусове видворення з України, оскільки відповідач тривалий час перебуває на території України, без законних підстав, а саме з 11.09.2019 року, не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні; ухиляється від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення прийнятого відносно нього; відсутні законні підстави для перебування на території України, та відповідно, відсутня можливість легального працевлаштування в Україні, а отже, відсутні законні джерела прибутку в Україні, у зв`язку з чим Відповідач самостійно територію України не покине. Враховуючи зазначене існують обґрунтовані підстави вважати, що Відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик його втечі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2023 року у справі 205/13858/23 часткового задоволено позовні вимоги відділу № 7 у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області та затримано відповідача для забезпечення видворення за межі території України, рішення суду не оскаржене.

ГУ ДМС у Дніпропетровській області звернулось з повідомленням до Посольства Туркменістану в Україні від 22.12.2023 року про затримання Відповідача на підставі ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», проте офіційної відповіді на даний час не отримано.

Листом до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» від 26.12.2023 за вих. № 1201.17.2/62089-23, доручено здійснити опитування Відповідача з питань готовності залишити територію України, чи має кошти для придбання квитка.

Аналогічний лист було надіслано від 02.01.2024 за вих. № 1201.17/180-24.

Листом ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» від 09.01.2024 за вх. № 4877.5/36-24 надіслано акт опитування Відповідача, де зазначено, що він готовий залишити територію України та має фінансову можливість.

Листом ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» від 12.01.2024 за вх. № 4877.5/69-24 повідомлено, що Відповідач надіслав на ел. адресу ПТПІ у ел. вигляді авіаквиток з Кишенева до Стамбулу на 17.01.2024 року.

Листом ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 16.01.2024 року до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» роз`яснено візовий порядок перетину державного кордону Молдови та Туреччини, що унеможливило виконання рішення про примусове видворення стосовно Відповідача використовуючи вищезазначений авіаквиток.

Лист ГУ ДМС у Дніпропетровській області до Посольства Республіки Молдова в Україні від 16.01.2024 року № 1201.17-716/12.3-24 з метою співпраці у оформленні транзитної визи для Відповідача та виконання рішення про примусове видворення.

Лист ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 06.02.2024 року за вих. № 1201.17.2/5143-24 до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України», направлено заяву-анкету та реквізити для сплати консульського збору для оформлення транзитної візи через Республіку Молдова.

Листом ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» від 08.02.2024 року за вх. № 4877.5/200-24 надіслано заповнену Відповідачем заяву-анкету для отримання транзитної візи через Республіку Молдова.

Оскільки наразі не отримано остаточно транзитної візи від Посольства Республіки Молдова та Туреччини , тому просить суд продовжити строк перебування відповідача в ПТПІ для забезпечення його примусового видворення за межі території України на три місяці.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Причина звернення до суду з даним позовом необхідність отримання двох транзитних віз для відповідача від Посольства Республіки Молдова та Туреччини.

Відповідач в судовому засіданні, за участю захисника, позовні вимоги визнав не визнав, зазначивши, що проживає в Україні без відповідних дозвільних документів на законне проживання, просив в позові відмовити з огляду на те, що він самостійно може отримати візи та виїхати за межі України. Його родичі мешкають на Кіпрі, куди він має намір вилетіти з Туреччини.

Вислухавши представника позивача, відповідача з представником, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов такого висновку:

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини сьомої статті 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 паспортний документ НОМЕР_1 , виданий 19.07.2013 строк дії до 18.07.2023, продовжений до 31.12.2024 року, останній раз здійснив в`їзд на територію України 04.09.2018 року, через КПП «Харків» з метою навчання, що підтверджено відмітками у паспортному документі та інформацією з веб-інтерфейсу інформаційно-телекомунікаційної системи, щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон. Документувався посвідкою на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 , терміном дії з 06.12.2016 року до 11.09.2019 року.

Втративши підстави для подальшого перебування на території України громадянин ОСОБА_2 ухилився від виїзду з України.

Із заявою про продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не звертався, інформація щодо визнання вищезазначеного громадянина Туркменістану біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня, що підтверджується відповідною службовою документацією структурних підрозділів Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області.

За фактом порушення строку перебування в Україні, уповноваженими службовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській областівідносно Відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 005794 від 14.12.2023 року у якому зафіксовано порушення законодавства відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН № 005785 від 14.12.2023 року, відповідно до якої на вищезазначеного громадянина Туркменістану накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 3400 (тисяча сімсот) грн. 00 коп..

Адміністративний штраф сплачено, постанова не оскаржена.

Керуючись нормами ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» уповноваженими службовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області, 14.12.2023 року відносно Відповідача прийнято рішення № 014528 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким останнього зобов`язано залишити територію України у термін до 17.12.2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 вищезазначеного Закону, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідач з рішенням ГУ ДМС у Дніпропетровській області№ 014528 від 14.12.2023 року ознайомлений, що підтверджено особистим підписом, але у зазначений строк, а саме до 17.12.2023 року не виїхав за межі території України, тобто вищезазначене рішення не виконав.

Реалізуючи положення ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» стосовно Відповідача прийнято рішення № 6 від 20.12.2023 року про примусове видворення з України, оскільки відповідач тривалий час перебуває на території України, без законних підстав, а саме з 11.09.2019 року, не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні; ухиляється від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення прийнятого відносно нього; відсутні законні підстави для перебування на території України, та відповідно, відсутня можливість легального працевлаштування в Україні, а отже, відсутні законні джерела прибутку в Україні, у зв`язку з чим Відповідач самостійно територію України не покине. Враховуючи зазначене існують обґрунтовані підстави вважати, що Відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик його втечі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2023 року у справі 205/13858/23 часткового задоволено позовні вимоги відділу № 7 у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області та затримано відповідача для забезпечення видворення за межі території України, рішення суду не оскаржене.

ГУ ДМС у Дніпропетровській області звернулось з повідомленням до Посольства Туркменістану в Україні від 22.12.2023 року про затримання Відповідача на підставі ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», проте офіційної відповіді на даний час не отримано.

Листом до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» від 26.12.2023 за вих. № 1201.17.2/62089-23, доручено здійснити опитування Відповідача з питань готовності залишити територію України, чи має кошти для придбання квитка.

Аналогічний лист було надіслано від 02.01.2024 за вих. № 1201.17/180-24.

Листом ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» від 09.01.2024 за вх. № 4877.5/36-24 надіслано акт опитування Відповідача, де зазначено, що він готовий залишити територію України та має фінансову можливість.

Листом ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» від 12.01.2024 за вх. № 4877.5/69-24 повідомлено, що Відповідач надіслав на ел. адресу ПТПІ у ел. вигляді авіаквиток з Кишенева до Стамбулу на 17.01.2024 року.

Листом ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 16.01.2024 року до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» роз`яснено візовий порядок перетину державного кордону Молдови та Туреччини, що унеможливило виконання рішення про примусове видворення стосовно Відповідача використовуючи вищезазначений авіаквиток.

Лист ГУ ДМС у Дніпропетровській області до Посольства Республіки Молдова в Україні від 16.01.2024 року № 1201.17-716/12.3-24 з метою співпраці у оформленні транзитної визи для Відповідача та виконання рішення про примусове видворення.

Лист ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 06.02.2024 року за вих. № 1201.17.2/5143-24 до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України», направлено заяву-анкету та реквізити для сплати консульського збору для оформлення транзитної візи через Республіку Молдова.

Листом ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» від 08.02.2024 року за вх. № 4877.5/200-24 надіслано заповнену Відповідачем заяву-анкету для отримання транзитної візи через Республіку Молдова.

Як пояснив сам відповідач, він є громадянином Туркменістану, на території України проживає без відповідних документів на право проживання в Україні, за отриманням статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту на території України до органів ДМС України не звертався. Має намір виїхати з території України, придбав авіаквиток з Кишинева до Туреччини на 17.01.2024 року. Звідки має намір полетіти до Кіпру.

Як пояснив представник позивача, оскільки між Туркменістаном та Республікою Молдова , Туреччиною та Туркменістаном відсутній безвізовий режим, то громадянам Туркменістану необхідно отримати транзитну візу для транзитного відвідування даних країн. Оскільки такі транзитні візи досі не отримані для відповідача, ДМС не має можливості його видворити.

Частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно ч. 5 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року передбачено, що за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки, коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України.

Цією ж статтею Закону передбачено, що рішення про видворення іноземця чи особи без громадянства (стосовно осіб, затриманих в межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетину державного кордону України) повинно бути прийнято органом охорони державного кордону. Таке рішення про видворення може бути оскаржене до суду. Іноземець чи особа без громадянства зобов`язані покинути територію України у строк, зазначений в рішенні про видворення.

Примусове видворення іноземця чи особи без громадянства на підставі постанови адміністративного суду здійснюється лише у разі, якщо особа ухиляється від виїзду після прийняття рішення про видворення. Затримання і примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства здійснюється органами охорони державного кордону лише на підставі постанови адміністративного суду, яка приймається за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець чи особа без громадянства будуть ухилятися від виїзду.

Аналізуючи вищенаведені приписи ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» слід дійти висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обов`язкові обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про видворення за межі України; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про видворення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що такі особи будуть ухилятися від виїзду.

Обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Як вбачається з матеріалів справи, уповноваженими службовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області, 14.12.2023 року відносно відповідача прийнято рішення № 014528 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким останнього зобов`язано залишити територію України у термін до 17.12.2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 вищезазначеного Закону, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідач з рішенням ГУ ДМС у Дніпропетровській області№ 014528 від 14.12.2023 року ознайомлений, що підтверджено особистим підписом, але у зазначений строк, а саме до 17.12.2023 року не виїхав за межі території України, тобто вищезазначене рішення не виконав, тобто ухиляється від виїзду за межі України та знаходиться на території України незаконно і добровільно її не покине.

Стаття 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає, що орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

У матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до відповідних державних органів із заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, відсутні докази, які би свідчили, що відповідач залишав країну свого національного походження у зв`язку з побоюванням стати жертвою переслідувань в розумінні ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно зі статтею 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіального органу чи підрозділу, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України про державний кордон або про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, до завершення процедури розгляду такої заяви.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.12.2023 року, ухваленим у справі № 205/13858/23, адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 задоволено частково, ОСОБА_1 затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на два місяці з метою забезпечення видворення за межі території України.

Ухвалюючи вказане рішення, суд зазначив, що за встановлених обставин та з огляду на факт проживання відповідача на території України без документів на право проживання, вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП, враховуючи законного джерела заробітку та не виконання ним добровільно рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну, наявні підстави для подальшого видворення за межі території України ОСОБА_1 , та застосування судом такого заходу як затримання з метою забезпечення видворення за межі території України. Водночас, суд зазначив, що аналіз сукупності зазначених обставин вказує на те, що затримання відповідача є необхідним та виправданим за наведених умов, останнє дозволить компетентним органам в установленому порядку здійснити відповідні процедури видворення щодо відповідача.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем не отримано на день розгляду справи статусу біженця, відсутність дозвільних документів на проживання на території України, не вионання ним добровільно рішення позивача про видворення, що свідчить про те, що останній ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України, тому наявні правові підстави для його примусового видворення за межі України та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для забезпечення примусового видворення. Враховуючи вище викладене, суд вважав, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню, однак суд визначає строк затримання та поміщення до ПТПІ два місяці, які є, на думку суду, достатнім строком для ідентифікації особи та видворення за межі території України.

Як зазначено вище, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч.11 ст. 289 КАС України). Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (ч.12 ст. 289 КАС України). Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи (ч.13 ст. 289 КАС України).

Таким чином, вбачається, що відсутність двох транзитних віх Республіки Молдова та Туреччини перешкоджає наразі забезпечити його видворення за межі території України.

Підсумовуючи, судом встановлено, що ОСОБА_4 документований діючим паспортом Туркменістану. Особа відповідача фактично ідентифікована, а належність його до громадянства Туркменістану підтверджена. Однак відсутні транзитні візи двох країн, з якими країна походження відповідача Туркменістан не має безвізового режиму з Республікою Молдова та Туреччиною, що перешкоджає ДМС виконати рішення про видворення відповідача.

Відтак, наявні передбачені вимогами законодавства підстави для продовження строку затримання та перебування в ПТПІ відповідача з метою забезпечення видворення за межі території України.

Разом з тим, судом встановлено з пояснень позивача та відповідача, що відповідачем після ухвалення судом першої інстанції рішення в цій справі заповнена заява-анкета, ведеться листування з Посольством Республіки Молдова, тому суд вважає достатнім строком для ідентифікації особи та забезпечення виконання рішення про видворення за межі території України додатково одного місяця.

За встановлених обставин, суд вважає, що адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні підлягає задоволенню частково, з продовженням строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на один місяць, тобто до 21 березня 2024 року, що, на думку суду, є достатнім строком отримання двох транзитних віз Республіки Молдова та Туреччини і видворення відповідача за межі території України.

Відповідно до положень ч. 19 ст. 289 КАС України за подачу позовних заяв, передбачених даною статтею, судовий збір не справляється, а отже підстав для розподілу витрат пов`язаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 229, 241, 246, 289, 371 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина ОСОБА_2 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні задовольнити частково.

Продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на один місяць, тобто до 21 березня 2024 року.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С.Овчиннікова