Справа № 140/7500/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 140/7500/23 пров. № А/857/23799/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Глушка І.В., Матковської З.М.,

за участю секретаря Зінчук Ю.Р.,

представника позивача Бортнік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року (ухвалене головуючим суддею Димарчук Т.М. у м. Луцьк) у справі № 140/7500/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправними та скасувати рішень про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000046/2 від 13.02.2023, №UA205140/2023/000053/2 від 16.02.2023 та №UA205140/2023/000057/1 від 17.02.2023.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що позивач надав відповідачу для митного оформлення імпортованих товарів всі необхідні документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Ці документи містили достовірні числові дані, які підтверджували вартість придбаних товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000046/2 від 13.02.2023, №UA205140/2023/000053/2 від 16.02.2023 та №UA205140/2023/000057/1 від 17.02.2023.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, а тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000046/2 від 13.02.2023, №UA205140/2023/000053/2 від 16.02.2023 та №UA205140/2023/000057/1 від 17.02.2023 є необґрунтованими та такими, що не відповідають вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправними та скасування.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що вказані розбіжності в документах, які подано для підтвердження митної вартості товарів, слугували беззаперечною підставою для сумніву митниці в достовірності заявлених відомостей про митну вартість товару, та, як наслідок витребування додаткових документів, які б ці сумніви усунули. Відтак, відповідач не погоджується з твердженням суду першої інстанції, що митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Зазначає, що за МД №23UA24U7 від 09.02.2023, МД №23UA59U4 від 14.02.2023, МД №23UA86U2 від 16.02.2023 відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСУР, які передбачали необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товару.

Звертає увагу, що класифікатор митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011. За усіма зазначеними МД відбулось спрацювання наступних профілів ризику: - 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів, - 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів», де у повідомленнях зазначалося: «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МК України.

Таким чином, відповідач вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Також, апелянт вважає, що обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критеріїв розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, що визначений рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 р. у розмірі 7000 грн, є завищеним та підлягає зменшенню.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник позивача, заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апелянт, в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку уповноваженої особи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що між компанією POL-EХPORT (продавець) та ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» (покупець) 07.11.2022 укладено контракт №07112022, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує товар в асортименті, вказаному в інвойсі, який є невід`ємною частиною контракту. Товар поставляється партіями на умовах, узгодженими сторонами контракту та інвойсах згідно з правилами Інкотермс - 2010. У разі, якщо в інвойсах не погоджено умови постачання, товар може постачатися на умовах FCA, EXW або CPT чи СІP. Ціна на товар включає вартість упаковки, маркування, страхування та навантаження товару на транспортний засіб (якщо поставка здійснюється на умовах FCA або EXW). Сторони в інвойсі вказують найменування, загальну кількість товару, що поставляється, а також його вартість. Весь вказаний в інвойсі товар постачається партіями. При узгодженні кожної партії товару, ціна на товар може змінюватися залежно від обсягу і кон`юктури ринку на цей вид продукції. Ціна за одиницю товару не прив`язана до попередніх узгоджених поставок та варіюється в діапазоні, зазначеному в інвойсі. Ціна на товар встановлюється у доларах США та Євро.

ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» через уповноваженого декларанта ПП «РЕСПЕКТ БРОК» на митний пост Волинської митниці подало МД 23UA24U7 від 09.02.2023, 23UA59U4 від 14.02.2023, 23UA86U2 від 16.02.2023, згідно з якими було заявлено до митного оформлення наступні товари.

За МД 23UA24U7 від 09.02.2023 - товар ««Мойва морожена (Mallotus villosus), ціла з головами, не патрана, розмір 25-35 шт/кг, не солона, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавалась, без консервантів 3660 кг. Мойва морожена (Mallotus villosus), ціла, з головами, не патрана, розмір 30- 40 шт/кг, не солона, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавалась, без консервантів 15840 кг…..». Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки СРТ-Луцьк та становить 324904,70 грн (еквівалентно 8884,80 дол. США).

До вказаної МД на підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного основного методу її обчислення декларантом були подані такі документи: сертифікат якості №SR027962 від 13.01.2023; рахунок-фактуру (інвойс) №FV2023/01/00074 від 24.01.2023; автотранспортну накладну від 06.02.2023; міжнародний ветеринарний сертифікат №LT0319509/L2-2726 від 06.02.2023; декларацію про походження товару; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 24.01.2023; зовнішньоекономічний контракт №07112022 від 07.11.2022; договір про надання послуг митного брокера №73 від 09.12.2020; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів та зборів від 09.02.2023; копію митної декларації країни відправлення №23LTLC0100EK0562C6 від 06.02.2023; лист від експортера від 07.02.2023.

За МД 23UA59U4 від 14.02.2023 - товар «Мойва морожена (Mallotus villosus), ціла з головами, не патрана, розмір 30-40 шт/кг, не солона, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавалась, без консервантів 19500 кг……». Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки СРТ-Луцьк та становить 320889,47 грн (еквівалентно 8775,00 дол. США).

До вказаної МД на підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного основного методу її обчислення декларантом були подані такі документи: сертифікат якості SR027961 від 13.01.2023; рахунок-фактуру FV2023/01/00120 від 07.02.2023; автотранспортну накладну від 07.02.2023; міжнародний ветеринарний сертифікат №LT0319524/L2-2817 від 07.02.2023; міжнародний ветеринарний сертифікат №LT0320134/L2-2808 від 07.02.2023; декларацію про походження товару №LT0319524/L2-2817 від 07.02.2023; декларацію про походження товару №LT0320134/L2-2808 від 07.02.2023; прайс-лист виробника товару від 07.02.2023; зовнішньоекономічний контракт №07112022 від 07.11.2022; договір про надання послуг митного брокера №73 від 09.12.2020; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів та зборів; лист від експортера від 07.02.2023; експортну митну декларацію 23LTLC0100EK059CD8 від 07.02.2023.

За МД 23UA86U2 від 16.02.2023 - товар на 3 товарні позиції:

«Морський червоний окунь (Sebastes Mentella) 200-300 гр., без голови, патраний, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавались, без консервантів 2160 кг.».

«Морський карась морожений (Spondyliosoma cantharus) цілий, з головами, не патраний, розмір 150+, не солений, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавався, без консервантів - 120 кг. Морський карась морожений (Spondyliosoma cantharus) цілий з головами, не патраний, розмір 150+, не солений, без харчових добавок, приправ, та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавався, без консервантів 4840 кг. Морський карась морожений (Spondyliosoma cantharus) цілий з головами, не патраний, розмір 150+, не солений, без харчових добавок, приправ, та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавався, без консервантів 4560 кг. Морський карась морожений (Spondyliosoma cantharus) цілий з головами, не патраний, розмір 150+, не солений, без харчових добавок, приправ, та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавався, без консервантів 5460 кг».

«Морський карась морожений (Spondyliosoma cantharus) цілий з головами, не патраний, розмір 150+, не солений, без харчових добавок, приправ, та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавався, без консервантів 2860 кг».

Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки СРТ-Луцьк та становить 610505,03 грн (еквівалентно 15604,80 Євро.

До вказаної МД на підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного основного методу її обчислення декларантом були подані такі документи: сертифікат якості від 08.02.2023; рахунок-фактуру № FV2023/01/00126 від 09.02.2023; автотранспортну накладну від 05.02.2023; міжнародний ветеринарний сертифікат DE-HB-01-0630090 від 08.02.2023; сертифікат походження товарів № PL/MF/AT0080830 від 15.02.2023; прейскурант (прайс-лист) виробника від 09.02.2023; зовнішньоекономічний контракт №07112022 від 07.11.2022; договір про надання послуг митного брокера №73 від 09.12.2020; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів та зборів, іншими державними органами №9570738 від 16.02.2023; копію митної декларації країни відправлення №23PL301010E0190440 від 15.02.2023.

Митним органом в електронних повідомленнях декларанту запропоновано подати такі документи: виписку з бухгалтерської документації (документи бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни, за попередні періоди); банківський платіжний документ проведений по міжнародній платіжній системі SWIFT, що підтверджує оплату за оцінюваний товар за попередню поставку; прайс-лист виробника товару для широкого кола осіб; проформу-інвойс; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаний із виконанням умов договору (угоди, контракту); висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з порівняльним аналізом цін на оцінюваний товар на Європейському ринку; та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

На електронні повідомлення митниці декларант позивача надав повідомлення про надання додаткових пояснень та документів від 10.02.2023 №10/02-2023-02, від 15.02.2023 №15/02-2023-01, від 17.02.2023 №17/02-2023-01 та відомості із сайту Мінфін щодо конвертації, а також повідомив про подання вичерпного переліку документів на підтвердження заявленої митної вартості ввезених товарів.

Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000046/2 від 13.02.2023, №UA205140/2023/000053/2 від 16.02.2023, №UA205140/2023/000057/1 від 17.02.2023.

Як вказано у графі 33 рішень про коригування митної вартості товарів, документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а також документи містять розбіжності.

У рішенні про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000046/2 від 13.02.2023 (щодо МД 23UA24U7 від 09.02.2023) зазначено наступне:

- в декларації країни відправлення №23LTLC0100EK0562C6 від 06.02.2023 числове значення вартості товару становить 8197,07 Євро, проте в інвойсі FV2023/01/00074 від 24.01.2023 вартість товару становить 8884.80 дол.США;

- згідно п. 4 контракту №07112022 від 07.11.2022 відправником товару може бути 3-тя сторона. Відповідно до CMR б/н від 06.02.2023 відправником товару є POL-EXPORT Jaroslaw Roszczenko (Польща), проте місце загрузки Клайпеда, Литва. В декларації країни відправлення №23LTLC0100EK0562C6 від 06.02.2023 відправником є UAB «VPA Logistics», Клайпеда;

- відповідно до п.1 Контракту: якщо інше не обговорено в проформі-інвойс або інвойсі, поставка товару здійснюється з наступних місць: з адреси холодильної камери (складів), з адреси виробників, або з адреси продавців. У випадку якщо холодильних камер (складів) декілька або якщо поставка товару буде здійснюватися не з вказаних місць, сторони в проформі-інвойс або інвойсі уточнюють адресу поставки. Проте в інвойсі не зазначено даних щодо місць відправки, а проформа-інвойс не подана до митного оформлення;

- відповідно до п.5 та п.6 контракту в проформі-інвойс обговорюються умови щодо оплати, згоди на поставку, умов поставки та ін.;

- прайс-лист товару б/н від 24.01.2023 є лише пропозицією (oferta) на кожну окрему поставку. Проте, прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

Вважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, митну вартість товарів визначено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно зі статтею 59 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні 1,20 дол. США/кг за МД №UA100120/2023/610416 від 23.01.2023.

У рішенні про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000053/2 від 16.02.2023 (щодо МД 23UA59U4 від 14.02.2023) зазначено наступне:

- відповідно до п.6 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 07.11.2022 №07112022 оплата за товар повинна бути обумовлена в рахунках-фактурах, однак в рахунку-фактурі від 07.02.2023 №FV2023/02/00120 вищезазначена інформація відсутня;

- числове значення, зазначене в декларації країни відправлення від 07.02.2023 №23LTLC0100EK059CD8 становить 8095,77 Євро, що не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 07.02.2023 №FV2023/02/00120 8775 дол. США;

- згідно п.4 зовнішньоекономічного договору (контракту) №07112022 від 07.11.2022 відправником товару може бути 3-тя сторона; в автотранспортній накладній від 07.02.2023 №б/н відправником товару є POL-EXPORT Jaroslaw Roszczenko (Польща), проте місце загрузки зазначено Клайпеда, Литва;

- для оплати за товар надані продавцем банківські реквізити, зазначені в рахунку- фактурі від 07.02.2023 №FV2023/02/00120 та контракті від 25.07.2022 №25072022, містять різні розрахункові рахунки.

Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, митну вартість товарів визначено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно зі статтею 59 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні 1,20 дол. США/кг за МД №UA100120/2023/610416 від 23.01.2023.

У рішенні про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000057/1 від 17.02.2023 (щодо МД 23UA86U2 від 16.02.2023) зазначено наступне:

- числове значення, зазначене в декларації країни відправлення №23PL301010E0190440 від 15.02.2023 73014 не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку фактурі від 09.02.2023 № FV2023/02/00126 15604,80 Євро;

- згідно п. 6 контракту №07112022 від 07.11.2022 оплата здійснюється на умовах, вказаних в інвойсах і може включати передоплату, оплату по факту та/або з відстрочкою платежу, однак в рахункуфактурі від 09.02.2023 №FV2023/02/00126 відсутня інформація щодо форм оплати, лише вказаний спосіб оплати-переказ;

- прайс-лист від 09.02.2023 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано.

Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в митного органу за митною декларацією від 03.01.2023 №UA205140/2023/000369 на рівні: Товар 1 - 2,1581 дол. США/кг; Товар 2 - 1,45 дол. США/кг; Товар 3 - 1,45 дол. США/кг з врахуванням положень статті 64 Митного кодексу України.

Випуск у вільний обіг товару здійснено за МД №23UA57U6 від 15.02.2023, №23UA96U0 від 16.02.2023, №23UA85U8 від 18.02.2023 з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України.

Позивач вважаючи спірні рішення про коригування митної вартості товарів протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі МК України), є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 МК України).

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18.

Відповідно до частин 1-3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частинами 6, 7 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частин 1-4 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

За приписами ч. 8 ст. 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Отже, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у правильності визначення декларантом митної вартості.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару.

Стосовно наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, апеляційний суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, зокрема:

За МД 23UA24U7 від 09.02.2023 декларантом позивача було подано: зовнішньоекономічний контракт №07112022 від 07.11.2022, який містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 24.01.2023 де вказано ціну за кілограм 0,48 дол. США; рахунок-фактуру (інвойс) №FV2023/01/00074 від 24.01.2023, який визначає вартість товару 8884,80 дол. США (а.с.128-131, том 1).

За МД 23UA59U4 від 14.02.2023 декларантом позивача було подано: зовнішньоекономічний контракт №07112022 від 07.11.2022, який містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки; прайс-лист виробника товару від 07.02.2023 де вказано ціну за кілограм 0,45 дол. США; рахунок-фактуру FV2023/01/00120 від 07.02.2023, який визначає вартість товару 8775,00 дол. США (а.с.154-158, том 1).

За МД 23UA86U2 від 16.02.2023 декларантом позивача було подано: зовнішньоекономічний контракт №07112022 від 07.11.2022, який містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки; прайс-лист виробника товару від 09.02.2023 де вказано ціну за кілограм 0,75 Євро та 1,03 Євро; рахунок-фактуру № FV2023/01/00126 від 09.02.2023, який визначає вартість товару, що підлягав коригуванню 15604,80 Євро (а.с.186-190, том 1).

Подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Апеляційний суд звертає увагу, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс), згідно з ч. 2 ст. 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару.

Зазначена в МД 23UA24U7 від 09.02.2023 ціна товару відповідає тій, що зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) №FV2023/01/00074 від 24.01.2023 та становить 8884,80 дол. США; вказана в МД 23UA59U4 від 14.02.2023 ціна товару відповідає тій, що зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) FV2023/01/00120 від 07.02.2023 та становить 8775,00 дол. США; аналогічно вказана в МД 23UA86U2 від 16.02.2023 ціна товару відповідає тій, що зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) FV2023/01/00126 від 09.02.2023 та становить 15604,80 Євро.

В рахунках-фактурах (інвойсах) №FV2023/01/00074 від 24.01.2023, FV2023/01/00120 від 07.02.2023, FV2023/01/00126 від 09.02.2023 були визначені умови поставки товарів згідно з Правилами Інкотермс CPT UA Луцьк.

Разом з тим, оскільки доставка товару на умовах CPT UA Луцьк передбачає доставку продавцем товару за свій рахунок перевізнику або іншій особі та продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення, тому до митного оформлення позивач не повинен був подавати документи, що підтверджують вартість транспортування чи страхування.

Відтак, вказаними документами підтверджується, що вартість оцінюваного товару, щодо якого здійснено коригування митної вартості відповідає тій, що зазначена в рахунках-фактурах (інвойсах). Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містили.

Таким чином, відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки.

Стосовно посилання митного органу в спірних рішеннях на зазначення у експортних митних деклараціях №23LTLC0100EK0562C6 від 06.02.2023 числового значення митної вартості 8197,07 Євро, а в інвойсі №FV2023/01/00074 від 24.01.2023 8884,80 дол. США; №23 LTLC0100EK059CD8 від 07.02.2023 - 8095,77 Євро, а в рахунку-фактурі №FV2023/01/00120 від 07.02.2023 8775,00 дол. США; №23PL301010E0190440 від 15.02.2023 - 73014, а в рахунку-фактурі № FV2023/01/00126 від 09.02.2023 15604,8 Євро, суд зазначає, що в експортних митних деклараціях №23LTLC0100EK0562C6 від 06.02.2023, №23 LTLC0100EK059CD8 від 07.02.2023, №23PL301010E0190440 від 15.02.2023 вказана конвертована вартість у євро з врахуванням курсу валют, що існував на день заповнення експортних митних декларацій. На вимогу митниці щодо кожного з товарів долучались письмові пояснення, додатками до яких долучались витяги з проведеною конвертацією. З отриманої інформації щодо кожного з товарів прослідковується, що отриманий примірний конвертований показник кореспондується із вартістю ввезених товарів згідно рахунків-фактур. У кожному з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів Волинська митниця зробила примітку, що зі сторони декларанта було долучено розрахунок конвертації. Окрім того, інші товаросупровідні документи підтверджують числовий показник митної вартості ввезених в адресу ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» товарів.

Експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість. Різниця статистичної вартості товару в експортній декларації обумовлена застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу.

У митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів. Тому розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою не може бути підставою для коригування вартості ввезеного товару.

У рішеннях про коригування митної вартості Волинська митниця стверджує, що положення п.6 зовнішньоекономічного контракту від 07.11.2022 №07112022 передбачають, що оплата за товар повинна бути обумовлена в рахунках-фактурах, однак, у рахунках-фактурах (№FV2023/01/00074 від 24.01.2023, №FV2023/01/00120 від 07.02.2023, FV2023/01/00126 від 09.02.2023) така інформація відсутня.

До кожної із поставок було долучено лист від компанії-експортера POL-EXPORT, про те, що ввезення товарів за рахунками-фактурами №FV2023/01/00074 від 24.01.2023, №FV2023/01/00120 від 07.02.2023, FV2023/01/00126 від 09.02.2023 відбувалось на підставі контракту від 07.11.2022 №07112022 та за умовами післяоплати. Зазначене вказує на необґрунтованість тверджень митного органу з приводу обов`язкового подання платіжних документів до митного оформлення. Укладений між сторонами зовнішньоекономічний контракт №07112022 від 07.11.2022 передбачає можливість післяоплати, про що зазначено у розділі №6 контракту.

У розділі №4 контракту №07112022 від 07.11.2022 вказано, що вантажовідправником товарів може бути третя сторона, а тому наявність в експортних митних деклараціях інформації про компанію UAB «VPA LOGISTICS» з приміткою «Siuntejas/вантажовідправник» узгоджується із укладеним контрактом №07112022 від 07.11.2022. Товари відвантажувалися з Клайпеди (Литва). Компанія-експортер вправі відвантажувати товари зі своїх складів, орендованих морозильних камер, котрі знаходяться не тільки на території Польської Республіки, а й в інших країнах Європейського Союзу. Надання будь-яких договорів на право користування експортером холодильними камерами на території країн Європейського Союзу чинним законодавством України не передбачено, і така інформація ніяким чином не впливає на рівень заявленої митної вартості товарів. Окрім того, умови доставки, що використовуються передбачають, що вартість доставки включається безпосередньо до митної вартості товарів, тому окремо позивачем не сплачується.

Відображена у прайс-листі вартість товарів, у повній мірі відповідає тій вартості, що визначена у рахунку-фактурі. В той же час, відповідачем не наведено аргументів стосовно того, яким чином надання позивачем прайс-листа, виданого саме експортером, ставить під сумнів достовірність визначеної митної вартості товару.

До митного оформлення щодо кожної поставки надавався документ з назвою «прейскурант (прайс-лист)». Подані прейскуранти (прайс-листи) оформлені на фірмовому бланку в якому міститься інформація про вартість за одиницю (за один кілограм) товару. Прайс-листи оформлені для широкого кола осіб, адже не містять конкретного адресата, усі подані прейскуранти (прайс-листи) скріплені печатками та підписами посадових осіб компанії.

Сам лише факт надання позивачем прайс-листа, виданого експортером, не може викликати сумнів у заявленій митній вартості імпортованого товару.

Таким чином, відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості самого товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд апеляційної інстанції поділяє висновок суду першої інстанції, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас підтверджували числові значення митної вартості товару.

Відсутність договірних відносин із третіми особами вже само по собі робить невиконуваною вимогу митного органу надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам. Тому митний орган не може покликатися на ненадання декларантом таких документів.

Ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару. Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості.

В процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунки-фактури (інвойс).

Висновок у спірних рішеннях про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними.

Відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначених у митних деклараціях, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, вказав, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Згідно пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

За таких обставин, апеляційний суд зазначає, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Таким чином, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, а тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000046/2 від 13.02.2023, №UA205140/2023/000053/2 від 16.02.2023 та №UA205140/2023/000057/1 від 17.02.2023 є необґрунтованими та такими, що не відповідають вказаним вище нормам МК України.

Стосовно понесених позивачем витрат зокрема на правову допомогу, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.2 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Отже, наведеними вище правовими нормами встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд першої інстанції в повній мірі дослідив надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу та враховуючи складність справи, керуючись критерієм реальності адвокатських витрат та розумністю їхнього розміру, конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, дійшов правильного висновку про зменшення розміру заявлених витрат з 17000 грн до 7000 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що з врахуванням наведених вище критеріїв, співмірною із наданими адвокатом послугами на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 01.02.2023 є сума 7000 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року у справі № 140/7500/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. В. Глушко
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 21 лютого 2024 року