Справа № 482/2600/23
Суддя: Сергієнко С. А.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 482/2600/23
Номер провадження 2-а/482/24/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Сергієнка С.А., за участю секретаря судового засідання Шведової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП ВП № 6 Миколаївського районного управління поліції в Миколаївській області Кондратьєва Дениса Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАД № 601784 від 21.11.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 21.11.2023 року №601784 (серія БАД) на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Інспектором ВП №6 у Миколаївській області обставини правопорушення описані у постанові наступним чином « перевозив дитину зростом менше 150 см» та « не пред явив посвідчення водія …не пред явив документ на транспортний засіб». Вказані діяння працівником поліції кваліфіковано як адміністративне правопорушення, передбачене ч.10 статті 121 КупАП, ч.1 статті 126 КупАП відповідно

Позивач із викладеними у постанові обставинами не погоджується та вказує що адміністративних правопорушень не вчиняв, а працівниками поліції не зібрано і не досліджено докази які б підтверджували його вину, так відсутні докази вимірювання зросту дитини, а підстав для пред`явлення ним як водієм свого посвідчення водія не було, а тому і докази наявності таких підстав та не пред`явленням позивачем посвідчення водія теж відсутні.

Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Розглянувши позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як встановлено судом, постановою серії БАД № 601784 від 21.11.2023 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 10 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Згідно вказаної постанови, 21.11.2023 року о 10год. 27хв. у с. Новопетрівське, позивач керував транспортним засобом ЗАЗ 1102 номерний знак НОМЕР_1 , перевозив дитину зростом менше 150 см. у транспортному засобі без використання дитячої утримуючої системи також водій не надав та не пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч.10 ст. 121 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення правил перевезення дітей.

Згідно ч.1 ст. 126 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Разом з тим, пункт 1 статті 247 КУпАП вказує на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У ч.1 ст.77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Жодних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом за викладених у оскаржуваній постанові до суду не надано, рівно як і доказів проведення вимірювання зросту дитини яку нібито позивач перевозив без дитячих утримуючих систем, рівно як і доказів відсутності в автомобілі таких систем, рівно як і доказів не пред`явлення позивачем посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб.

Суд враховує положення ст. 40 Закону «Про Національну поліцію», які передбачають, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку.

Матеріали відео фіксації про які зазначено у оскарженій постанові до суду надано не було.

Позивач стверджує що йому вказані матеріали теж не було продемонстровано.

Доводи позивача відповідачами не спростовано.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011; п. 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015; п. 52 рішення у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013).

Отже, відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення та з матеріалів справи неможливо достовірно встановити даний факт, відтак і підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Зважаючи на викладене, з огляду на відсутність доказів, які б доводили наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.10 ст.121 та ч.1 ст. 126 КУпАП суд приходить до висновку, про те, що оскаржувану постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення за ч.10 ст.121 та ч.1 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.72-76, 139, 241, 246 КАС, ст.122 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП ВП № 6 Миколаївського районного управління поліції в Миколаївській області Кондратьєва Дениса Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАД № 601784 від 21.11.2023 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БАД № 601784 від 21.11.2023 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч.10 ст.121 та ч.1 ст. 126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ч.10 ст.121 та ч.1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко