Справа № 140/19266/23
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/19266/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач -1), Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (далі ГУ ПФУ у Житомирській області, відповідач-2) про визнання дій протиправними Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирський області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу періодів роботи з 05.02.2015 по 01.06.2015 у відокремленому підрозділі Шахтоуправління Нововолинське ДП Волиньвугілля, з 02.06.2015 по 11.11.2015 у ДП Шахта №1 Нововолинська, з 01.02.2018 по 04.01.2021 у ВП Шахта №9 Нововолинська ДП Волиньвугілля та не проведення розрахунку та виплати пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 13.03.2023 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності (з урахуванням виплачених сум) в розмірі пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до страхового та пільгового стажу періоди роботи з 05.02.2015 по 01.06.2015 у відокремленому підрозділі Шахтоуправління Нововолинське ДП Волиньвугілля, з 02.06.2015 по 11.11.2015 у ДП Шахта №1 Нововолинська, з 01.02.2018 по 04.01.2021 у ВП Шахта №9 Нововолинська ДП Волиньвугілля та врахувавши заробітну плату за цей період роботи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням від 21.03.2023 №60 ГУ ПФУ у Житомирській області позивачу призначено пенсію по інвалідності. Однак як слідує з листа відповідача-2 від 29.06.2023 при призначенні пенсії не враховано до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком № 1 періоди роботи: з 05.02.2015 по 01.06.2015 у відокремленому підрозділі «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» на посаді електрослюсаря підземного 4 розряду та гірничого майстра підземної дільниці, оскільки на даний період не поширюється дія наказу по підприємству про результати атестації робочого місця майстра гірничого від 05.02.2010 №33; з 02.06.2015 по 11.11.2015 у ДП «Шахта №1 «Нововолинська» на посаді гірничого майстра підземної дільниці та з 01.02.2018 по 04.01.2021 у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», правонаступником якої є ДП «Шахта №9 «Нововолинська» на посаді електрослюсаря підземного 4 розряду, у зв`язку із відсутністю сплати страхових внесків до ПФУ.

Позивач вважає, що такими діями відповідачів, порушено його право на отримання пенсійного забезпечення, оскільки основним документом, який підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. Проте, у разі відсутності трудової книжки або записів у ній, які визначають право на призначення пенсії на пільгових умовах, зокрема, характер та тривалість роботи, необхідно надавати уточнюючі довідки підприємства.

Щодо спірного періоду роботи з 05.02.2015 по 01.06.2015 у відокремленому підрозділі «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» на посаді електрослюсаря підземного 4 розряду та гірничого майстра підземної дільниці трудова книжка містить усі необхідні записи про прийняття на посаду, звільнення, номери та дати наказів. Крім цього, на підтвердження права зарахування спірного періоду роботи до пільгового стажу також наявна довідка № 248 від 23.12.2021 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, витяг з наказу №103 від 11.06.2009 «Про результати проведення атестації робочих місць»; витяг з наказу №33 від 05.02.2010 «Про результати проведення атестації робочих місць»; витяги з наказу «Про результати проведення атестації робочих місць» №131 від 28.05.2015.

Позивач позивач посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а зазначив, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відтак вважає, що період роботи з 05.02.2015 по 01.06.2015 протиправно не зарахований органом пенсійного фонду до пільгового страхового стажу у ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» на посаді електрослюсаря підземного 4 розряду.

Також вказує на те, що в спірні періоди з 02.06.2015 по 11.11.2015 працював у ДП «Шахта №1 «Нововолинська» на посаді гірничого майстра підземної дільниці та з 01.02.2018 по 04.01.2021 у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», за що була нарахована та сплачена заробітна плата, з якої нарахований єдиний соціальний внесок. Зазначає, що сам факт не зарахування сум страхових внесків, сплачених із заробітної плати позивача на банківський рахунок Пенсійного фонду, за відсутності вини позивача, не є підставою для відмови у зарахуванні спеціального (пільгового) страхового стажу за спірні періоди та не є підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду для перерахунку пенсії позивача, так як позивач у вказані періоди був зайнятий повний робочий день на вказаних роботах.

З наведених підстав просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 54).

У відзиві на позов відповідач-2 його вимог не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України з 21.02.2023. При призначенні пенсії обчислено тривалість пільгового стажу на підставі поданих довідок про факт роботи з повним робочим днем під землею з урахуванням відомостей стосовно фактично відпрацьованого часу в особливо шкідливих умовах праці та даних про результати проведення атестації робочих місць. Період роботи з 05.02.2015 по 01.06.2015 зараховано до страхового стажупозивача на загальних умовах, в зв`язку з тим, що на даний період не поширюється дія наказу по підприємству про результати атестації робочого місця майстра гірничого від 05.02.2010 № 33. Також до пільгового стажу не зараховано період роботи з 02.06.2015 по 11.11.2015 у ДП «Шахта № 1 «Нововолинська», з 01.02 2018 по 04.01.2021 у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України. Зарахування до страхового стажу зазначених періодів можливе за умови повної сплати страхових внесків роботодавцем та відображення їх у системі персоніфікованого обліку.

З врахуванням наведеного просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив з підстав, аналогічних тим, що викладені у відзиві відповідачем-2 та просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13.03.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою до територіального органу Пенсійного фонду про призначення пенсії по інвалідності. Дана заява була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Житомирській області, яким 21.03.2023 винесено рішення № 60 про призначення пенсії по 3 групі інвалідності внаслідок трудового каліцтва відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.02.2023, що не є спірним у даній справі.

На звернення позивача по питанню пенсійного забезпечення, ГУ ПФУ у Волинській області листом від 29.06.2023 № 21615-16746/П-02/8-0300-23 (а.с. 19-20) повідомило про те, що розмір пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу тривалістю 44 роки 3 місяці 06 днів, з них: 9 років 03 місяці 05 днів пільговий стаж роботи та 17 років 10 місяців 03 днів -додатковий стаж (коефіцієнт страхового стажу 0,44250).

Для визначення розміру пенсії враховано середньомісячний заробіток 25095,53 грн, який взято за періоди з 01.07.2000 по 30.11.2010, з 01.01.2011 по 31.05.2015, з 01.12.2015 по 31.01.2018 та з 01.05.2021 по 31.07.2021 відповідно до сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України з урахуванням середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки 12236,71 грн (індивідуальний коефіцієнт заробітку - 2,05084).

Враховуючи персональні дані позивача щодо страхового стажу та заробітку, розмір пенсії за віком, від якого обчислюється розмір пенсії по 3 групі інвалідності складає 11293,14 грн., у тому числі: 11104,77 грн - розмір пенсії за віком (25095,53 грн, х 0,44250), 188,37 грн. - доплата за 9 років понаднормативного стажу.

Розмір пенсійної виплати становить 6096,57 грн., у тому числі: 5646,57 грн. - розмір пенсії по інвалідності (11293,14 грн. х 50%); 450,00 грн. надбавка до пенсії на трьох неповнолітніх утриманців, що відповідає нормам чинного пенсійного законодавства.

При призначенні пенсії спеціалістами ГУ ПФУ в Хмельницькій області та ГУ ПФУ у Житомирській області обчислено тривалість пільгового стажу на підставі наданих довідок про факт роботи з повним робочим днем під землею з урахуванням відомостей стосовно фактично відпрацьованого часу в особливо шкідливих умовах праці та даних про результати проведення атестації робочих місць.

Відтак період роботи з 05.02.2015 по 01.06.2015 зараховано до страхового стажу позивача на загальних умовах, в зв`язку з тим, що на даний період не поширюється дія наказу по підприємству про результати атестації робочого місця майстра гірничого від 05.02.2010 № 33.

До пільгового стажу з повним робочим днем під землею не зараховано період роботи у грудні 2010 року у ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля», з 02.06.2015 по 11.11.2015 - у ДП «Шахта № 1 «Нововолинська», з 01.02.2018 по 04.01.2021 у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

При цьому повідомлено, що зарахування страхового стажу згаданих періодів роботи можливе за умови повної сплати страхових внесків роботодавцем та відображення їх у системі персоніфікованого обліку.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною першою статті 9 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-IV) встановлено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Також згідно з абзацом восьмим частини другої статті 33 Закону №1058-IV непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.

Абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Отже, зміст наведених положень законодавства у сфері пенсійного забезпечення дає підстави для висновку, що розмір пенсії шахтарів напряму залежить від страхового та пільгового стажу на підземних роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» №637 від 12.08.1993).

Згідно із пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Відповідно до пункту 4.2. Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше приведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

При вирішенні спору суд відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, які полягають у такому.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам, і правилам, установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так згідно зі статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання за порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення.

У разі якщо не проведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, норма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. При цьому особа, яка працює на посаді, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. Роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.

За правою позицією Великої Палати Верховного Суду непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

У контексті спірних правовідносин суд, застосовуючи наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду, зазначає, що відсутність доказів проведення атестації робочих місць після 21.08.1992 не є підставою для відмови в зарахуванні вказаних періодів роботи позивача до страхового стажу за Списком №1 (за наявності інших доказів, які підтверджують умови та характер виконуваної роботи, зайнятість повний робочий день).

Отже, із урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №520/15025/16-а суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 (а.с. 21-24), ОСОБА_1 з 25.02.2012 працював гірничим майстром дільниці ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» та 01.06.2015 звільнений з роботи за власним бажанням.

Водночас на підтвердження права зарахування спірного періоду роботи до пільгового стажу в спірний період є довідка ДП «Шахта № 1 «Нововолинська» № 248 від 23.12.2021 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, витяг з наказу №103 від 11.06.2009 «Про результати проведення атестації робочих місць»; витяг з наказу №33 від 05.02.2010 «Про результати проведення атестації робочих місць»; витягами з наказу «Про результати проведення атестації робочих місць» №131 від 28.05.2015.

Професія гірничим майстром підземної дільниці віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою КМУ № 162 від 11 березня 1994 року та постановою КМУ № 36 від 16.01.2003.

На думку суду, з наведених вище мотивів відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу період роботи позивача з 05.02.2015 по 01.06.2015 на посаді майстра гірничого ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля».

З огляду на це посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду праці позивача у зв`язку з відсутністю результатів атестації робочих місць є безпідставними, а період роботи у ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» з 05.02.2015 по 01.06.2015 є таким, що підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

За таких обставин суд дійшов висновку про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Житомирській області про відмову в зарахуванні до пільгового стажу під час призначенні пенсії по інвалідності періоду роботи позивача у ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» з 05.02.2015 по 01.06.2015.

Щодо не зарахування позивачу до пільгового стажу з повним робочим днем під землею періодів роботи з 02.06.2015 по 11.11.2015 - у ДП «Шахта № 1 «Нововолинська», з 01.02.2018 по 04.01.2021 у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, суд враховує наступне.

За приписами статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи зі змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Крім того, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача як застрахованої особи, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник, зокрема, щодо не зарахування до пільгового та страхового стажу періодів роботи позивача з 02.06.2015 по 11.11.2015 - у ДП «Шахта № 1 «Нововолинська», з 01.02.2018 по 04.01.2021 у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» у зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , зокрема, з 02.06.2015 прийнятий на роботу гірничим майстром підземної дільниці ДП «Шахта № 1 «Нововолинська» та 11.11.2015 - звільнений за ч.3 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) (а.с. 23).

Крім цього, 20.09.2016 прийнятий на роботу електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем під землею у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» та 04.01.2021 звільнений з роботи за ч.3 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) (а.с. 23 зворот-24).

Факт зайнятості ОСОБА_1 у ці періоди підтверджується також довідками ДП «Шахта № 1 «Нововолинська» від 25.05.2023 № 46 про нараховану заробітну плату та фактичну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с. 26), про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 23.12.2021 № 248 (а.с. 31-32), та довідками ДП «Шахта №9 «Нововолинська» від 10.04.2023 № 68 про доходи (а.с. 25-25 зворот) та про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 02.03.2023 № 82 (а.с. 33-34).

Як слідує з реєстру застрахованих осіб форми ОК-5 позивачу у період з червня 2015 року по листопад 2015 року у ДП «Шахта № 1 «Нововолинська» та у період з лютого 2018 року по січень 2021 року у ДП «Шахта №9 «Нововолинська» була нарахована та виплачена заробітна плата (а.с. 27-30).

Разом з тим, у Реєстрі застрахованих осіб відображені відомості про нарахування ДП «Шахта № 1 «Нововолинська», ДП «Шахта №9 «Нововолинська» ОСОБА_1 заробітної плати за вказані періоди. Нарахування позивачу заробітної плати, зокрема, за періоди роботи з червня 2015 року по листопад 2015 року підтверджується також довідкою ДП «Шахта № 1 «Нововолинська» від 25.05.2023 № 46, а за період роботи з лютого 2018 року по січень 2021 року у ДП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» підтверджується довідкою останнього від 10.04.2023 № 68. Зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 була нарахована та виплачена заробітна плата за червень-листопад 2015 року та лютий 2018 року січень 2021 року, на яку в свою чергу нараховувався та сплачувався єдиний соціальний внесок щомісячно (а.с. 25-26).

Отже з наявних у справі письмових доказів вбачається, що у спірні періоди роботодавцями позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески, тому у відповідача були відсутні підстави не зараховувати до пільгового та страхового стажу позивача вказаного періоду його роботи.

Водночас суд зазначає, що відсутність за даними системи персоніфікованого обліку відомостей про сплату страхових внесків за періоди роботи червень-листопад 2015 року у ДП «Шахта № 1 «Нововолинська» та лютий 2018 року січень 2021 року у ДП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», не може бути підставою для не зарахування цих періодів до пільгового та страхового стажу при призначенні пенсії позивачу.

Оскільки з наявних у справі письмових доказів вбачається, що у спірні періоди роботодавцями позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески, тому у відповідача були відсутні підстави не зараховувати до пільгового та страхового стажу позивача вказаних періодів його роботи.

Необхідно звернути увагу, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені, а у разі їх наявності - сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання роботодавцями обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до пільгового та страхового стажу позивача такого періоду роботи.

Відтак, беручи до уваги зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Житомирській області при призначенні пенсії позивачу безпідставно не зараховано до пільгового та страхового стажу період його роботи з 02.06.2015 по 11.11.2015 у ДП «Шахта № 1 «Нововолинська», з 01.02.2018 по 04.01.2021 у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» з мотивів несплати страхувальником страхових внесків, оскільки належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами у справі у їх сукупності підтверджується стаж роботи позивача у вказані періоди, виплату йому заробітної плати за ці періоди із відрахуванням страхових внесків.

Стосовно дати з якої має бути здійснений перерахунок та виплата пенсії, то суд зазначає, що як слідує з матеріалів справи та не заперечується відповідачами, рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 21.03.2023 № 60 на підставі заяви ОСОБА_1 від 13.03.2023, призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.02.2023. Саме при призначенні пенсії з 21.02.2023, а не з 13.03.2023, як помилково вважає позивач, не враховано до страхового та пільгового стажу спірні періоди його роботи.

Отже, з огляду на встановлені у справі обставини та на підставі норм чинного законодавства, з метою належного способу захисту прав позивача суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Житомирській області щодо незарахування ОСОБА_1 при призначенні пенсії 21.02.2023 до пільгового стажу періоду роботи у ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» з 05.02.2015 по 01.06.2015, а також до страхового і пільгового стажу періодів роботи з 02.06.2015 по 11.11.2015 у ДП «Шахта № 1 «Нововолинська», з 01.02.2018 по 04.01.2021 у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля»; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити позивачу з 21.02.2023 (з дати призначення пенсії) перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії по інвалідності відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу період роботи у ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» з 05.02.2015 по 01.06.2015, а також до страхового і пільгового стажу періодів роботи з 02.06.2015 по 11.11.2015 у ДП «Шахта № 1 «Нововолинська», з 01.02.2018 по 04.01.2021 у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» та врахувавши заробітну плату за ці періоди роботи.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Житомирській області протиправні дії якого стали підставою для звернення до суду із цим позовом, необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60 грн, сплачений згідно з квитанцією від 06.07.2023 (а.с. 10).

Керуючись статтями 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Житомирській області щодо не зарахування ОСОБА_1 при призначенні пенсії 21.02.2023 до пільгового стажу періоду роботи у ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» з 05.02.2015 по 01.06.2015, а також до страхового і пільгового стажу періодів роботи з 02.06.2015 по 11.11.2015 у ДП «Шахта № 1 «Нововолинська», з 01.02.2018 по 04.01.2021 у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 21.02.2023 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії по інвалідності відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу період роботи у ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» з 05.02.2015 по 01.06.2015, а також до страхового і пільгового стажу періодів роботи з 02.06.2015 по 11.11.2015 у ДП «Шахта № 1 «Нововолинська», з 01.02.2018 по 04.01.2021 у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» та врахувавши заробітну плату за ці періоди роботи.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Ольжича, 7, ).

Суддя Р.С. Денисюк