Справа № 140/33561/23
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/33561/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі- ГУ ПФУ в Хмельницькій області, відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.04.2022 №00 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового та пільгового стажу періоди роботи з 17.08.1992 по 16.09.1992, з 09.06.1994 по 16.09.1999, 12.09.2005 по 25.09.2006, з 26.09.2006 по 23.10.2006, з 24.10.2006 по 16.01.2007, з 17.01.2007 по 24.02.2007, з 25.02.2007 по 21.05.2007, з 22.05.2007 по 06.11.2010, з 24.03.2022 по 08.04.2022, призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.04.2022 (з дати набуття права на призначення пенсії).

Ухвалою судді від 14.11.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Позивачу у цей строк необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом подання до суду належним чином оформленої позовної заяви із зазначенням відомостей щодо наявності або відсутності у адвоката Назарук Юлії Володимирівни електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, а також подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій вказати підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин його пропуску.

14.12.2023 на виконання ухвали судді від 14.11.2023 про залишення позовної заяви без руху, представником позивача подано уточнюючу позовну заяву та заяву про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 08.04.2022 звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.04.2022. Рішенням відповідача-2 від 15.04.2022 №00 відмовлено в призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного пільгового стажу не менше 15 років.

ОСОБА_1 вважає таку відмову протиправною з огляду на те, що довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 16.03.2022 №29, від 21.02.2022 №67, від 08.04.2022 №52, архівною довідкою від 01.04.2021 №291 підтверджується стаж його роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії по Списку №1 на момент звернення 12 років 01 місяць 27 днів, а тому вважає, що набув права на призначення пільгової пенсії за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому зазначає, що порушення його роботодавцем законодавства щодо порядку сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого нараховувалась заробітна плата, на яку нараховувались страхові внески, проте не з вини застрахованої особи.

За таких обставин просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 19.12.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у відповідності до положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву від 26.01.2024 представник відповідача-1 позовні вимоги не визнав, зважаючи на їх необґрунтованість та безпідставність. Зокрема, зазначив, що оскаржуваним рішенням позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1, оскільки станом на дату звернення позивача із відповідною заявою до органів Пенсійного фонду України у позивача відсутній пільговий стаж роботи. До пільгового стажу позивача не зараховано період роботи: з 17.08.1992 по 16.05.1994, оскільки не долучено наказ №79 від 13.09.1994 про проведення атестації робочих місць; з 09.06.1994 по 16.09.1999, оскільки відсутні накази про проведення атестації робочих місць та відсутня інформація щодо права підпису пільгової довідки головою ліквідаційної комісії. Крім того, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) відсутня інформація щодо сплати страхових внесків за періоди роботи з 12.09.2005 по 25.09.2006, з 25.09.2006 по 28.09.2006, з 23.10.2006 по 16.01.2007, з 16.01.2007 по 24.02.2007, з 24.02.2007 по 21.05.2007, з 21.05.2007 по 06.11.2010, а тому зазначений період не може бути зарахований до страхового та пільгового стажу. Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на момент звернення із заявою про призначення пенсії досягнув 51 року; страховий стаж становить 15 років 02 місяці 19 днів; пільговий стаж становить - 1 рік 07 місяців 09 днів, що не достатньо для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити й виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах зазначає, що зарахування періоду роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, призначення, нарахування та виплата пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України, тому вказана вимога є формою втручання у дискреційні повноваження відповідача за виходить за межі адміністративного судочинства.

За таких обставин в задоволенні позову просить відмовити повністю.

За змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, позаяк заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Отже, заявлене у відзиві представником ГУ ПФУ у Волинській області клопотання про залучення до участі у справі другого відповідача ГУ ПФУ у Харківській області не підлягало судом вирішенню по суті.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

У встановлений судом строк відповідач-2 відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_2 08.04.2022 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду в Хмельницькій області.

Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 15.04.2022 №00 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Як слідує із вказаного рішення, пенсійний вік, визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 1), становить 50 років. Вік заявника 50 років.

Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 1), становить 25 років; страховий стаж особи становить 12 років 2 місяці 29 днів.

Необхідний пільговий стаж на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1, визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №1) становить 10 років. Пільговий стаж особи відсутній.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до пільгового стажу не зараховані періоди роботи з 17.08.1992 по 16.09.1992, з 09.06.1994 по 16.09.1999, оскільки в документах відсутні первинні документи та трудова книжка; період з 12.09.2005 по 25.09.2006, з 26.09.2006 по 23.10.2006, з 24.10.2006 по 16.01.2007, з 17.01.2007 по 24.02.2007, з 25.02.2007 по 21.05.2007 22.05.2007 по 06.11.2010, з 24.03.2022 по 08.04.2022, оскільки відсутня інформація про сплату внесків в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та довідки, уточнюючі пільговий характер роботи, згідно з додатком 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, із зазначенням робочого місця

Для зарахування до пільгового стажу зазначених періодів необхідно надати первинні документи, що підтверджують пільговий характер роботи, накази про результати атестації пільгової роботи та переліки до них

Таким чином, підставою для відмови у призначені позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є відсутність пільгового стажу ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України передбачає, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 в справі №І-/2020) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема, - з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок.

Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту першого частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у спірних правовідносинах є зайнятість особи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, які затверджені Кабінетом Міністрів України, така зайнятість повний робочий день та наявність відповідного страхового стажу, в тому числі на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №737).

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, для визначення наявного трудового стажу для призначення пенсій необхідно використовувати записи в трудовій книжці і лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж може встановлюватися на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.

Разом з тим, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

Згідно зі статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву щодо пенсії.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (до 01.01.2001 року), а також періоди, починаючи з 1 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню за цим Законом, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі статтею 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Обов`язок сплати страхових внесків по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частини шоста та дванадцята статті 20) та обов`язок сплати єдиного внеску по Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (пункт 10 частини першої статті 1, частини першої статті 4) покладений на страхувальників (підприємців-роботодавців), які є платниками таких внесків.

Виходячи з положень вказаних Законів найнятий працівник не є самостійним платником таких внесків.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

Працівник же не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу заявника (форма Ок-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 12.09.2005 по 25.09.2006, з 26.09.2006 по 23.10.2006, з 24.10.2006 по 16.01.2007, з 17.01.2007 по 24.02.2007, з 25.02.2007 по 21.05.2007 22.05.2007 по 06.11.2010, з 24.03.2022 по 08.04.2022 у зв`язку з відсутністю відомостей в даних ОК-5 по підприємству, то суд зазначає наступне.

У відповідності до пункту 3 Порядку №637 для визначення наявного трудового стажу для призначення пенсій необхідно використовувати записи в трудовій книжці і лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж може встановлюватися на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, трудова книжка у позивача відсутня.

Відтак, спірні періоди роботи можуть встановлюватися на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, відповідно до архівної довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №291 від 01.04.2021, виданої Трудовим архівом виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області вбачається, що ОСОБА_1 працював у шахтопрохідницькому управлінні №3 в період з 12.09.2005 по 25.09.2006 та виконував роботу на посаді машиніста підземних установок, в період з 25.09.2006 по 28.09.2006 - виконував роботу на посаді гірника підземного, в період 23.10.2006 по 16.01.2007 виконував роботу на посад учня підземного, в період з 24.02.2007 по 21.05.2007 - виконував роботу на посаді гірника підземного, в період з 21.05.2007 по 06.11.2010 позивач виконував роботу на посаді прохідника (а. с. 19).

Підставою для видачі вказаної довідки зазначено: накази по особовому складу ШПІУ №89-вк від 12.09.2005 (а. с. 22), №90 від 25.09.2006 (а. с. 25), №93-вк від 29.09.2006 (а. с. 26), №108 від 23.10.2006 (а. с. 27), №8 від 16.01.2007 (а. с. 29), № 31 від 23.02.2007 (а. с. 30), №87 від 18.06.2007 (а. с. 31), №193 від 09.11.2010 (а. с. 36).

Таким чином період роботи позивача згідно вказаної довідки становить 05 років 01 місяць 24 дні.

Заперечних доказів щодо правомірності видачі даної довідки ні відзив ні матеріали справи не містять.

Також суд зазначає, що наявність в органу Пенсійного фонду сумнівів у достовірності відомостей в поданих документах може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак це не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

Такі висновки сформовані у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №127/9055/17. Як зазначив Верховний Суд, наявність в органів, що призначають пенсію, права вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено пунктом 4.7 Порядку №22-1.

У свою чергу суд перевіряє, зокрема, чи діяв орган Пенсійного фонду добросовісно та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що періоди роботи позивача з 12.09.2005 по 25.09.2006, з 25.09.2006 по 28.09.2006, з 23.10.2006 по 16.01.2007, з 16.01.2007 по 24.02.2007, з 24.02.2007 по 21.05.2007, з 21.05.2007 по 06.11.2010 ГУ ПФУ у Волинській області безпідставно не були зараховані до страхового стажу позивача, що призвело до помилкових висновків при прийнятті спірного рішення.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що спірні періоди роботи ОСОБА_1 з 12.09.2005 по 25.09.2006, з 25.09.2006 по 28.09.2006, з 23.10.2006 по 16.01.2007, з 16.01.2007 по 24.02.2007, з 24.02.2007 по 21.05.2007, з 21.05.2007 по 06.11.2010 повинні бути зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 , оскільки відсутність даних в ОК-5 відомостей по підприємству не можуть бути самостійними підставами для відмови у зарахуванні зазначених періодів роботи до страхового стажу позивача.

Крім того, відповідно до Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №29 від 16.03.2022, виданої ВП «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля» вбачається, що в період з 17.08.1992 по 16.09.1992, з 17.09.1992 по 28.10.1992, з 29.10,1992 по 02.11.1992, з 03.11.1992 по 22.11.1992, з 23.11.1992 по 31.01.1993, з 01.02.1993 по 16.05.1994, з 05.03.2013 по 08.05.2013 позивач виконував гірничі підземні роботи в шахті на посаді прохідника, гірника підземного, учня гірника підземного (1 рік 11 місяців 7 днів) (а. с. 12).

Відповідно до Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №67 від 21.02.2022, виданої ДП «Шахта «Візейська» вбачається, що позивач в період з 09.06.1994 по 16.06.1999 виконував підземні гірничі роботи в шахті на посаді стовбуровий підземний (05 років 00 місяців 08 днів) (а. с. 15).

Відповідно до Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №52 від 08.04.2022, виданої ДП «Шахта №9 «Нововолинська» вбачається, що в період з 24.03.2022 по 08.04.2022 позивач виконував підземні роботи в шахті на посаді гірника підземного (00 років 00 місяців 15 днів) (а. с. 17).

Згідно з пунктом 20 вказаного Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що у разі відсутності трудової книжки та відомостей у ній, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств.

Відтак, дані, наявні у Довідках про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №29 від 16.03.2022, №67 від 21.02.2022, №52 від 08.04.2022 підтверджують роботу позивача за період з 17.08.1992 по 16.09.1992, з 17.09.1992 по 28.10.1992, з 29.10,1992 по 02.11.1992, з 03.11.1992 по 22.11.1992, з 23.11.1992 по 31.01.1993, з 01.02.1993 по 16.05.1994, з 05.03.2013 по 08.05.2013 на шахті №2 «Нововолинська, ВП Шахта «Бужанська»; з 09.06.1994 по 16.06.1999 у шахта №8 «Великомостівська»; з 24.03.2022 по 08.04.2022» у ДП Шахта №9 «Нововолинська» та згідно з пунктом 20 Порядку №637, можуть підтверджувати стаж роботи, що дає право на призначення пенсії позивачу на пільгових умовах.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що періоди роботи позивача з 17.08.1992 по 16.09.1992, з 17.09.1992 по 28.10.1992, з 29.10,1992 по 02.11.1992, з 03.11.1992 по 22.11.1992, з 23.11.1992 по 31.01.1993, з 01.02.1993 по 16.05.1994, з 05.03.2013 по 08.05.2013 на шахті №2 «Нововолинська, ВП Шахта «Бужанська»; з 09.06.1994 по 16.06.1999 у шахта №8 «Великомостівська»; з 24.03.2022 по 08.04.2022» у ДП Шахта №9 «Нововолинська» ГУ ПФУ в Хмельницькій області безпідставно не були зараховані до пільгового страхового стажу позивача, що призвело до помилкових висновків при прийнятті спірного рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 в справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 в справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 в справі №482/434/17, Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2021 в справі № 805/3362/17-а, які відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Щодо посилання пенсійного органу на відсутність результатів атестації, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.2. Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 №1451/11731; далі - Порядок №383) результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше приведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

При вирішенні спору суд відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, які полягають у такому.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам, і правилам, установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так згідно зі статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання за порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення.

У разі якщо не проведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, норма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. При цьому особа, яка працює на посаді, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. Роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.

За правою позицією Великої Палати Верховного Суду непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

У контексті спірних правовідносин суд, застосовуючи наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду, зазначає, що відсутність доказів проведення атестації робочих місць після 21.08.1992 не є підставою для відмови в зарахуванні вказаних періодів роботи позивача до страхового стажу за Списком №1 (за наявності інших доказів, які підтверджують умови та характер виконуваної роботи, зайнятість повний робочий день).

Отже, із урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №520/15025/16-а суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

З огляду на це посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду праці позивача у зв`язку з відсутністю результатів атестації робочих місць є безпідставними, а вказані періоди є такими, що підлягають включенню до страхового та/або пільгового стажу позивача.

За таких обставин суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.04.2022 №00 про відмову в призначенні пенсії.

Разом з тим, для призначення позивачу пільгової пенсії слід встановити наявність необхідного загального страхового та пільгового стажу відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто відповідність позивача критеріям призначення пенсії на підставі відповідної норми.

З практики Європейського суду слідує, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

При цьому, у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Правову позицію щодо вирішення питання призначення пенсії висловлено Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо обрання іншого способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (з повним дослідженням відповідності позивача всім критеріям призначення пенсії), а саме шляхом зобов`язання відповідача зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 12.09.2005 по 25.09.2006, з 25.09.2006 по 28.09.2006, з 23.10.2006 по 16.01.2007, з 16.01.2007 по 24.02.2007, з 24.02.2007 по 21.05.2007, з 21.05.2007 по 06.11.2010 у Шахтопрохідницькому управлінні №3 до страхового стажу; та періоди роботи ОСОБА_1 17.08.1992 по 16.09.1992, з 17.09.1992 по 28.10.1992, з 29.10,1992 по 02.11.1992, з 03.11.1992 по 22.11.1992, з 23.11.1992 по 31.01.1993, з 01.02.1993 по 16.05.1994, з 05.03.2013 по 08.05.2013 на шахті №2 «Нововолинська, ВП Шахта «Бужанська»; з 09.06.1994 по 16.06.1999 у шахта №8 «Великомостівська»; з 24.03.2022 по 08.04.2022» у ДП Шахта №9 «Нововолинська» до пільгового страхового стажу та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пільгової пенсії відповідно до пункту першого частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд зазначає, що згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 (далі - Положення №28-2), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058, Пенсійний фонд України є органом який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсію та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання пов`язані з веденням обліку пенсійних активів осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законами України і статутом Пенсійного фонду України.

Інструкцією користувача реалізації механізму розподілу та опрацювань звернень за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів від 21.12.2020 внесені зміни в програмне забезпечення підсистеми призначення та виплати пенсії на базі електронної пенсійної справи в частині централізації призначення пенсії. Пенсійним фондом України впроваджено новий механізм розподілу та опрацювання звернень щодо призначення/перерахунку пенсій за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» (далі - Постанова №25-1), зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961, передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Відповідно пункту 4.2 розділу IV Постанови №25-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Заяву про призначення пенсії позивач подавав за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яке прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії.

При цьому, після надання відповіді електронна пенсійна справа, яка була отримана ГУ ПФУ в Хмельницькій області, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи. Тому, пенсійна справа позивача після розгляду заяви перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушених прав на пенсійне забезпечення буде визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 - ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 15.04.2022 №0 та зобов`язання відповідача-1 ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 12.09.2005 по 25.09.2006, з 25.09.2006 по 28.09.2006, з 23.10.2006 по 16.01.2007, з 16.01.2007 по 24.02.2007, з 24.02.2007 по 21.05.2007, з 21.05.2007 по 06.11.2010 у Шахтопрохідницькому управлінні №3 до страхового стажу; та періоди роботи ОСОБА_1 з 17.08.1992 по 16.09.1992, з 17.09.1992 по 28.10.1992, з 29.10,1992 по 02.11.1992, з 03.11.1992 по 22.11.1992, з 23.11.1992 по 31.01.1993, з 01.02.1993 по 16.05.1994, з 05.03.2013 по 08.05.2013 на шахті №2 «Нововолинська, ВП Шахта «Бужанська»; з 09.06.1994 по 16.06.1999 у шахта №8 «Великомостівська»; з 24.03.2022 по 08.04.2022» у ДП Шахта №9 «Нововолинська» до пільгового страхового стажу та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пільгової пенсії відповідно до пункту першого частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». від 08.04.2022, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем-2 не доведено правомірності прийнятого рішення, відтак з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно із статтею 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Хмельницькій області судовий збір у сумі 536,80 грн, сплата якого в розмірі 1073,60 грн підтверджується квитанцією від 24.09.2022 № та від 05.11.2023 №0.0..1, оскільки саме внаслідок прийняття ГУ ПФУ в Хмельницькій області спірного рішення були порушені права позивача.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (29000, Хмельницька область, місто Хмельницький, вулиця Чекірди Гната, 10, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в призначенні пенсії від 15.04.2022 №0.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 12.09.2005 по 25.09.2006, з 25.09.2006 по 28.09.2006, з 23.10.2006 по 16.01.2007, з 16.01.2007 по 24.02.2007, з 24.02.2007 по 21.05.2007, з 21.05.2007 по 06.11.2010 у Шахтопрохідницькому управлінні №3.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу періоди роботи з 17.08.1992 по 16.09.1992, з 17.09.1992 по 28.10.1992, з 29.10,1992 по 02.11.1992, з 03.11.1992 по 22.11.1992, з 23.11.1992 по 31.01.1993, з 01.02.1993 по 16.05.1994, з 05.03.2013 по 08.05.2013 на шахті №2 «Нововолинська, ВП Шахта «Бужанська»; з 09.06.1994 по 16.06.1999 у шахта №8 «Великомостівська»; з 24.03.2022 по 08.04.2022» у ДП Шахта №9 «Нововолинська».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту першого частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 08.04.2022, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський