Справа № 607/14445/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 607/14445/23 пров. № А/857/25467/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Запотічного І.І., Матковської З.М.,

за участю секретаря Зінчук Ю.Р.,

представника апелянта ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові справу за апеляційною скаргою Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2023 року (ухвалене головуючим - суддею Братасюк В.М. у м. Тернопіль, повне судове рішення складено 08 грудня 2023 року) у справі № 607/14445/23 за адміністративним позовом за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив скасувати постанову RVN 011639 від 04.05.2023, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідно до оскаржуваної постанови на позивача, як керівника ТОВ «Біоенергопродукт», накладено штраф в сумі 340 гривень на підставі ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) за зупинку 03.05.2023 у м. Рівне, по вул. 16 липня, 2 транспортного засобу Renault Daster, днз НОМЕР_1 , в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Зазначає, що вказаний автомобіль він залишив на стоянку в місці, на яке не поширювалась зона дії знаку 3.34.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.12.2023 адміністративний позов задоволено. Постанову серії RVN № 011639 від 04.05.2023 скасовано, а провадження у справі закрито.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що зона дія знаку 3.34 з табличкою 7.2.4, який встановлений праворуч дороги по вул. 16 Липня у м. Рівне перед перехрестям до Свято-Воскресенського собору ПЦУ, не поширювалась на місце, в якому ОСОБА_1 зупинив автомобіль Renault Daster, днз НОМЕР_1 .

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, які оформлені у встановленому законом порядку та повинні бути враховані судом першої інстанції при розгляді даної справи. Вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в режимі фото- та відеофіксації серії RVN № 011639 від 04.05.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, була винесена посадовою особою - інспектором з паркування Департаменту - Яконюком Володимиром Івановичем з дотриманням вимог діючого законодавства.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач у відповіді на відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає незаконним та просить скасувати оскаржуване рішення, а у задоволені позовних вимог відмовити.

Позивач у заперечені на відповідь на відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

В судовому засіданні позивач, заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта та позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 03.05.2023 о 14:29:47 годин у м. Рівне, по вул. 16 липня інспектором Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради Яконюком В.І. було зафіксовано факт зупинки автомобіля Renault Daster, днз НОМЕР_1 поруч з вул. Соборна. Інспектор вважав, що автомобіль було зупинено в зоні дії знаку 3.34, який разом із табличкою 7.2.4 розташовано праворуч дороги по вул. 16 Липня у м. Рівне перед поворотом на вул. 16 липня до Свято-Воскресенського собору ПЦУ.

Постановою RVN 011639 від 04.05.2023 у справі про адміністративне правопорушення на позивача накладено штраф в сумі 340 гривень на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП за зупинку 03.05.23 у м. Рівне, по вул. 16 липня, 2 транспортного засобу Renault Daster, днз НОМЕР_1 , в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Станом на 03.05.2023 (дата фіксування правопорушення) та 04.05.2023 (дата прийняття постанови) позивач був директором ТОВ «Біоенергопродукт».

Позивач вважаючи оскаржену постанову незаконною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами ч. 5 ст. 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

В ст. 9 КУпАП, видно, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст. 14-2 КУпАП врегульовано, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно п. 3.34 розділу 33 ПДР України знак «Зупинку заборонено», який забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до 7.2.4 розділу 33 ПДР України передбачено, що табличка 7.2.4 інформує про перебування в зоні дії знаків 3.34-3.37.

Згідно розділу 33 ПДР України зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту.

Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Зона дії знака може бути зменшена табличкою на початку зони дії, а також установленням у кінці його зони дії дублюючого знака з табличкою.

Знак може застосовуватися разом з розміткою 1.4.

З матеріалів справи вбачається та видно з мап вул. 16 липня у м. Рівному, що вул. 16 липня утворює перехрестя у місці повороту до Свято-Воскресенського собору ПЦУ.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що зона дія знаку 3.34 з табличкою 7.2.4, який встановлений праворуч дороги по вул. 16 Липня у м. Рівне перед перехрестям до Свято-Воскресенського собору ПЦУ, не поширювалась на місце, в якому ОСОБА_1 зупинив автомобіль Renault Daster, днз НОМЕР_1 .

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2023 року у справі № 607/14445/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 21 лютого 2024 року