Справа № 420/9685/22
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/9685/22

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року (суддя Бжассо Н.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 23.11.2023) про відмову у перегляді за виключними обставинами рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

14.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Одеської обласної прокуратури, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу з 15.03.2021 по 01.11.2021 включно заробітної плати відповідно до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру"; та зобов`язати здійснити перерахунок та виплату заробітної плати за вказаний період з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 2 листопада 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2022 року без змін.

10.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою, у якій, в порядку пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, просив переглянути рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 листопада 2022 року за виключними обставинами, за наслідками чого просив скасувати згадане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на Рішення Конституційного Суду України від 13.09.2023 року у справі №3-80/2022, яким встановлена неконституційність другого речення абзацу третього пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 №113-ІХ, застосованого судом першої інстанції при вирішенні справи, коли рішення суду першої інстанції ще не виконане.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року у задоволенні заяви позивача про перегляд рішення суду від 02.11.2022 за виключними обставинами відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що тлумачення п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України унеможливлює перегляд за виключними обставинами судових рішень, які не підлягають виконанню (тобто резолютивна частина рішення не містить зобов`язання вчинити певну дію, ухвалити рішення, сплатити гроші тощо).

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу суду першої інстанції; Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2022 задовольнити та переглянути рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2022 у справі №420/9685/22 на підставі п.1 ч. 5 ст. 361 КАС у зв`язку з виключними обставинами, за наслідками чого скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2022 у справі №420/9685/22, та ухвалите нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам його заяви про наявність підстав для перегляду рішення суду першої інстанції за виключними обставинами.

При цьому апелянт зазначив, що Верховний Суд жодного разу у судових рішеннях не надав оцінку поняття "рішення суду, яке ще не виконане", наявному в п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС в контексті його взаємозв`язку з положеннями статей 371, 372, 373 КАС та статі 6, пунктів 3, 4 статі 7 КАС України. У зв`язку з чим апелянт зауважив, що КАС України не містить такого поняття рішення "Що не підлягає виконанню", це виключно штучно створене не у законодавчий спосіб визначення Верховним Судом, який не є законодавчим органом. Адже практика чи висновки Верховного Суду не підміняє та не розширює діюче законодавство, а навпаки, така практика і висновки не можуть застосовуватися, коли вони йдуть у розріз з принципами верховенства права, коли людина та її права (не держава) визнаються найвищою цінністю та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Апелянт також висловив свою незгоду із посиланням суду першої інстанції на подібність правовідносин у правових висновках, зроблених Верховним Судом при розгляді заяв про перегляд справ за виключними обставинами у справах №808/1628/18, №4819/49/19 та №140/2217/19.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом першим частини п`ятої статті 361 КАС України, на якій посилається позивач у поданій заяві, встановлено, що підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Приписами частини шостої статті 361 КАС України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до частини першої статті 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення (частина друга статті 365 КАС України).

Зважаючи на підстави звернення позивача із заявою про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2022 року за виключними обставинами, колегія суддів звертає увагу на те, що питання про перегляд за виключними обставинами судових рішень, які набрали законної сили, у зв`язку з встановленою Конституційним Судом України неконституційністю (конституційністю) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, вже було предметом розгляду Верховного Суду.

Зокрема, об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду розглядала зазначене питання в аспекті того, які судові рішення можуть переглядатися за виключними обставинами з указаної нормативно-правової підстави. Так, у постанові від 19.02.2021 у справі №808/1628/18 у цьому зв`язку висловлено позицію, згідно з якою судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не передбачає можливості його примусового виконання і тому не може вважатися "невиконаним", у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, тобто не може переглядатися за виключними обставинами з указаної нормативної підстави. У цій постанові також зазначається, що рішення Конституційного Суду України не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки під час вирішення спору, адже на час виникнення спірних правовідносин і прийняття рішення суду першої інстанції положення відповідної норми були чинними та підлягали застосуванню.

Аналогічна позиція щодо застосування приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підтримана об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в ухвалах від 21.12.2022 у справі №140/2217/19 та від 22.12.2022 у справі №805/1312/16-а.

Аналогічний підхід Верховний Суд застосував і під час розгляду заяв про перегляд за виключними обставинами судових рішень у справі №600/1450/20-а (ухвала від 13.04.2023), у справі №200/5229/20-а (ухвала від 27.04.2023) та у справі №420/1255/21 (ухвала від 03.05.2023).

Подібний підхід до перегляду судових рішень за виключними обставинами з мотивів встановленої Конституційним Судом України неконституційності (конституційності) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, раніше висловила також Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 18.11.2020 у справі №4819/49/19. Ураховуючи текстуальний виклад пункту 1 частини третьої статті 459 Кримінального процесуального кодексу України (в якому немає застереження "якщо рішення суду ще не виконане") - на підставі якого у справі №4819/49/19 і розглядалося питання про можливість перегляду остаточного судового рішення за виключними обставинами - у цій постанові акцентується увага на тому, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи з ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, уже встановленої остаточним судовим рішенням.

За приписами частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не висновки судів апеляційних інстанції.

Таким чином, дотримуючись викладених правових позицій Верховного Суду щодо перегляду судових рішень, які набрали законної сили, з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2022 року, щодо перегляду якого за виключними обставинами звернувся ОСОБА_1 , є судовим рішенням, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, а відповідно, це рішення суду не підлягає примусову виконанню, тому - у значенні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України - не може переглядатися за виключними обставинами.

Слід також зазначити, що друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року №113-IX, визнане неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 13 вересня 2023 року №8-р(ІІ)/2023 (справа №3-80/2022), втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, що має значення для вирішення наступних справ і не може бути підставою для перегляду (зміни) правової позиції суду в спорі, щодо якого постановлене остаточне судове рішення.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

При вирішенні спірного питання колегією суддів була врахована ухвала Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі №420/7448/21.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга позивачки задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року про відмову у перегляді за виключними обставинами рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2022 року у справі №420/9685/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов