Справа № 160/12667/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/12667/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 року (головуючий суддя Лозицька І.О.)

в адміністративній справі №160/12667/23 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, звернувся 07.06.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу, просив:

- стягнути податковий борг з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету у розмірі 25 881,91 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що у відповідача наявний податковий борг на загальну суму 25 881,91 грн. Позивач вживав заходи щодо погашення податкової заборгованості, визначені Податковим кодексом України, в тому числі надсилалась податкова вимога. З цих підстав позивач просить стягнути з відповідача податковий борг та задовольнити позовну заяву.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 року позов задоволено.

Стягнуто податковий борг з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету у розмірі 25 881,91 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заборгованість по сплаті податків є узгодженою та підлягає стягненню у встановленому законом порядку.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що переоформлення права власності на відповідача на об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 не завершене. Договір оренди земельної ділянки за вказаною адресою із відповідачем не переоформлено внаслідок відсутності оформлених правовстановлюючих документів на спадкове майно після померлого чоловіка ОСОБА_2 , відтак відсутні правові підстави для виникнення обов`язків щодо податкового боргу до відповідача за договірними зобов`язаннями. Зазначає, що детального розрахунку суми податкового боргу позивачем надіслано не було.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 на час подачі позову наявний податковий борг на загальну суму 25 881,91 грн. Податковим органом направлялася відповідачу вимога форми «Ф» від 20.01.2022 про наявність податкового боргу, однак поштове відправлення повернулося до податкового органу 02.03.2022 з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Оскільки в добровільному порядку відповідачем борг не сплачено, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.

В інтегрованій картці платника податків за відповідачем обліковується податковий борг у сумі 25 881,91 грн. в тому числі:

заборгованість по орендній платі з фізичних осіб виникла у зв`язку з несплатою відповідачем у встановлені терміни грошових зобов`язань у сумі 25 881,91 грн., згідно:

податкового повідомлення-рішення №-0403 від 05.07.2021 р. у сумі 8324,19 грн., граничний термін сплати - 28.12.2021 р.;

податкового повідомлення-рішення №2-0403 від 15.11.2022р. у сумі 17557,72 грн., граничний термін сплати - 28.02.2023 р.

Розрахунок податкового боргу:

8324,19 грн. (по податковому повідомленню-рішенні №-0403 від 05.07.2021р.) + 17557,72 (по податковому повідомленню-рішенні №2-0403 від 15.11.2022p.) = 25881,91 грн.

У зв`язку з несплатою грошових зобов`язань, податковим органом було виставлено податкову вимогу форми "Ф" від 20.01.2022 року №0-0433 про наявність податкового боргу та направлено її на адресу відповідача. Поштове відправлення повернуто на адресу ГУ ДПС у Дніпропетровській області 02.03.2022 р. з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Доказів добровільного погашення відповідачем податкового боргу у сумі 25 881,91 грн. матеріали справи не містять.

Оскільки відповідачем не сплачено у добровільному порядку податковий борг у сумі 25881,91 грн., позивач просить стягнути вказану суму податкового боргу.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.

Пунктом 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний:

вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів;

подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 36.1 - 36.3 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Згідно п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.14 Податкового кодексу України податковим боргом вважається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідно до п.59.4 ст.59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами, визначеними п.59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання пунктів 59.1, 59.4 статті 59 Податкового кодексу України, контролюючим органом сформовано податкову вимогу від 20.01.2022 року №0-0433 та направлено відповідачу, що підтверджується копією податкової вимоги (а.с. 4, 5).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заборгованість по сплаті податків є узгодженою та підлягає стягненню у встановленому законом порядку.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

За таких обставин, позивачем (контролюючим органом) здійснені передбачені чинним законодавством заходи, що передують стягненню податкового боргу.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Щодо доводів апеляційної скарги, що відповідачка не мала можливості прийняти участь в судовому засіданні, то колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що справа була розглянута в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (а.с. 17, 23).

Щодо різниці в адресі проживання та реєстрації відповідачки, то згідно Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження фізичної особи-підприємця зазначено: АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 4 ст. 124 КАС України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються:

1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

Відповідачка у справі є фізичною особою-підприємцем, отже судом та податковим органом обґрунтовано направлялася поштова кореспонденція фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ( АДРЕСА_2 .)

Щодо доводів апеляційної скарги, що переоформлення права власності на відповідачку на об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 не завершене. Договір оренди земельної ділянки за вказаною адресою із відповідачем не переоформлено внаслідок відсутності оформлених правовстановлюючих документів на спадкове майно після померлого чоловіка ОСОБА_2 , відтак відсутні правові підстави для виникнення обов`язків щодо податкового боргу до відповідача за договірними зобов`язаннями, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідачка прийняла спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Отже позивачка прийняла не тільки права, а й обов`язки щодо спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Матеріали справи містять розрахунок суми податкового боргу, що спростовує доводи відповідачки про відсутність розрахунку податкового боргу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 07.02.2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова