Справа № 120/18849/23
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 лютого 2024 р. Справа № 120/18849/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - Головне управління ПФУ у Вінницькій області, відповідач ) із позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати дії щодо не зарахування при призначенні (перерахунку) пенсії за віком до страхового стажу періоди роботи з 01.06.1986 р. по 31.03.1989 р., з 01.04.1989 р. по 31.12.1998 р.;

- зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.06.1986 р. по 31.03.1989 р., з 01.04.1989 р. по 31.12.1998 р., починаючи з 27.08.2023 р .

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що йому безпідставно не зараховано до стажу періоди роботиз 01.06.1986 р. по 31.03.1989 р., з 01.04.1989 р. по 31.12.1998 р., які підтверджено записами в трудовій книжці.

25.12.2023 р. відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

16.01.2024 р. надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову вказуючи на те, що періоди роботи з 01.06.1986 р. по 31.03.1989 р., не зараховано з підстав внесення наказу про звільнення іншим чорнилом, а період з 01.04.1989 р. по 31.12.1998 р. не зараховано, оскільки наказ про прийняття містить виправлення. Відтак, на думку відповідача, спірні періоди не враховані правомірно.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд встановив наступне.

Рішенням №15від 20.09.2023 р. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 27.08.2023 р.

При цьому, як видно із форми РС-право при призначенні пенсії не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01.06.1986 р. по 31.03.1989 р., з 01.04.1989 р. по 31.12.1998 р.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, за наслідком розгляду якої повідомлено , що періоди роботи з 01.06.1986 р. по 31.03.1989 р., не зараховано з підстав внесення наказу про звільнення іншим чорнилом, а період з 01.04.1989 р. по 31.12.1998 р. не зараховано, оскільки наказ про прийняття містить виправлення.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України за громадянами закріплено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі -Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 N 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно з п.4.1 Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Як видно із записів 6-8 трудової книжки НОМЕР_1 позивач працював у Жмеринському відділенні ПЗЗД з 01.06.1986 р. по 31.03.1989 р. слюсарем.

Записи про періоди роботи позивача з 01.06.1986 р. по 31.03.1989 р., що виконані в трудовій книжці засвідчені чітким відтиском печатки відповідного підприємства та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості. Внесення в трудовій книжці іншим чорнилом реквізитів наказу про звільнення не є виправленням чи помилкою, а тому не можуть не враховуватись до стажу.

Також, як видно із записів 9-10 трудової книжки НОМЕР_1 , позивач працював з 01.04.1989 р. по 01.10.2000 р. слюсарем. Проте, пенсійним органом із цього періоду зараховано лише період з 1.01.1999 р. по 01.10.2000 р. Період роботи на підприємстві з 01.04.1989 р. по 31.12.1998 р. не зрааховано.

Окремо суд зауважує, що запис 9 трудової книжки в графі 4, який містить посилання на наказ про прийняття на роботу № 2 от від 01.04.89 р.,- виправлень не містить. Із цього запису вбачається і номер, і дата його прийняття, при цьому, дата видачі наказу відповідає даті прийняття позивача на роботу, а саме 1.01.1989 р.

Суд вказує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах, за внесення яких вона не була відповідальна. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала особа у той чи інший період роботи, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу. Зазначене дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.

Отже періоди з 01.06.1986 р. по 31.03.1989 р., з 01.04.1989 р. по 31.12.1998 р підлягають зарахуванню до стажу.

При цьому, оцінюючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій щодо не зарахування стажу, суд вказує на наступне.

Згідно загальних засад права, бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

В свою чергу, дії - це юридично значуща активна (тобто врегульована нормами права) поведінка суб`єкта владних повноважень, що спричиняє юридичні наслідки.

Як встановлено, відповідач не здійснив відповідний перерахунок пенсії згідно довідки, тобто не вчинив дії.

Відтак, в частині визнання протиправними дій щодо не зарахування при призначенні (перерахунку) пенсії за віком до страхового стажу періоди роботи з 01.06.1986 р. по 31.03.1989 р., з 01.04.1989 р. по 31.12.1998 р., позов задоволенню не підлягає, оскільки жодних дій відповідачем не вчинялось, адже має місце саме бездіяльність.

При цьому, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Так, згідно частини першої вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення".

Так, відповідно до пункту 3 цієї, Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Як вже встановлено судом та зазначалось вище, всупереч нормам чинного законодавства відповідач не зарахував при призначенні пенсії за віком до страхового стажу періоди роботи з 01.06.1986 р. по 31.03.1989 р., з 01.04.1989 р. по 31.12.1998 р. Відтак, така бездіяльність є протиправною.

А тому, слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зарахувавши до стажу періоди роботи з 01.06.1986 р. по 31.03.1989 р., з 01.04.1989 р. по 31.12.1998 р., починаючи з 27.08.2023 р .

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 1073, 60 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 536, 80 грн. (1/2 задоволених вимог).

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області щодо не зарахування при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01.06.1986 р. по 31.03.1989 р., з 01.04.1989 р. по 31.12.1998 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області здійснити починаючи з 27.08.2023 р. ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.06.1986 р. по 31.03.1989 р., з 01.04.1989 р. по 31.12.1998 р. .

В решті вимог відмовити

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір 536, 80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Зодчих, 22).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, )

Повний текст рішення сформовано 20.02.2024 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна