Справа № 509/98/24
Суддя: Гандзій Д. М.
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/98/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь, за правилами спрощеного позовного письмового провадження - без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

3 січня 2024 року, представник ОСОБА_1 адвокат Война А.А. звернувся до Овідіопольського райсуду Одеської області з названим адміністративним позовом, в якому просив суд, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 809283 від 08.12.2023 р., складену старшим оперуповноваженим в ОВС ДВБ НПУ рядовим поліції Козаренком Ю.М. про притягнення адміністратора ТСЦ № 5154 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 127-4 ч. 2 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 грн., закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв?язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127-4 КУпАП та стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 1073,60 грн., мотивуючи тим, що оскаржувана постанова в справі про адміністративне правопорушення прийнята старшим оперуповноваженим в ОВС ДВБ НПУ рядовим поліції Козаренком Ю.М. незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення вимог процесуального та матеріального права під час оформлення вказаних матеріалів та винесення оскаржуваної постанови, зокрема, через не роз?яснення ним позивачеві його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, ненадання позивачеві для ознайомлення з адміністративними матеріалами, складеними відносно нього, не забезпечено право позивача подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката, в порушення вимог ст. 283 КУпАП в оскаржуваній постанові відсутній зрозумілий для позивача опис обставин справи, а сама постанова винесена старшим оперуповноваженим в ОВС ДВБ НПУ рядовим поліції Козаренком Ю.М., який не мав певного досвіду практичної роботи, проходження атестування в органах поліції та у нього відсутнє спеціальне звання середнього класу згідно п. 2 ст. 80 Закону України «Про поліцію», що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та безпідставного накладення адміністративного стягнення у розмірі 17000 грн.

У визначений ухвалою суду від 08.01.2024 р., згідно з якою, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали та матеріалів позову з додатками в порядку ст. 162 КАС України, представниця відповідачів надіслала на адресу суду відзив на безпідставний і необґрунтований позов, мотиви якого вважала надуманими, а також детально виклавши свою правову позицію у своєму відзиві, в якому просила суд, відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову. Також, представницею відповідачів на адресу суду згідно ухвали від 08.01.2024 р. було надіслано витребувані за клопотанням представника позивача докази : завірену копію Положення про ДВБ. НПУ, копія наказу НПУ від 10.01.2023 р. № 1047 та оптичний носій (диск) «Verbatim DVD-R», 4,7 Gb (а.с. 21,22-99).

Дослідивши письмові докази по справі, додатково витребувані докази та відеодиск з обставинами досліджуваних подій, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. «У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. «У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом способи (Ухвала Вищого адміністративного суду України від 10 квітня 2013 року за № К/9991/76032/12).

Стаття 9 КАСУ передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається - суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Обставини, які визнаються учасниками справи - не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози, тяжкої обставини або обставини, визнаної у результаті зловмисної домовленості її представника з іншою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи - не є обов`язковою для суду.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не визначено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Стаття 90 КАСУ передбачає - суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ст.ст. 251,254 КУпАП обов`язок збирання доказів відносно виявлення та розслідування правопорушення - покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, вона не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Відповідно до умов статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити : найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Статтею 276 КУпАП передбачено справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 121-126 цього Кодексу, можуть також розглядатись за місцем обліку транспортних засобів або місцем проживання порушників.

Отже, з огляду на викладене, для провадження у справах про адміністративні правопорушення, характерним є специфічний вид доказу безпосереднє спостереження осіб, уповноважених на складення протоколу про адміністративні правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються у протоколі про адміністративне правопорушення (в даному випадку органи Національної поліції України).

Частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу - та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих не в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 6 КАС України - суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження - не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Розглядаючи питання ефективного засобу правового захисту Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в п. 114 Рішення від 10 вересня 2010 року у справі «Макфарлейн проти Ірландії» (заява № 31333/06), п. 38 Рішення Великої Палати від 29 березня 2006 року у справі «Ріккірді Піссаті проти Італії» (заява № 62361/00) зазначив, що засіб є ефективним тільки якщо він доступний та достатній.

В силу п. 255 Рішення ЄСПЛ від 12 грудня 2012 року у справі «Ель-Масрі проти колишньої Югославської Республіки Македонія» (заява № 39630/09) та п. 152 у справі «Кудла проти Польщі» (заява № 30210/06) від 26 жовтня 2000 року засіб повинен бути ефективним на практиці й по закону, а згідно п. 36-40 Рішення від 24 липня 2012 року у справі «Джорджевич проти Хорватії» (заява № 41526/10) при оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника.

У своєму рішенні від 17 березня 2009 року у справі «Хутман і Меус проти Бельгії» (заява № 9411/05) п. 44 ЄСПЛ зазначив, що національні органи повинні тлумачити та застосовувати своє національне законодавство без зайвого формалізму.

В свою чергу, Верховний суд України своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1265а15, вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним (що узгоджується з положеннями ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року) та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до Постанови ВАСУ від 29 вересня 2016 року по справі № 457/1003/15-а рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, є Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІІ, статтею 2 якого визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Так, відповідно до статті 3 вказаного Закону, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону № 580-VIII, поліція діє лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктами 3,5,8 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань : вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення (пункт 3); здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події (пункт 5); у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (пункт 8).

Постановою КМУ від 28.10.2015 р. № 887 «Про утворення територіального органу Національної поліції» утворено як юридичну особу публічного права Департамент внутрішньої безпеки як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції, відповідно до Положення якого, затвердженого наказом Національної поліції України від 09.11.2015 № 83 (у редакції наказу Національної поліції України від 31.07.2019 № 765), Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції є міжрегіональним територіальним органом у складі кримінальної поліції Національної поліції України, який здійснює свою діяльність у напрямі дотримання внутрішньої безпеки у Національній поліції України (а.с. 28-39).

Відповідно до п.п. 4,6 розділу I Положення - Департамент підпорядковується безпосередньо Голові Національної поліції України та керується у своїй діяльності Конституцією та законами України, а також указами Президента України і постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, міжнародними договорами України, іншими нормативними актами.

Положенням п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції України, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запровадження адміністративної відповідальності у сфері підготовки та допуску водіїв до керування транспортними засобами» від 13.07.2023 № 3234-ІХ внесено зміни до статті 127 КУпАП, а саме: передбачено адміністративну відповідальність за порушення порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (ст. 127-3) та порушення порядку державної акредитації закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, атестації їх спеціалістів та порядку оформлення або видачі посвідчення водія (ст. 127-4).

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106 - 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116 - 2 , стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4 , статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 127-4 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 3,4,6,7,13 п. 4 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою КМУ від 28.10.2015 р. № 877, з метою визначення уповноважених осіб на складання протоколів про адміністративні правопорушення в Національній поліції України, Національною поліцією України видано наказ від 10.11.2023 № 1047 «Про деякі питання оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в Національній поліції України» (а.с. 27).

Підпунктом 1 пункту 1 Наказу НПУ № 1047 визначено, що Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України забезпечує розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 127-3, частинами першою і другою статті 127-4 КУпАП.

Підпунктом 2 пункту 1 Наказу НПУ № 1047 визначено, що Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України забезпечує складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені частиною третьою статті 127-4, а також застосування передбачених законодавства України заходів забезпечення провадження в цих справах.

06.12.2023 начальником Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України затверджено функціональні обов`язки (посадові інструкції) працівників управління попередження злочинності Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (а.с. 92).

Відповідно до пункту 7 розділу І ФО від 06.12.2023 р. до основних завдань управління попередження злочинності відноситься організація та проведення в межах компетенції заходів, спрямованих на виявлення, попередження, припинення та документування фактів вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 127-3 та 127-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, забезпечення розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 127-3, частинами першою і другою статті 127-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені частиною третьою статті 127-4 цього кодексу, а також застосування передбачених законодавством України заходів забезпечення провадження в цих справах.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 809283 від 08.12.2023 року, складену старшим оперуповноваженим в ОВС ДВБ НПУ рядовим поліції Козаренком Ю.М. відносно адміністратора ТСЦ № 5154 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 127-4 ч. 2 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 грн. вбачається, що 02.11.2023 р. о 15:54 год., в м. Одесі, під час приймання практичного іспиту у ОСОБА_2 - адміністратор ТСЦ № 5154 ОСОБА_1 порушив порядок приймання іспиту для отримання права керування транспортними засобами Інструкції, затвердженої Наказом МВС від 07.12.2009 р. № 515, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 127-4 КУпАП із застосуванням до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. (а.с. 87).

З письмового відзиву на позов вбачається, що листом від 21.11.2023 р. за вих. № 31/15-7413/1 Головою комісії з проведення заходів, пов`язаних із припиненням діяльності регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС) ОСОБА_3 до Головного сервісного центру МВС України надіслано доповідну записку щодо порушення дисциплінарного провадження стосовно адміністратора територіального сервісного центру № 5154 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС) ОСОБА_1 (а.с. 58-60).

Листом від 24.11.2023 р. за № 31/27383/26964-2023 начальником ГСЦ МВС України Миколою Рудиком зазначені матеріали стосовно ОСОБА_1 , в діях якого вбачається можливе вчинення дисциплінарного проступку в частині дотримання встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами, надіслано до Національної поліції України (а.с. 55-56).

27.11.2023 р. за № СЕД-10869-01/1-44359 Головою Національної поліції України розгляд згаданих вище матеріалів доручено начальнику Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_4 (вх. ДВБ № 1771нп від 29.11.2023 р.) (а.с. 53-54).

Начальником ОСОБА_5 розгляд вказаних матеріалів доручено начальнику управління попередження злочинності Д. Штутману, який передоручив їх розгляд ОСОБА_6 , а останній передоручив розгляд цих матеріалів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Наказом ДВБ НПУ від 31.05.2023 р. № 222 о/с відповідно до статей 47-50, частини 6 статті 52 та частини 1 статті 56 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_8 прийнятий на службу в поліцію та призначений старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах відділу захисту майна управління попередження злочинності Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (а.с. 88).

Відповідно до довідки відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття ДВБ НПУ від 16.01.2024 р. № 45 старшому оперуповноваженому в особливо важливих справах відділу захисту майна управління попередження злочинності Департаменту ОСОБА_8 наказом Національної поліції України від 29.12.2023 № 2111 о/с присвоєно спеціальне звання «капітан поліції», у порядку переатестування (а.с. 89).

Наказом ДВБ НПУ від 11.01.2024 р. № 11 о/с, відповідно до статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», капітан поліції ОСОБА_8 переведений для подальшого проходження служби до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (а.с. 90).

Відповідно до підпункту 33 пункту 2 розділу ХІ функціональних обов`язків (посадової інструкції) старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу захисту майна управління попередження злочинності Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, затверджених начальником Департаменту 06.12.2023 р. та з якими під особистий підпис 06.12.2023 ознайомлений ОСОБА_8 , завданням та обов`язками останнього є проведення в межах компетенції заходів спрямованих на виявлення, попередження, припинення та документування фактів вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 127-3 та 127-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 127-3, частинами першою і другою статті 127-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені частиною третьою статті 127-4 цього кодексу, а також застосування передбачених законодавством України заходів забезпечення провадження в цих справах (а.с. 92).

Так, з метою збору матеріалів та винесення постанов про притягнення до адміністративної відповідальності державних службовців регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, наказом ДВБ НПУ від 07.12.2023 № 905 старший оперуповноважений в ОВС відділу захисту майна управління попередження злочинності Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України рядовий поліції ОСОБА_8 був відряджений із 07 до 09 грудня 2023 року до м. Одеси (а.с. 91).

В подальшому, 08.12.2023 р. старший оперуповноважений в ОВС відділу захисту майна управління попередження злочинності Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України рядовий поліції ОСОБА_8 отримав пояснення від адміністратора ТСЦ № 5154 ОСОБА_1 в рамках справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за частиною другою статті 127-4 КУпАП, під час яких було встановлено, що адміністратор ТСЦ № 5154 ОСОБА_1 безпосередньо приймав іспит у ОСОБА_2 (а.с. 84-86).

На питання «Під час складання практичного іспиту громадянкою ОСОБА_2 виявлено втручання спеціаліста навчального закладу в хід складання практичного іспиту, який замість ОСОБА_2 , самостійно перемикав коробку перемикача швидкості на 15:54 год. відповідно до відеозапису складання іспиту. Як ви можете пояснити свої дії?».

Відповідь ОСОБА_1 : «На той час не помітив як інструктор закладу допомагав ОСОБА_2 перемикати коробку передач».

Згідно пункту 2 розділу ІІ Інструкції про використання технічних засобів контролю під час складання іспитів (у тому числі за допомогою фото-, відео-, аудіотехніки), збереження отриманої за допомогою них інформації та доступ до неї, затвердженої наказом МВС від 22.05.2020 № 408 (зі змінами) - перед початком прийняття іспиту екзаменатор забезпечує перевірку технічних засобів контролю щодо забезпечення належної їх роботи під час здійснення фотографування, відео-, аудіозапису процесу складання іспиту в режимі реального часу відповідно до вимог пункту 4 розділу I цієї Інструкції.

Пунктом 19 розділу ІІІ Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої наказом МВС України від 07.12.2009 № 515 передбачено, що під час складання практичного іспиту спеціалісту закладу - забороняється втручатися в хід практичного іспиту, крім випадків, коли команди екзаменатора в разі їх виконання можуть призвести до порушення ПДР, створення аварійно-небезпечної ситуації та/або дорожньо-транспортної пригоди, або коли особа може створити аварійно-небезпечну ситуацію та/або дорожньо-транспортну пригоду.

Практичний іспит вважається нескладеним, зокрема, якщо особа : допустила більше трьох типових помилок; створила ситуацію, що викликала необхідність втручання екзаменатора або спеціаліста закладу (у разі його присутності в транспортному засобі, на якому проводиться практичний іспит) в управління транспортним засобом для запобігання аварійно-небезпечній ситуації та/або дорожньо-транспортній пригоді; відмовилася виконати вправу практичного іспиту, крім випадків, коли виконання команди екзаменатора може призвести до порушення ПДР (п. 20 розділу ІІІ Інструкції № 515).

Вимогами пункту 6 розділу ІІІ Інструкції № 515 закріплено, що під час проведення практичного іспиту на транспортному засобі ТСЦ МВС - екзаменатор перебуває у транспортному засобі поруч з особою, що екзаменується, контролює правильність виконання вправ та фіксує помилки в екзаменаційному листі. У разі прийняття практичного іспиту на транспортному засобі закладу на сидінні, з якого здійснюється доступ до дублюючих механізмів керування гальмовою системою та трансмісією транспортного засобу, перебуває спеціаліст з навчання керуванню транспортними засобами такого закладу. У цьому випадку екзаменатор розташовується таким чином, щоб мати можливість контролювати дії особи, що екзаменується, та спеціаліста закладу.

На запит ДВБ НПУ від 05.12.2023 № 19928/42-10/03-23 щодо надання завірених належним чином копій документів відносно державного службовця ОСОБА_1 , ГСЦ МВС було надано відповідь від 06.12.2023 р. за вих. № 31/28294-28133-2023 та надіслано відеозаписи процесу складання практичного іспиту ОСОБА_2 .

Під час перегляду судом відеофайлу № 2023_1101_125547_026В про проведення практичного іспиту на транспортному засобі, надісланого ГСЦ МВС, встановлені наступні порушення:

1.На 12:57:03 хв., інструктор самостійно провернув ключ запалювання транспортного засобу після його зупинки, замість ОСОБА_2 , в той час, як екзаменатор територіального центру № 5154 ОСОБА_1 розмовляв по телефону, дивлячись у вікно, тримаючи в правій руці мобільний телефон, однак не розмовляючи по ньому ;

2.На 12:58:45 хв. інструктор повторно самостійно провернув ключ запалювання транспортного засобу після його зупинки, замість ОСОБА_2 в той час, як ОСОБА_1 з заднього пасажирського сидіння дивився прямо, в сторону інструктора, який провернув ключ запалення замість ОСОБА_2 ;

3.На 12:59:43 хв. інструктор самостійно перемкнув коробку перемикача швидкості, замість ОСОБА_2 в той час, як ОСОБА_1 з заднього пасажирського сидіння дивився прямо, в сторону інструктора, який самостійно, замість ОСОБА_2 перемкнув коробку перемикача швидкості ;

4.На 12:59:58 хв. інструктор повторно самостійно перемкнув коробку перемикача швидкості, замість ОСОБА_2 , в той час як ОСОБА_1 з заднього пасажирського сидіння дивився прямо, в сторону інструктора.

Згідно з пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції № 515 - практичний іспит вважається нескладеним, якщо особа: допустила більше трьох типових помилок; створила ситуацію, що викликала необхідність втручання екзаменатора або спеціаліста закладу (у разі його присутності в транспортному засобі, на якому проводиться практичний іспит) в управління транспортним засобом для запобігання аварійно-небезпечній ситуації та/або дорожньо-транспортній пригоді; відмовилася виконати вправу практичного іспиту, крім випадків, коли виконання команди екзаменатора може призвести до порушення ПДР або створення аварійно-небезпечної ситуації та/або дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, під час перегляду відеофайлів в судовому засіданні, судом було встановлено, що ОСОБА_2 будо допущено 4 помилки під час складання практичного іспиту на транспортному засобі у присутності ОСОБА_1 , який навмисно не помітив та не зробив жодного зауваження водію ОСОБА_2 , яка екзаменувалась щодо 4 типових помилок.

Натомість, як слідує з доповідної записки Голови комісії з проведення заходів, пов`язаних із припиненням діяльності регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС) Віктора Таранюка від 21.11.2023 № 31/15-7412, згідно Єдиного державного реєстру МВС, практичний іспит за 01.11.2023 ОСОБА_2 був складений (а.с. 59-60).

08.12.2023 р. за результатами розгляду матеріалів старшим оперуповноваженим в ОВС відділу захисту майна управління попередження злочинності Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України рядовим поліції Козаренком Ю.М., на думку суду, було на законній підставі винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії БАД № 809283 стосовно адміністратора ТСЦ № 5154 ОСОБА_1 щодо скоєння останнім адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 127-4 КУпАП та прийнято по справі обґрунтоване рішення щодо застосування до останнього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Суд вважає неспроможними та хибними посилання представника позивача на те, що рядовим поліції ОСОБА_8 нібито формально роз`яснено ОСОБА_1 приписи ст. 268 КУпАП, що спростовується змістом постанови серії БАД № 809283 від 08.12.2023 р., де в пункті 8 постанови «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» наявний особистий підпис ОСОБА_1 про роз`яснення йому вимог ст.ст. 268,289 КУпАП, що не оскаржується та не заперечується в позовній заяві останнього і підтверджує роз?яснення позивачеві його права за вказаними статтями Закону.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що будь-яких порушень з боку рядового поліції ОСОБА_8 , під час складання ним оскаржуваної постанови та Департаменту під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127-4 КУпАП та винесення ОСОБА_8 постанови стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 127-4 КУпАП судом не встановлено, так як Департамент в особі останнього - діяв на підставі, у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений ст. 19 Конституції Украаїни, законами та нормативно-правовими актами України, не порушивши жодних прав і свобод позивача та норм чинного законодавства України.

Аналізуючи вищевикладене та беручи до уваги досліджені в судовому засіданні зазначені вище письмові докази та оптичний носій (диск) «Verbatim DVD-R», 4,7 Gb, суд дійшов висновку, що в діях позивача мається склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127-4 КУпАП, а старший оперуповноважений в ОВС ДВБ НПУ рядовий поліції Козаренко Ю.М. мав всі законні повноваження і підстави для складання вказаних адміністративних матеріалів, які відповідають нормам вищевказаних Законів, інструкцій та Положення, при розгляді яких останнім в повній мірі дотримана процедура та порядок їх складання.

Враховуюче викладене, суд дійшов висновку про відповідність Закону оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 809283 від 08.12.2023 р., складену старшим оперуповноваженим в ОВС ДВБ НПУ рядовим поліції Козаренком Ю.М. про притягнення адміністратора ТСЦ № 5154 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 127-4 ч. 2 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 грн.

При цьому, суд зауважує, що доводи представника позивача викладені в адміністративному позову хибні, необґрунтовані, і не підтверджуються жодними належними та допустимими документальними доказами, носять голослівний характер та направлені на уникнення адміністративної відповідальності позивача, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю, залишивши рішення суб`єкта владних повноважень, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 127-4 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. - без змін.

Керуючись ст.ст. 222,247,251,256,276,280,293 КУпАП, ст.ст. 7-12,70,71,77,160-163,241-246 КАС України, Законом України «Про Національну поліцію», Положенням «про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції», ЄКПЛ, практикою ЄСПЛ, суд, -

ВИРІШИВ :

1.Залишити рішення суб`єкта владних повноважень - постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 809283 від 08.12.2023 р., складену старшим оперуповноваженим в ОВС ДВБ НПУ рядовим поліції Козаренком Ю.М. про притягнення адміністратора ТСЦ № 5154 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 127-4 ч. 2 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 грн. - без змін ;

2.В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засідання було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний 20.02.2024 р.

Суддя Гандзій Д.М.