Справа № 380/10909/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 380/10909/23 пров. № А/857/58/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року (головуючий суддя Лунь З.І., м. Львів) у справі №380/10909/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСОПТОРГ» до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

18.05.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Львівської митниці, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000150/2 від 17.11.2022; визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000151/2 від 17.11.2022; визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000152/2 від 17.11.2022; визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000154/2 від 17.11.2022; визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000155/2 від 17.11.2022; визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000156/2 від 17.11.2022.

Позов обґрунтовує тим, що при здійсненні господарської діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСОПТОРГ» та Фірмою «GUF POLYMERS DISTRIBUTION COMPANY» (ОАЕ) було укладено Контракт № 0501/22 від 05.01.2022, предметом якого є зобов`язання продавця продавати (поставляти), а покупця купувати полімерну сировину, найменування якої, кількість та ціни вказані у доданих специфікаціях до цього контракту. У зв`язку з поставкою товару, ТзОВ «СЕРВІСОПТОРГ» з метою його митного оформлення подало до Львівської митниці електронні митні декларації, відповідно до яких було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Разом з митними деклараціями в якості підстави для застосування основного методу визначення митної вартості товару було надано документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її. Проте, відповідач протиправно, на переконання позивача, здійснив коригування митної вартості ввезеного товару, що призвело до необхідності сплати різниці між сумами митних платежів та нанесено значних збитків позивачу. Крім того, позивач вказує, що заявлені товари до розмитнення, розмитнюється не вперше, та були розмитненні без будь-яких зауважень до заявленої митної вартості з боку митного органу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000150/2 від 17.11.2022. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000151/2 від 17.11.2022. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000152/2 від 17.11.2022. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000154/2 від 17.11.2022. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000155/2 від 17.11.2022. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000156/2 від 17.11.2022.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що під час здійснення митного контролю, а саме - правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих декларантом для підтвердження митної вартості товарів, встановлено наявність розбіжностей в поданих документах. Також, надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості та обумовили необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені частинами другою та четвертою статті 53 Митного кодексу додаткові документи та відомості. Однак, апелянт вважає, що декларантом не спростовані наявні розбіжності у документах. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСОПТОРГ» () зареєстроване 07.06.2001, як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (Номер запису: 0001447). Основний вид господарської діяльності згідно з КВЕД: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 17.29 Виробництво інших виробів з паперу та картону; 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

05.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСОПТОРГ» (Покупець) та Фірмою «GUF POLYMERS DISTRIBUTION COMPANY» (ОАЕ) (Продавець) було укладено Контракт №0501/22, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує полімерну сировину, найменування якої, кількість та ціни вказані у доданих специфікаціях до цього контракту.

Згідно з п. 2.2. загальна вартість Товару за цим Контрактом складається із суми всіх цін поставлених партій Товару під час дії цього Контракту. Валюта контракту долар США.

Пунктом 2.1. Контракту визначено, що на підставі письмового замовлення Покупця про потрібні марки Товару, його найменування, ціна, умови поставки та кількість вказуються в специфікаціях, що додаються, до цього Контракту. Ціна товару фіксується на момент виставлення проформи.

Відповідно до п. 4.1 Контракту терміни поставок обумовлюються у доданих специфікаціях до цього договору; п. 4.2. Умови постачання Товару CIF порт призначення Одеса (Україна) (Інкотермс 2010).

Додатковою угодою від 05.01.2022 до наведеного Контракту внесено зміни та п. 4.2. викладено у новій редакції: «Умови постачання Товару вказуються у доданих специфікаціях до даного договору».

За умовами п. 3.2. платежі за цим Контрактом здійснюються Покупцем у вигляді 100% (сто) відсотків передоплати на підставі проформи інвойсу на розрахунковий рахунок Продавця. Терміни платежів обумовлюються у проформах інвойсах.

Згідно з Специфікацією №28 від 26.09.2022 до наведеного Контракту між сторонами узгоджено постачання товару на наступних умовах: Найменування товару, Марка/Умови поставки/Кількість/Ціна/Пакування; Найменування товару, Марка/Умови поставки/Кількість /Ціна/Пакування; Найменування/Марка товару Умови поставки Кількість, метричних тонн Ціна, Доларів США за 1 тонну Всього, Доларів США Пакування Поліпропілен Marlex HGX 030 SP FCA PL Kutno 206,25 МТ 1120,00 доларів США 231000,00 доларів США Мішки по 25 кг, в контейнері на палетах Виробник/Страна походження: Saudi Polymers Company/ Саудівська Аравія.

Строк відвантаження: протягом 21 дня з моменту оплати. Умови оплати: Передоплата. Спосіб оплати: Банківський переказ.

На підставі вказаного, 26.09.2022 позивачу було виставлено Проформу-інвойс №99450597 в якому загальна вартість товару становить 231000,00 доларів США.

Відповідно до умов Контракту та вказаної Проформи, позивач здійснив передоплату у розмірі 231000,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №99 від 29.09.2022.

З метою здійснення митного оформлення товарів, представником позивача, (декларантом) було подано митні декларації в яких митна вартість товару була визначена за ціною інвойсів (рахунків-фактур): iнвойс №99481684 від 08.11.22 на суму 23100,00 доларів США, iнвойс №99482180 від 09.11.22 на суму 23100,00 доларів США, iнвойс №99482082 від 09.11.22 на суму 23100,00 доларів США, інвойс №99481872 від 09.11.22 на суму 23100,00 доларів США, iнвойс №99482567 від 10.11.22 на суму 23100,00 доларів США, інвойс №99482566 від 10.11.22 на суму 23100,00 доларів США.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митних деклараціях митної вартості товару та обраного методу його визначення Декларант надав митному органу разом з деклараціями наступні документи:

По ВМД №UA89 від 11.11.2022: сертифікат аналізу №б/н від 08.11.22; рахунок-проформа .09.22; рахунок-фактура (iнвойс) №99481684 від 08.11.22; автотранспортна накладна №T00032622 LGP003952 від 08.11.22; декларацiя про походження товару №99481684 від 08.11.22; банківський платіжний документ №99 від 29.09.22; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг 377 08.11.22; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №2 від 08.11.22; інформація біржових організацій щодо вартості сировини від 23.09.22; зовнішньоекономічний договір (контракт) №0501/22 від 05.01.22; додаткову угоду від 05.01.2022 до договору №0501/22 від 05.01.2022; додаткову угоду №28 від 26.09.2022 до договору №0501/22 від 05.01.2022.

По ВМД №UA209190/2022/045606 від 13.11.2022: сертифікат аналізу №б/н від 09.11.22; рахунок-проформа №99450597 від 26.09.22; рахунок-фактура (iнвойс) №99482180 від 09.11.22; автотранспортна накладна №T00032681 LGP003954 від 09.11.22; банківський платіжний документ №99 від 29.09.22; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №872 від 09.11.22; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №79 від 09.11.22; інформація біржових організацій щодо вартості сировини від 23.09.22; зовнішньоекономічний договір (контракт) №0501/22 від 05.01.22; додаткову угоду від 05.01.2022 до договору №0501/22 від 05.01.2022; додаткову угоду №28 від 26.09.2022 до договору №0501/22 від 05.01.2022; копія митної декларації країни відправлення №22PL361010E2788985 від 09.11.22.

По ВМД №UA209190/2022/045607 від 13.11.2022: сертифікат аналізу №б/н від 09.11.22; рахунок-проформа №99450597 від 26.09.22; рахунок-фактура (iнвойс) №99482082 від 09.11.22; автотранспортна накладна №T00032670 LGP003955 від 09.11.22; декларацiя про походження товару №99482082 від 09.11.22; банківський платіжний документ №99 від 29.09.22; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №166 від 09.11.22; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №19 від 09.11.22; інформація біржових організацій щодо вартості сировини від 23.09.22; зовнішньоекономічний договір (контракт) №0501/22 від 05.01.22; додаткову угоду від 05.01.2022 до договору №0501/22 від 05.01.2022; додаткову угоду №28 від 26.09.2022 до договору №0501/22 від 05.01.2022.

По ВМД №UA209190/2022/045758 від 14.11.2022: сертифікат аналізу №б/н від 09.11.22; рахунок-проформа №99450597 від 26.09.22; рахунок-фактура (iнвойс) №99481872 від 09.11.22; автотранспортна накладна №T00032664 LGP003951 від 09.11.22; декларацiя про походження товару №99481872 від 09.11.22; банківський платіжний документ №99 від 29.09.22; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №378 від 09.11.22; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №3 від 09.11.22; інформація біржових організацій щодо вартості сировини від 23.09.22; зовнішньоекономічний договір (контракт) №0501/22 від 05.01.22; додаткову угоду від 05.01.2022 до договору №0501/22 від 05.01.2022; додаткову угоду №28 від 26.09.2022 до договору №0501/22 від 05.01.2022.

По ВМД №UA209190/2022/045843 від 14.11.2022: сертифікат аналізу №б/н від 10.11.22; рахунок-проформа №99450597 від 26.09.22; рахунок-фактура (iнвойс) №99482567 від 10.11.22; автотранспортна накладна №T00032737 LGP003960 від 10.11.22; декларацiя про походження товару №99482567 від 10.11.22; банківський платіжний документ №99 від 29.09.22; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №1 від 11.11.22; інформація біржових організацій щодо вартості сировини від 23.09.22; зовнішньоекономічний договір (контракт) №0501/22 від 05.01.22; додаткову угоду від 05.01.2022 до договору №0501/22 від 05.01.2022; додаткову угоду №28 від 26.09.2022 до договору №0501/22 від 05.01.2022.

По ВМД №UA209190/2022/045781 від 14.11.2022: сертифікат аналізу №б/н від 10.11.22; рахунок-проформа №99450597 від 26.09.22; рахунок-фактура (iнвойс) №99482566 від 10.11.22; автотранспортна накладна №T00032740 LGP003959 від 10.11.22; декларацiя про походження товару №99482566 від 10.11.22; банківський платіжний документ №99 від 29.09.22; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №3 від 11.11.22; інформація біржових організацій щодо вартості сировини від 23.09.22; зовнішньоекономічний договір (контракт) №0501/22 від 05.01.22; додаткову угоду від 05.01.2022 до договору №0501/22 від 05.01.2022; додаткову угоду №28 від 26.09.2022 до договору №0501/22 від 05.01.2022.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митниця дійшла висновку про наявність розбіжностей у наданих на підтвердження заявленої митної вартості документах, які, на думку митниці, впливають на числове значення митної вартості, у зв`язку із чим повідомлено декларанта про те, що подані ним документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

ВМД виносилось на товар: Поліпропілен у первинній формі (гранули) без вмісту сополімерів, марка Marlex HGX-030 SP, швидкість потоку розплаву за методом ASTM D1238 3,1 г/10хв. Використовується для виготовлення товарів загального споживання. Виробник: Saudi Polymers Company Торгова марка: Marlex, за ціною 1,1757 Дол. США за кг, на умовах поставки FCA Kutno.

Декларантом було отримано:

Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2022/000237 від 18.11.2022 р. та Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000150/2 від 17.11.2022 р., яким було скориговано митну вартість товарів, а саме, джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA400040/2022/33498 від 03.10.2022 - де митна вартість такого товару становить 1,25 дол. США за кг.; Коригування не проводилось.

Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2022/000258 від 18.11.2022 р. та Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000151/2 від 17.11.2022 р., яким було скориговано митну вартість товарів, а саме, джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA400040/2022/33498 від 03.10.2022 - де митна вартість такого товару становить 1,25 дол. США за кг.; Коригування не проводилось.

Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2022/000259 від 18.11.2022 р. та Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000152/2 від 17.11.2022 р., яким було скориговано митну вартість товарів, а саме, джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA400040/2022/33498 від 03.10.2022 - де митна вартість такого товару становить 1,25 дол. США за кг.; Коригування не проводилось.

Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2022/000261 від 18.11.2022 р. та Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000154/2 від 17.11.2022 р., яким було скориговано митну вартість товарів, а саме, джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA400040/2022/33498 від 03.10.2022 - де митна вартість такого товару становить 1,25 дол. США за кг.; Коригування не проводилось.

Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2022/000262 від 18.11.2022р. та Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000155/2 від 17.11.2022 р., яким було скориговано митну вартість товарів, а саме, джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA400040/2022/33498 від 03.10.2022 - де митна вартість такого товару становить 1,25 дол. США за кг.; Коригування не проводилось.

Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2022/000263 від 18.11.2022 р. та Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000156/2 від 17.11.2022 р., яким було скориговано митну вартість товарів, а саме, джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA400040/2022/33498 від 03.10.2022 - де митна вартість такого товару становить 1,25 дол. США за кг.; Коригування не проводилось.

Вважаючи вказані вище рішення митного органу протиправними, необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України, позивач звернувся в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 ст. 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч.6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1-2 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч.4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до частини п`ятої, сьомої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо).

Відповідно до ч.2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Відповідно до ч.7 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Згідно з ч.2 ст. 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Зазначеними вище нормами МК України передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод «за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)»; закон визначає вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, а також забороняє вимагати будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в статті 53 МК України; митний орган має повноваження витребувати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; закон визначає чіткий перелік обставин, які зумовлюють виникнення обґрунтованого сумніву щодо визначеної декларантом митної вартості товару.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що посадова особа митного органу для прийняття рішення про витребування в декларанта додаткових документів (з метою підтвердження заявленої митної вартості) зобов`язана встановити та чітко викласти обставини, що свідчать про: обґрунтованість сумніву щодо вказаної декларантом митної вартості; причини, що унеможливлюють перевірку заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів. Отже, посадова особа митного органу не уповноважена вимагати в декларанта надання невичерпного переліку усіх можливих документів.

З метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та реалізації обов`язку послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості митний орган проводить процедуру консультацій з декларантом. При цьому, єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Апеляційний суд зазначає, що заявник визначав митну вартість товару за ціною договору/контракту, яка зазначена у рахунках-фактурах (інвойсі). На підтвердження заявленої митної вартості товару декларант надав митному органу документи, визначені частиною другою статті 53 МК України, зокрема, фактури (рахунок) №99481684 від 08.11.2022, №99482082 від 09.11.2022, №99481872 від 09.11.2022, №99482567 від 10.11.2022, №99482566 від 10.11.2022, зовнішньоекономічний договір №0501/22 від 05.01.2022 з додатковою угодою від 05.01.2022 та від 26.09.2022, інформацію біржових організацій щодо вартості сировини від 23.09.2022, проформу інвойс, сертифікат аналізу відповідно за 08.11.2022, 09.11.2022, 09.11.2022, 10.11.2022, 10.11.2022, автотранспортні накладні, декларації про походження товару, банківський платіжний документ, рахунки фактури про надання транспортно-експедиційний послуг.

Колегія суддів звертає увагу, що митний орган має повноваження вимагати додаткові документи лише у разі, коли подані декларантом для митного оформлення документи містять розбіжності, ознаки підробки або відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з договору, специфікацій, рахунків-фактур (інвойс), комерційної пропозиції, то в цих документах вказано вартість товару «поліпропіленова смола marlex», а саме: 23100 USD за одну тонну, а відтак з метою здійснення митного оформлення товарів позивач подав митні декларації, в яких митна вартість була визначена за ціною вказаних вище інвойсах по кожному на суму 23000 USD, а загалом по специфікації 231000 USD.

Щодо доводів апелянта про те, що у гр.5 міжнародних автотранспортних накладних зазначено документ Т1, однак таких не було надано до митного оформлення та копія митної декларації країни відправлення не надана, апеляційний суд зазначає наступне.

Декларація Т1 - це документ, який є митною гарантією і застосовується для товарів, що перетинають територію ЄС (Євросоюзу) транзитом або для гарантії доставки товару від кордону ЄС до митного складу, або внутрішньої митниці чи навпаки.

За формою транзитна митна декларація - це бланк Т1, що заповнюється на імпортовані товари, що транспортуються від одного митного поста до іншого. Вони перетинають територію держави від прибуття до вибуття в незмінному вигляді, тобто, транзитом, і не потрапляють під митні збори і податки. Об`єктом декларування виступають товари, вироблені за межами ЄС.

Т1 - це гарантійний документ на користь митних органів ЄС, який супроводжує вантажі неєвропейського походження, що забезпечує гарантію сплати до бюджету ЄС митних зборів та мит. Декларація ТІ - це альтернатива системі TIR Carnet.

Необхідними документами для оформлення ТІ є: - CMR, - invoice, - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, - паспорт водія, - експортна декларація (при наявності), - інформація про пункт в`їзду на територію ЄС і пункт митного очищення.

Таким чином Декларація Т1, у розумінні ч. 3 ст. 53 МК України не відноситься до документів, що підтверджують митну вартість товарів.

Аналогічно МК України не відносить копію митної декларації країни відправлення до документів, що підтверджують митну вартість товарів. Копія митної декларації країни відправлення передбачена у ч. 3 ст. 53 цього Кодексу, тобто відноситься до додаткових документів, які можуть витребовуватись у декларанта виключно за умови відсутності можливості визначити митну вартість на основі документів, передбачених у ч. 2 названої статті. При цьому вимога про надання такої декларації підлягає виконанню лише у разі наявності такої та якщо неможливо визначити митну вартість.

Таким чином, той аргумент митниці, що оскільки у гр.5 міжнародних автотранспортних накладних зазначено документ Т1, однак таких не було надано до митного оформлення, колегія суддів відхиляє.

Щодо твердження апелянта, що платіжне доручення в іноземній валюті №99 від 29.09.2022 не містить печаток та підписів, що спонукає до висновку, що документи мають ознаки підробки, апеляційний суд зазначає наступне.

Пунктом 2.1. Контракту визначено, що на підставі письмового замовлення Покупця про потрібні марки Товару, його найменування, ціна, умови поставки та кількість вказуються в специфікаціях, що додаються, до цього Контракту. Ціна товару фіксується на момент виставлення проформи.

Відповідно до п. 3.2. платежі за цим Контрактом здійснюються Покупцем у вигляді 100% (сто) відсотків передоплати на підставі проформи інвойсу на розрахунковий рахунок Продавця. Терміни платежів обумовлюються у проформах інвойсах.

Згідно з Специфікацією №28 від 26.09.2022 до Контракту між сторонами було узгоджено постачання товару на умовах передоплати, вартість якого у загальному розмірі складає 231000,00 USD. У відповідності до п. 3 Специфікації №28 строк відвантаження становить протягом 21 дня з моменту оплати.

З проформи-інвойсу №99450597 від 26.09.2022 видно, що загальна вартість товару становить 231000,00 USD.

Також, у платіжному дорученні в іноземній валюті №99 від 29.09.2022 на суму переказу 231000,00USD, в призначенні платежу вказано PREPAYMENT (передоплата) FOR POLYPROPYLENE BY CNTR 0501/22 DD 05.01.2022, що дає змогу ідентифікувати вказаний платіж за поставлений товар.

Таким чином, колегія суддів вважає, що умови контракту щодо оплати товару є виконані позивачем повністю.

Щодо зауваження митного органу про відсутність печатки і підпису на платіжному документі, суд апеляційної інстанції зазначає, що цей платіжний документ за формою є електронним документом, а тому його юридична сила не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» від 05.10.2017 року №2155-VIІІ електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; кваліфікована електронна печатка - удосконалена електронна печатка, яка створюється з використанням засобу кваліфікованої електронної печатки і базується на кваліфікованому сертифікаті електронної печатки; кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

Відповідно до ст. 5 вказаного вище Закону «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст. 6 Закону для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Порядок використання електронного підпису банками, іншими особами, що здійснюють діяльність на ринках фінансових послуг, державне регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Національний банк, операторами платіжних систем та/або учасниками платіжних систем, технологічними операторами платіжних послуг визначається Національним банком України. Порядок використання електронного підпису учасниками ринків капіталу та професійними учасниками організованих товарних ринків визначається Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Відповідно до ст. 7 цього ж Закону оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Таким чином, платіжне доручення в іноземній валюті №99 від 29.09.2022 є електронним документом і є допустимим доказом у цій справі.

Щодо доводів апелянта, що надані рахунки на оплату транспортних витрат посилаються на основний договір, проте такого до митного оформлення не надано, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України для підтвердження витрат на транспортування декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог цієї норми до митного оформлення було надано транзитні декларації, автотранспортні накладні, довідки про транспортні витрати та рахунки на оплату транспортних послуг, а також додатково надано рахунок на оплату №362 від 11.11.2022 р., згідно з яким, вартість міжнародних транспортних послуг по маршруту Kutno (Польща) - м/п Рава-Руська - м. Топорівці, Чернівецька обл.(Україна), автомобіль ДАФ ВС З155ЕХ/ВС2941 ХР складає 50000,00 грн.

Статтею 53 МК України не встановлено конкретного та вичерпного переліку документів, які має подати декларант для підтвердження витрат на перевезення, тому такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами належними та допустимими. Тому надана позивачем довідка про транспортні витрати є саме таким доказом.

Щодо відсутності покликання на договір перевезення у вказаних документах, то наявність або відсутність цих відомостей не є ціноутворюючим фактором та не впливає саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Таким чином, у поданих митниці транспортних документах вказані всі необхідні відомості, що підтверджують вартість транспортних послуг, яку було включено до числових значень складових митної вартості товарів.

Щодо твердження апелянта, що відомості щодо складових митної вартості (пакування) не підтверджено документально та не піддається перевірці, апеляційний зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2019 у справі №815/6817/17 дійшов висновку, що посилання контролюючого органу, як на підставу для невизнання заявленої позивачем вартості імпортованого товару, на те, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо складової митної вартості товару - вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відхилив з огляду на те, що відповідно до умов Контракту пакування товару здійснюється за рахунок продавця, а вартість упаковки входить до ціни товару.

Таким чином, при визначенні у складі митної вартості товару вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, слід зважати на умови Контракту.

Так, відповідно до п. 6.3 Контракту визначено, що усі витрати з упаковки, маркування та пакувальних матеріалів відносяться на рахунок Продавця.

Таким чином, аргументи митниці щодо відсутності інформації про включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме вартості упаковки або робіт, які пов`язані з пакуванням, колегія суддів відхиляє.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в оскаржуваних рішеннях відповідача про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування методів 2а, 2б, 2в, 2г; застосування резервного методу та визначення митної вартості імпортованого товару обґрунтовано митницею використанням інформації з баз даних ЄАІС Держмитслужби та зазначенням номеру та дати митної декларації UA400040/2022/33498 від 03.10.2022, відповідно до якої митна вартість такого товару становить 1,25 дол. США за кг. Колегія суддів зазначає, що за джерело інформації митниця використала декларацію щодо митного оформлення товару, що відрізняються за контрагентом. При цьому, митний орган не пояснив аргументацію визначення саме цієї декларації як джерела, а не будь-якої іншої. Також, апелянт не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо. Тому зазначення лише номера та дати однієї митної декларації, котра була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування її вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про необгрунтованість оскаржуваного рішення.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року у справі № 380/10909/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний