Справа № 280/3898/23
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 280/3898/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 р. (суддя Стрельнікова Н.В.) в адміністративній справі №280/3898/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування повністю податкових повідомлень-рішень, прийнятих Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, від 22.05.2018 №0-0832 на суму 3952,39 грн.; від 25.04.2019 №0-0832 на суму 4610,69 грн.; від 01.10.2020 №1 на суму 5163,97 грн.; від 15.06.2020 №0-0832 на суму 8290,88 грн.; від 01.10.2020 №1 на суму 1381,81 грн.; від 17.05.2021 №0-0832 на суму 10035,26 грн..

В обґрунтування пред`явленого позову зазначено про те, що за інформацією Головного управління ДПС у Запорізькій області спірні податкові повідомлення-рішення сформовані по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі даних ІКС "Податковий блок", Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до яких позивачка є власницею 19/50 частки об`єкту нерухомого майна - нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка заперечує проти правомірності податкових повідомлень-рішень з огляду на те, що її право власності на вказане нерухоме майно припинилося 22.09.2017 після відчуження нерухомості.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги задоволено.

У поданій відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник наполягає на правомірності спірних податкових повідомлень-рішень, які прийняті на підставі даних ІКС "Податковий блок", Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Крім того, позивачкою сплачено податковий борг на суму 21806,19 грн., залишок боргу становить 5083,86 грн.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки зазначає про те, що податковий борг було стягнуто за рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.06.2022 у справі №280/728/22. ОСОБА_1 не отримувала повідомлення від суду та не мала змоги оскаржити прийняте рішення, про наявність якого дізналась із матеріалів виконавчого провадження. Після звернення за правовою допомогою вона отримала інформацію про підстави нарахування їй податкового боргу, які вона вважає неправомірними.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДПС у Запорізькій області були сформовані податкові повідомлення-рішення, якими визначено позивачці податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки: від 22.05.2018 №0-0832 на суму 3952,39 грн. ; від 25.04.2019 №0-0832 на суму 4610,69 грн.; від 01.10.2019 №1 на суму 5163,97 грн.; від 15.06.2020 №0-0832 на суму 8290,88 грн.; від 01.10.2020 №1 на суму 1381,81 грн.; від 17.05.2021 №0-0832 на суму 10035,26 грн. Підставою для нарахувань вказаних ППР була інформація бази ІКС «Подаковий блок» та Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, про те, що громадянка ОСОБА_1 є власником 19/50 частки загальної площі 871,4 кв.м. у розмірі 332,13 кв.м. об`єкту нерухомого майна нежилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки ОСОБА_1 припинила бути власником нерухомості 19/50 частки нежилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та з 22.09.2017 не є суб`єктом оподаткування податком на нерухомість.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, які регулюються Податковим кодексом (ПК) України.

Згідно з підпунктом 266.1.1. підпункту 266.2.1. пункту 266.1. статті 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Відповідно до підпункту 266.3.1. та підпункту 266.3.2. пункту 266.3 статті 266 ПК України базою об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (адреси реєстрації) власника такої нерухомості, виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку, в порядку передбаченому підпунктом 266.7.1 «г» пункту 266.7 статті 206 ПКУ, а саме сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 19/50 частки нежилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується копіями договору дарування частки нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Васильцовою О.П., зареєстрованого в реєстрі за №1866 від 22.09.2017 та витягу з Держанвого реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №98224866 від 22.09.2017 за ОСОБА_2 (а.с.19-21). Копії документів засвідчені вірності оригіналу адвокатом Леліковим С.О., який має такі повноваження у відповідності до пункту 9 частини першої статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Оскільки ОСОБА_1 припинила своє право власності на 19/50 частини нежилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вона з 22.09.2017 не є суб`єктом оподаткування податком на нерухомість.

Скаржник стверджує, що сплата позивачкою податкового боргу є підставою для відмови у задоволенні позову. Проте, колегія суддів звертає увагу, що спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення, а саме - без урахування даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в яких наявна інформація про відчуження позивачкою об`єкту нерухомості.

Доказів того, що станом на день формування спірних податкових повідомлень-рішень Державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містив запису 22483027 про реєстрацію права власності на 19/50 зазначеного об`єкту нерухомості за ОСОБА_2 , відповідачем суду не надано. Належність та допустимість наданих адвокатом Леліковим С.О. доказів відповідачем під сумнів не поставлена.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 р. в адміністративній справі №280/3898/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 14 лютого 2024 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук