Справа № 140/16184/23
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 лютого 2024 року

м. Київ

справа №140/16184/23

адміністративне провадження №К/990/89/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Уханенка С.А.,

суддів: Соколова В.М., Смоковича М.І.,

перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Дзундзи Юрія Романовича на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року у справі за позовом представника ОСОБА_1 - Дзундзи Юрія Романовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього грошового забезпечення (середнього заробітку) за час затримки повного розрахунку при звільненні з військової служби,-

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2023 року за допомогою системи «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - Дзундза Ю.Р. звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, за період з 18 червня 2020 року по 21 травня 2023 року, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, за період з 18 червня 2020 року по 21 травня 2023 року, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 858 грн 88 коп.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року заявлений позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 червня 2020 року по 18 грудня 2020 року в сумі 83904 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 858 грн. 88 коп.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) задоволено частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в частині невиплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення із врахуванням базового місяця - дата виплати 22 травня 2023 року) за період з 18 червня 2020 року до 22 травня 2023 року включно.

Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (в частині невиплати індексації грошового забезпечення із врахуванням базового місяця - дата виплати 22 травня 2023 року) з 18 червня 2020 року по день фактичного розрахунку 22 травня 2023 року (але не більш як за шість місяців) в розмірі 33443 (тридцять три тисячі чотириста сорок три) грн 84 коп. (сума вказана без утримання обов`язкових платежів та зборів).

Позовні вимоги щодо стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (в частині невиплату індексації грошового забезпечення без врахування базового місяця - дата виплати 30 листопада 2021 року) залишено без розгляду через пропуск строку звернення до суду без поважних причин.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, представник позивача звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, надіславши її за допомогою підсистеми «Електронний суд» 01 січня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху з установленням десятиденного строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції документ про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі.

20 січня 2024 року скаржник надіслав заяву, до якої додано квитанцію про сплату судового збору.

Отже, скаржник виконав вимоги ухвали Верховного Суду від 18 січня 2024 року.

Предметом спору у цій справі є стягнення ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, за період з 18 червня 2020 року по 21 травня 2023 року.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Оскаржуючи рішення суду апеляційної інстанції, представник позивача зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та посилається на висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 26 травня 2023 року у справі №340/1972/21, щодо обчислення строку звернення до суду з моменту фактичного розрахунку з усіх належних при звільненні сум.

Верховний Суд звертає увагу заявника, що недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. Також необхідною умовою є належне обґрунтування неправильного застосування цієї норми (відмінне від висновку Верховного Суду).

Подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 26 травня 2023 року у справі №340/1972/21 з огляду на наступне.

Так, у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки у спірних правовідносинах фактична виплата належних при звільненні працівникові сум у цій справі здійснена відповідачем 30 листопада 2021 року та 22 травня 2023 року, а тому саме з цих дат слід рахувати строки для заявлення відповідних позовних вимог у той час як візльення позивача відбулося 17 червня 2020 року.

Так, у справі, в якій викладені висновки Верховного Суду від 26 травня 2023 року у справі №340/1972/21, судом касаційної інстанції зазначено, що лише після здійснення фактичних виплат всіх належних при звільненні працівникові сум обраховується початок строу для подання позову.

Водночас у нашій справі були здійсненні відповідачем не одна, а саме дві виплати належних при звільненні працівникові сум за рішеннями судів від 03 серпня 2021 року у справі № 140/5263/21 та від 29 грудня 2022 року у справі № 140/6870/22, тобто обставини у справі, що є предмет касаційного розгляду, є відмінними від обставин у справі, на яку посилається скаржник.

Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Представник позивача також посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах статті 117 КЗпП України у новій редакції та додатково зменшення такого розміру середнього заробітку з урахуванням висновків Верховного Суду, які стосуються норм статті 117 КЗпП України у редакції, що діяла до 19 липня 2022 року, якою передбачено виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, скаржник виклав підставу касаційної оскарження, передбачену пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, справа розглянута Волинським окружним адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскаржуючи рішення суду апеляційної інстанції у справі, яка судом першої інстанції розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі послався на підпункти «а» та «в» пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Так, у касаційній скарзі скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки на сьогодні суди першої та апеляційної інстанцій приймають кардинально різні рішення в аналогічних (типових) справах, щодо застосування норм статі 117 КЗпП України, а саме в одному випадку до осіб, які звільнилися до 19 липня 2022 року застосовують норми статті 117 КЗпП України у редакції що діяла до 19 липня 2022 року, а в іншому випадку до тих самих осіб, які звільнилися до 19 липня 2022 року застосовують норми статті 117 КЗпП України у редакції, що почала діяти з 19 липня 2022 року, якої не існувало на момент їх звільнення.

Суд, проаналізувавши доводи касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами, доходить висновку про наявність в цьому випадку обставин, наведеному у підпункті «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, що уможливлює допуск цієї касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження та/або у справі незначної складності.

Проте Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на підпункт "в" частини п`ятої статті 328 КАС України, позаяк твердження скаржника про те, що справа становить виняткове значення для позивача не підтверджене належними доказами та не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів.

Ураховуючи доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України щодо відсутності висновку Верховного Суду стосовно застосування статті 117 КЗпП України у редакції від 19 липня 2022 року та додатково зменшення такого розміру середнього заробітку з урахуванням висновків Верховного Суду, які стосуються норм статті 117 КЗпП України у редакції, що діяла до 19 липня 2022 року, якою передбачено виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328 - 330, 334, 335, 338 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - Дзундзи Юрія Романовича на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року у справі за позовом представника ОСОБА_1 - Дзундзи Юрія Романовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього грошового забезпечення (середнього заробітку) за час затримки повного розрахунку при звільненні з військової служби.

Витребувати справу №140/16184/23 із Волинського окружного адміністративного суду.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: С.А. Уханенко

Судді: М.І. Смокович

В.М. Соколов