Справа № 340/4454/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 340/4454/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року в адміністративній справі №340/4454/23 (головуючий суддя І-ї інстанції - Дегтярьова С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання противоправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 23.06.2023 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.08.2020 року по 25.05.2023 року включно;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.08.2020 року по 25.05.2023 року включно в сумі 415947,94 грн. відповідно до вимог Постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати середнього заробітку за час затримки виплати індексації грошового забезпечення при звільненні.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки при звільненні за період з 28.08.2020 року по 25.05.2023 року включно в сумі 95176 гривень 90 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, оскільки позивачу відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 року по справі №340/767/22 вже виплачена індексація грошового забезпечення за період з 15.03.2016 року по 15.03.2019 року включно, в сумі 97539,12 грн., тому підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні за період з 28.08.2020 року по 25.05.2023 року включно відсутні.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 з 20.05.2016 року по 15.03.2019 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (попередньо - військова частина НОМЕР_2 ), має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 03.12.2017 року (а.с.21).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.03.2019 року №59 позивача з 15.03.2019 року звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту. Однак, після виключення зі списків особового складу з позивачем не було проведено повного розрахунку при звільненні- не виплачено грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, у зв`язку із чим він звертався до суду (а.с.16).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.07.2022 року по справі №340/1465/20 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 по 2018 рік включно.

27.08.2020 року на виконання рішення суду відповідачем виплачено позивачеві 13661,91 грн. компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 року по справі №340/4535/20, стягнуто з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 10000,00 грн.. В даному провадженні суд розглядав період затримки розрахунку при звільненні та стягнення середнього заробітку з 15 березня 2019 року по 27 серпня 2020 року включно.

В подальшому позивач звернувся до суду з позовом про виплату індексації грошового забезпечення.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 року у справі №340/767/22 зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 15.03.2016 року по 15.03.2019 року включно.

26 травня 2023 року позивачу на виконання вказаного рішення виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 97539,12 грн. (а.с.11).

Позивач вважає наявними підстави для нарахування та виплатити середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, індексації грошового забезпечення, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розмір виплати грошового забезпечення.

Водночас, такі питання врегульовано нормами загального трудового законодавства - КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником і підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2020 року у справі № 320/1263/19.

Апеляційний суд зазначає, що оскільки ухвалення судового рішення про зобов`язання роботодавця нарахувати та виплатити кошти, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 Кодексу законів про працю України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №520/80/20.

Згідно з частиною 1 статті 117 КЗпП України (в редакції на час звернення позивача до суду та на час прийняття судового рішення) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Вказана стаття 117 КЗпП України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-ІХ від 01.07.2022 року діє з 19.07.2022 року.

Таким чином, не проведення відповідачем виплати позивачу індексації грошового забезпечення є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Як зазначалось вище, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.07.2022 року по справі №340/1465/20 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 по 2018 рік включно.

27.08.2020 року на виконання рішення суду відповідачем виплачено позивачеві 13661,91 грн. компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 року по справі №340/4535/20, стягнуто з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 10000,00 грн.. В даному провадженні суд розглядав період затримки розрахунку при звільненні та стягнення середнього заробітку з 15 березня 2019 року по 27 серпня 2020 року включно.

В подальшому позивач звернувся до суду з позовом про виплату індексації грошового забезпечення.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 року у справі №340/767/22 зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 15.03.2016 року по 15.03.2019 року включно.

26 травня 2023 року позивачу на виконання вказаного рішення нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 97539,12 грн. (а.с.11).

З наведеного вбачається, що позивач вдруге звертається до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Позивач вважає, що у зв`язку із затримкою у виплаті грошового забезпечення за період за період з 27.08.2020 року по 25.05.2023 року складає 1002 дні, а тому позивач обрахував у позові середній заробіток за цей період в сумі 415947,94 грн..

При цьому дата «з 27.08.202 року» обґрунтована тим, що суд у провадженні справи №340/4535/20 про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій, розглядав період затримки розрахунку при звільненні та стягнення середнього заробітку з 15 березня 2019 року по 27 серпня 2020 року включно нарахувавши за цей період 10000,00 грн..

Вказану суму позивач, посилаючись на постанову Верховного Суду від 30.11.2020 року у справі №480/3105/19, обрахував наступним чином.

Середньоденний заробіток 522,95 грн. х 1002 дні затримки = 523994,90 грн..

25328,23 грн. виплачені кошти в добровільному порядку при звільненні (розрахунок позивача) + 97539,12 грн. (виплачена індексація 26.05.2023 року). В сумі 122867,35 грн. (а.с.4).

97539,12 грн./ 122867,35 грн. х 100% = 79,38%;

523994,90 грн. х 79,38% = 415947,94 грн..

Колегія суддів вважає, що оскільки позивач був звільнений у 2018 році, тобто правовідносини щодо виплати в повному розмірі розрахунку при звільнені виникли до змін в ст.117КЗпП України (які набули чинності з 19.07.2022 року), то є можливим застосувати правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.02.2020 року у справі №821/1083/17 щодо дотримання судом, який розглядає спір про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, принципів розумності, справедливості та пропорційності суми відшкодування, та зменшення за певних умов розміру відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством. Колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Також Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, що з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Так, застосовуючи у даній справі критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, апеляційний суд враховує наступні обставини.

Сума середнього заробітку за своєчасно не виплачене грошове забезпечення становить, як вважає позивач, 415947,94 грн., що майже як у 5 разів, перевищує розмір суми, яку було відповідачем своєчасно не нараховано/сплачено.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 на початку лютого 2022 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за 2016 - 2019 роки.

Отже в цьому випадку, слід врахувати тривалий час затримки розрахунку при звільненні більше трьох року, протягом якого позивач не звертався до суду з відповідним позовом, що, в разі застосування загального порядку обчислення компенсації призвело до значного перевищення розміру компенсації над сумою заборгованих виплат.

При цьому, апеляційний суд враховує і ту обставину, що позивач вдруге звертається з позовом про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 року по справі №340/4535/20, стягнуто з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку (компенсація додаткової відпустки) при звільненні в сумі 10000,00 грн.. В даному провадженні суд розглядав період затримки розрахунку при звільненні та стягнення середнього заробітку з 15 березня 2019 року по 27 серпня 2020 року включно.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що нормами статті 117 КЗпП України (як в редакції до 19.07.2022 року, так і після 19.07.2022 року) не передбачено та неунормовано виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку декілька разів.

Отже, беручи до уваги тривалий час, протягом якого позивач не звертався до суду з відповідним позовом, зважаючи на співмірність розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат позивача та заявленої позивачем до стягнення суми середнього заробітку, а також з огляду на те, що дійсно спірним питанням була виплата індексація грошового забезпечення, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав часткового задоволення апеляційної скарги відповідача, тобто для зменшення розміру середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні позивача та стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 15000,00 грн..

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції належить змінити в частині розміру середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Оскільки за приписами ч.1 статті 310 КАС України апеляційний розгляд здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, справа згідно із ч.4 ст.257 КАС України не відноситься до таких, які не можуть бути розглянуті за вказаними правилами, то судове рішення суду апеляційної інстанції згідно із п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року в адміністративній справі №340/4454/23 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року в адміністративній справі №340/4454/23 змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини постанови слова та цифри « 95176,90 грн. (дев`яносто п`ять тисяч сто сімдесят шість гривень дев`яносто копійок)» замінити словами та цифрами « 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя Т.І. Ясенова