Справа № 380/1672/24
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про продовження процесуального строку

19 лютого 2024 рокусправа № 380/1672/24
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Москаль Р.М. перевірив матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2024 на розгляд Львівського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), яку в інтересах позивача подав представник на підставі довіреності Дзундза Юрій Романович (далі Дзундза Ю.Р., представник), до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ) з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не врахування «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2015, 2016, 2017, 2018 рік;

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не врахування «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не врахування «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2015, 2016, 2017, 2018 рік з урахуванням «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» в тому числі виплаченої на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року у справі № 380/1152/20, 15 липня 2021 року у справі № 380/9509/21;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» в тому числі виплаченої на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року у справі №380/1152/20, 15 липня 2021 року у справі № 380/9509/21;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» в тому числі виплаченої на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року у справі №380/1152/20, 15 липня 2021 року у справі № 380/9509/21.

В ухвалі від 26.01.2024 суд констатував, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам, встановленим КАС України з огляду на таке:

1) відсутність викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та відсутність зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

2) відсутність доказів, на які посилається позовній заяві, а також доказів, якими підтверджує обставини справи.

Так, у позовній заяві представник позивача зазначає, що «як стало відомо», ОСОБА_1 не у повному обсязі здійснено нарахування та виплату:

- грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018 роки;

- одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби;

- грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки

у зв`язку із неврахуванням при обчисленні перелічених соціальних та компенсаційних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення.

При цьому, представник позивача не пояснює, кому та на підставі аналізу яких фактичних обставин «стало відомо», що позивачу не у повному обсязі були нараховані та виплачені зазначені виплати, а також не зазначає та не надає будь-яких доказів на підтвердження цих обставин, напр.:

- довідки про обчислення та розмір виплаченої позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018 роки;

- довідку про обчислення та розмір виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби;

- довідку про обчислення та розмір виплаченої грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.

Відтак, представник позивача повинен обґрунтувати позовні вимоги в цій частині, із наданням доказів, на їх обґрунтування.

Крім того, представник позивача в заяві вказує, що «як було встановлено» (не зазначаючи, ким та в який спосіб «було встановлено»), виплату індексації грошового забезпечення відповідач проводив не в повному обсязі та рішеннями Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року у справі №380/1152/20, 15 липня 2021 року у справі № 380/9509/21 поновлено право позивача на отримання індексації грошового забезпечення в повному обсязі, яка була виплачена у повному обсязі 23.12.2024 (хоча ця дата ще не настала). Суд звертає увагу, що ч. 4 статті 161 КАС України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Проте представник позивача не долучив до матеріалів справи будь-яких доказів на підтвердження виплати/не виплати індексації грошового забезпечення, рішень суду, на які посилається в позовній заяві (№380/1152/20 від 10.04.2020, №380/9509/21 від 15.07.2021), хоча зобов`язаний був це зробити відповідно до статті 161 КАС України.

05.02.2024 до суду надійшла заява представника ОСОБА_2 на виконання ухвали від 26.01.2024, відповідно до якої:

у пункті 1 зазначено: предметом спору у цій справі є вимоги визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування розміру «щомісячної додаткової грошової винагороди», яка виплачувалася у період проходження служби та розміру «індексації грошового забезпечення», яка в тому числі була виплачена на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року у справі №380/1152/20, 15 липня 2021 року у справі № 380/9509/21 у складі місячного грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок одноразових видів грошового забезпечення, які зазначені та детально описані у поданій ним позовній заяві, зокрема у пунктах 1.1., 1.2., 1.3. та зазначені у заявлених позовних вимогах. Відповідно здійснити перерахунок таких одноразових видів грошового забезпечення (заробітної плати), оскільки такі дії відповідача призвели до їх нарахування у не повному обсязі. На думку відповідача (із заяви не зрозуміло, звідки позивачу відома думка відповідача та такий її зміст), «щомісячна додаткова грошова винагорода» та «індексація грошового забезпечення» не повинні бути враховані у складі місячного грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок одноразових видів грошового забезпечення.

Підстави врахування «індексації грошового забезпечення» у складі місячного грошового забезпечення з якого здійснюється обрахунок спірних одноразових видів грошового забезпечення детально описано у частині 2 поданої позовної заяви «Щодо не врахування індексації грошового забезпечення».

Підстави врахування «щомісячної додаткової грошової винагороди» у складі місячного грошового забезпечення з якого здійснюється обрахунок спірних одноразових видів грошового забезпечення детально описано у частині 3 поданої позовної заяви «Щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди».

у пунктах 2-5: наведені міркування представника позивача щодо змісту норм КАС України та підходів Верховного Суду до питань обґрунтованості позовної заяви та розподілу обов`язку доказування між сторонами у спорі, відповідачем в якому є суб`єкт владних повноважень, недопущення судом надмірного формалізму тощо. В цій частині заяви представник позивача доводить, що покладення обов`язку доказування на позивача - фізичну особу не допускається, і лише після відкриття провадження у справі і дослідження усіх поданих сторонами доказів, свобода у поданні яких є складовою принципу змагальності сторін, суд з`ясовує чи підтверджується позиція позивача належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, що передбачено статтями 73, 74, 75, 76 КАС України.

Також представник ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що у цій справі порушено права військовослужбовця, учасника бойових дій, який у зв`язку з введенням воєнного стану продовжує проходити військову службу, виконуючи завдання за призначенням, а саме щодо захисту суверенітету та територіальної цілісності держави.

Тому представник ОСОБА_2 просить суд прийняти позовну заяву до розгляду, надати можливість стороні відповідача виконати свій обов`язок, передбачений частиною другою статті 77 КАС України, а в разі необхідності додаткових відомостей щодо розрахунку грошового забезпечення відповідачем (помісячно в розрізі складових грошового забезпечення) витребувати такі відомості у відповідача суб`єкта владних повноважень.

Оцінюючи аргументи представника ОСОБА_2 суд керується такими мотивами:

1) відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник. У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Представник ОСОБА_2 не долучив до позовної заяви доказів того, що він є адвокатом, а в Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про адвоката з такими П.І.Б. Відповідно до відкритих джерел даних (сайт «https://youcontrol.com.ua/») ОСОБА_2 28.04.2021 зареєстрований як ФОП з основним видом діяльності за КВЕД 69.10 «Діяльність у сфері права». Суд допустив Дзундзу Ю.Р. як представника ОСОБА_1 за довіреністю, оскільки спір стосується захисту трудових та соціальних справ особи, а за належної підготовки позову та доданих до нього матеріалів такий спір розглядатиметься як справа незначної складності.

Суд звертає увагу на те, що представник позивача Дзундза Ю.Р.:

- не навів в позові обставин (фактів), що дозволили б суду встановити істотні для вирішення цього спору фактичні обставини справи (напр., з якої дати ОСОБА_1 проходив військову службу в ВЧ НОМЕР_1 з огляду на те, що позовні вимоги до відповідача стосуються періоду з 2015 року; яка ВЧ виплачувала ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду, за який період та у яких сумах (детальніше описано в ухвалі про залишення позову без руху);

- разом з позовом подав клопотання про розгляд справи без участі позивача на підставі наявних доказів в порядку письмового провадження, а також повідомив про наявність в справі «необхідних доказів».

Разом з тим, єдиний доказ, долучений до позову це копія наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 25.01.2018 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, в якому, серед іншого, вирішено виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні.

Отже, представник позивача стверджує, що наказ про звільнення його довірителя з військової служби є необхідним та достатнім доказом щодо обставин спору, який стосується перерахунку розміру трьох різних соціальних/компенсаційних виплат колишньому військовослужбовцю за період 2015-2018рр. (до дати звернення до суду з позовом минуло більше 5 років). При цьому вважає, що справу слід розглянути в спрощеному провадженні без участі позивача, а суд не повинен «проявляти надмірний формалізм та непропорційність».

Суд вважає, що відсутність статусу адвоката не звільняє ОСОБА_2 від належного здійснення представництва та добросовісного виконання процесуальних обов`язків учасника адміністративної справи, насамперед підготовки позовної заяви відповідно до вимог процесуального закону.

2) щодо міркувань позивача про надмірний формалізм та розподіл обов`язку доказування в адміністративному процесі суд зауважує таке:

Відповідно до ст. 160 КАС України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. В позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (стаття 161 КАС України).

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу (ст. 79 КАС України). Суд може витребовувати у позивача докази на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів (ст. 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Аналіз положень КАС України дозволяє чітко розмежувати процесуальні права та обов`язки учасників справи (позивача, відповідача), в тому числі обов`язок доказування:

- позивач зобов`язаний викласти обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, а також додати до позову докази на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів;

- відповідач суб`єкт владних повноважень у спорі про протиправність його рішень, дій чи бездіяльності зобов`язаний доказувати правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, при цьому повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Іншими словами, процесуальні обов`язки мають обидві сторони спору. Обов`язок відповідача доводити правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності не означає, що позивач та його представник за довіреністю замість викладу фактів можуть обмежитися твердженнями "як стало відомо", "як було встановлено" та не дотримуватися законодавчих вимог до позовної заяви, помилково сприймаючи їх як надмірний формалізм.

Таким чином:

1) в позовній заяві позивач та/або його представник повинні викласти факти та щонайменше назвати (а якщо немає перешкод також додати до позову) докази на підтвердження фактів (обставин), за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

В контексті належного оформлення цього позову представник позивача зобов`язаний викласти щонайменше таке:

- в якій військовій частині позивач проходив службу в період 2015-2018 років, якими доказами це підтверджується, надати їх або повідомити причини, що перешкоджають надати докази;

- чи щомісяця впродовж 2015-2018рр. позивач отримував від відповідача додаткову грошову винагороду на підставі Постанови №889 та індексацію грошового забезпечення, якими доказами підтверджується виплата позивачу таких складових грошового забезпечення за спірний період, надати такі докази або повідомити причини, що перешкоджають їх надати;

- якщо певні обставини, що стосуються стверджуваного порушення прав позивача, встановлені судовими рішеннями в інших справах за участі позивача і тому на підставі ст.78 КАС України не потребують повторного доказування навести (зацитувати) в позові такі обставини та додати відповідні рішення суду з відмітками про набрання ними законної сили;

- яким чином позивачу «стало відомо», що відповідач при обчисленні розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки не враховував щомісячну додаткову грошову винагороду та індексацію грошового забезпечення, якими доказами підтверджується ця обставина та надати такі докази або повідомити причини, що перешкоджають їх надати.

2) відповідач зобов`язаний доводити, що оскаржене рішення, дія чи бездіяльність відповідають критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, що передбачені частиною другою статті 2 КАС України.

В контексті цього спору (у випадку усунення недоліків позовної заяви та відкриття провадження) відповідач буде зобов`язаний:

- якщо не визнає повідомлені в позові обставини - спростовувати їх шляхом висловлення своїх міркування з приводу належності, достовірності та достатності наданих позивачем доказів, а також надавати суду докази на підтвердження тих обставин, які будуть наведені у відзиві на позов (напр., позивачу не виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода та/або індексація, або ці платежі виплачувалися та були враховані відповідачем до складу грошового забезпечення при обчисленні розміру соціальних чи компенсаційних виплат тощо);

- якщо не заперечує обставини, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів тоді повинен доводити правомірність своїх рішень, дій та/або бездіяльності (напр., на підставі яких норм права та з яких складових грошового забезпечення відповідач обчислював розмір соціальних чи компенсаційних виплат позивачу, з урахуванням яких фактичних та/або правових підстав не враховував спірні винагороду та індексацію тощо).

В контексті виконання процесуального обов`язку доведення правомірності оскаржених рішень/дій/бездіяльності відповідач буде зобов`язаний надати суду всі наявні у нього докази, проте це жодним чином не звільняє позивача від обов`язку (а) викласти в позові факти та (б) назвати/надати суду докази на підтвердження існування фактів, з якими позивач пов`язує порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Суд констатує, що позивач станом на дату постановлення цієї ухвали свої процесуальні обов`язки щодо належного оформлення позовних матеріалів не виконав. Водночас суд зазначає, що вимоги процесуального закону є чіткими та зрозумілими, а позивач забезпечений правничою допомогою представника за довіреністю.

Відповідно до статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Отже, представник позивача, діючи добросовісно, повинен належним чином виконувати процесуальні обов`язки та готувати позовні матеріали відповідно до вимог процесуального закону, щоб суд мав можливість розглянути спір щодо прав особи, яка, за твердженнями представника, у зв`язку з введенням воєнного стану мобілізована та продовжує проходити військову службу.

Відповідно частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З огляду на зазначені вище обставини суддя вважає, що строк, наданий позивачу для усунення виявлених недоліків його позовної заяви слід продовжити та надати можливість представнику позивачі належно оформити матеріали позовної заяви, а також вжити заходи до збору доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Керуючись ст.ст. 72,73,77,79,121,160,161,243,248,256,294,295 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Продовжити до 20.03.2024 включно строк для усунення недоліків позовної заяви, описаних в ухвалі від 26.01.2024 про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович