Справа № 380/18044/23
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

м. Львів

16 лютого 2024 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України в справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2023 у справі № 380/18044/23 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо ненарахування та невиплати щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн до призначеної пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн до призначеної пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з дати припинення її виплати.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 при її перерахунку з 01.08.2022 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівський області здійснити з 01.08.2022 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане судове рішення набрало законної сили 12.12.2023.

12.02.2024 року до суду позивачем подано заяву (вх. №11428) про визнання протиправними дій (бездіяльності), вчинених відповідачем на виконання рішення суду, в порядку ст. 383 КАС України, якій просить суд:

1.Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області по виконанню рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року у справі Nє 3, яке набрало законної сили 12 грудня 2023 року, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перерахунок пенсії.

2.3обов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії із 01 серпня 2022

року без обмеження її максимальним розміром із виплатою щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 Nє 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб», та індексацій пенсії, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 Nє 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», від 24.02.2023 Nє 168 «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», та провести виплату пенсії із врахуванням раніше проведених пенсійних виплат.

3. Постановити окрему ухвалу і направити її в адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі Nє 380/18044 23, а також для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, відповідальних за перерахунок пенсії позивача на виконання рішення суду.

4.Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області десятиденний строк з дня набрання ухвалою законної сили відповіді по виконанню вказівок, що містяться в ухвалі.

Перевіривши можливість прийняття заяви, суд дійшов висновку повернути її заявнику, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності - за її межами.

Відповідно до ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підставі ч. 2 ст. 383 КАС України у такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Перевіряючи заяву на дотримання наведених вимог процесуального закону, суд зазначає таке.

Як визначено ст. 1 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI Про судовий збір (далі Закон № 3674-VI) судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до вимог статті 2 Закону № 3674-VI платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 3674-VI врегульовано, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 2 Закону № 3674-VI визначено виключний перелік заяв, за подання яких не справляється судовий збір, до яких не внесено заяву в порядку ст. 383 КАС України.

Із системного аналізу викладених положень, вбачається, що на заявника покладено обов`язок сплати судового збору за подання відповідної заяви до суду, як процесуальним законодавством, так і Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до підп. 6 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI передбачена сплата судового збору за подання заяв, пов`язаних із виконанням судових рішень, у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року розміром 3 028 грн, а тому ставкою судового збору за подання заяви є 908,40 грн.

Оскільки заявником не додано до заяви доказів сплати судового збору або належних доказів звільнення від його сплати.

Разом з тим, всупереч п. 7 та 8 ч. 2 ст. 383 КАС України заявником не зазначено належним чином інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження.

Суд зазначає, що позивач ані в тексті заяви, ані за змістом наданих додатків до заяви не надав інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання, та не підтвердив факт такого пред`явлення як такого. З цих же підстав є невиконаним і п. 8 ч. 2 ст. 383 КАС України, виконання якого передбачає зазначення відомостей про відповідне виконавче провадження (дату початку, номер виконавчого провадження тощо).

Визначені вимоги до заяви, яка подається відповідно до статті 383 КАС України, зокрема надання інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформації про хід виконавчого провадження, не є формальними вимогами, а навпаки є важливою інформацією, яка дає можливість суду визначити, чи не є передчасним звернення стягувача до суду з такою заявою.

Так, ст. 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV Кодексу адміністративного судочинства України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви.

Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою.

Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.12.2021 року у справі №9901/235/20.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду здійснила правозастосування, за змістом якого звернення до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, коли не використано можливість виконання рішення суду на підставі Закону №1404-VIII, є передчасним.

В цій справі заявником не підтверджено не лише невикористання вимог Закону №1404-VIII, а й факт звернення виконавчого листа до примусового виконання.

У постанові від 10 липня 2023 року у справі №9901/988/18 Велика Палата Верховного Суду висловила позицію, що подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, пов`язане саме з оскарженням дій та бездіяльності відповідача при примусовому виконанні судового рішення, на користь чого свідчать приписи пунктів 6-8 частини другої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими позивач має зазначити у заяві, зокрема: відомості про набрання рішенням законної сили; інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; інформацію про хід виконавчого провадження. Тобто перебіг десятиденного строку на звернення до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України починається із дати, коли особа-позивач дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів діями або бездіяльністю відповідача, пов`язаними з примусовим виконанням судового рішення, яке набрало законної сили.

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду у справі №990/23/22 від 15.03.2023 р.

Отже, судом встановлено невідповідність заяви позивача вимогам п. 7, 8, 9 ч. 2 ст. 383 КАС України, в зв`язку з чим заяву належить повернути згідно ч. 5 ст. 383 КАС України.

Керуючись статтями 241-243, 248, 256, 295, 383 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень на стадії виконання рішення суду (в порядку ст. 383 КАС України) в адміністративній справі №380/18044/23 за його позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення заяви надіслати особі, яка її подала, разом із заявою і доданими до неї документами.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст. 295 та 297 КАС України.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна