Справа № 140/35962/23
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/35962/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет» (далі ТзОВ «Вест Петрол Маркет») звернулося з позовом до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі Західне міжрегіональне управління) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.08.2023 №681/33000703, №682/3300703, №683/3300703, №684/3300703.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що працівниками ГУ ДПС у Рівненській області проведено фактичну перевірку AЗC, на якій здійснює свою господарську діяльність TзOB «Вест Петрол Маркет», що розташована за адресою: місто Рівне, вулиця Менделєєва, 26, за результатами якої складено акт фактичної перевірки № бланку 002301 від 27.07.2023 (р/№6913/ж5/17-00-07-05-17/42664393) .

У висновках зазначеного акту перевірки контролюючий орган вказав на порушення товариством пунктів 1, 2, 11, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України; наказу МФУ від 21.01.2013 №13.

На підставі даного акту перевірки Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП 29.08.2023 винесено податкові повідомлення-рішення №681/33000703 про застосування штрафу на суму 29095,51 грн, №682/33000703 на суму 5100,00 грн, №683/33000703 на суму 185654,80 грн, №684/33000703 на суму 9000,00 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржувались в адміністративному порядку, однак, рішенням ДПС України від 17.11.2023 №34400/6/99-00-06-03-02-06, скаргу товариства залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

ТзОВ «Вест Петрол Маркет» не погоджується з податковими повідомленнями-рішеннями та вважає, що вони суперечить положенням чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а тому підлягають скасуванню як з підстав незаконності самої перевірки, так і з підстав необґрунтованості її висновків.

Зокрема вказує на те, що в наказі №1165-п від 17.07.2023 про проведення фактичної перевірки не зазначені підстави для проведення перевірки. У ньому є лише посилання на підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, разом з тим відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки.

Позивач вважає, що оскільки наказ не містить відомостей, передбачених абзацом третім пункту 81.1 статті 81 ПК України, які є обов`язковими, то за відсутності обов`язкових реквізитів ні додаток, ні витяг з нього не можуть оцінюватися як такі, що відповідають вимогам, які ставляться до порядку оформлення наказів про проведення податкових перевірок; контролюючий орган ініціював проведення фактичної перевірки ТзОВ «Вест Петрол Маркет» без жодної визначеної законом умови, за відсутності законодавчо обґрунтованих підстав для проведення перевірки, за результатами якої прийнято оскаржувані податкові-повідомлення рішення, що є самостійною підставою для визнання їх протиправними.

Товариство також вважає необґрунтованими висновки акту перевірки про порушення ним вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон №265/95) та наказу МФУ від 21.01.2016 №13, оскільки в ході проведення перевірки відповідачем не було зафіксовано фактів не проведення товариством розрахункових операцій через РРО та фактів здійснення розрахункової операції на неповну суму покупки.

Зокрема, вказує на те, що відображення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольному напої - вино ігристе Мартіні Асті 0,75 л у фіскальному касовому чеку є неможливим, оскільки вказаний алкогольний напій не підлягає маркуванню відповідно до пункту 226.6 статті 226 ПК України. При цьому відсутність маркування маркою акцизного податку алкогольного напою унеможливлює відображення у фіскальному чеку цифрового значення штрихового коду марки.

Крім того, звертає увагу суду на неправильність розрахунку застосованих відповідачем санкцій.

Також вважає безпідставними доводи податкового органу про порушення позивачем пункту 11 статті 3 Закону №265, оскільки товариством усі розрахункові операції проводяться з програмуванням коду УКТ ЗЕД, інформація щодо кодів товару УКТ ЗЕД міститься на всіх розрахункових документах, як це передбачено положеннями чинного законодавства. Вказане підтверджується проведеною контрольною розрахунковою операцією в процесі фактичної перевірки, за результатами якої видано розрахунковий документ встановленої форми, який містив усі необхідні реквізити, в т.ч. код УКТ ЗЕД.

З приводу тверджень контролюючого органу про порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону №265 зазначає, що законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку. На момент перевірки на АЗС були наявні копії ТТН, накладних (в тому числі на товар, який описано в акті зняття залишків), які надавались інспекторам безпосередньо під час проведення перевірки, про що менеджером АЗС зроблено відповідний запис в Акті зняття залишків. При цьому сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону №265/95 та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону №265/95.

Додатково зазначає, що станом на дату прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 29.08.2023 №683/33000703, пунктом 12 розділу II Закону №265/95-ВР було передбачено, що санкції за порушення вимог цього Закону не застосовуються, крім санкцій за порушення порядку здійснення розрахункових операцій при продажу підакцизних товарів, однак, податковим органом штрафні санкції було застосовано саме за порушення ведення обліку товарних запасів, тобто притягнення позивача до відповідальності не пов`язане з порушенням порядку здійснення розрахункових операцій при продажу підакцизних товарів, а стосується порушення ведення обліку товарів, що знаходяться у місці продажу.

Товариство також вважає необґрунтованими висновки акту перевірки про порушення ним вимог підпункту 230.1.23 пункту 230.1 статті 230 ПК України, оскільки позивачем своєчасно подавались належно оформлені дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального електронними засобами зв`язку до контролюючого органу, зокрема, по акцизному складу №1007391: довідки за 01.01.2021 (ім`я файлу 3493J20210318.XМL) доставлено 02.01.2021; за 02.01.2021 (ім`я файлу 3493J20210318.XМL) доставлено 03.01.2021; за 03.01.2021 (ім`я файлу 3493J20213300.XМL) доставлено 04.01.2021; за 11.05.2021 (ім`я файлу 3493J20213300.XМL) доставлено 12.05.2021. що підтверджується відповідними повідомленнями про доставлення звітності в поштову скриньку ДПС України.

Водночас вказує на те, що за інформацією, яка була оприлюднена ДПС України, з 31.12.2020 по 03.01.2021 була тимчасово обмежена робота електронних сервісів та інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС, також повідомлялося, що у зв`язку з перенесенням робочих днів з 08.01.2021 на 16.01.2021 та з урахуванням визначення тривалості операційного дня 1, 2, 3 та 7, 8, 9, 10 січня 2021 є вихідними днями, протягом яких реєстрація податкових накладних та розрахунків коригування до них не здійснюватиметься, операційними днями у 2021 році є 4-6 січня та з 11 січня. Довідки за 08.01.2021 (ім`я файлу 3493J20213300.XМL, реєстр. №), за 05.06.2021 (ім`я файлу 3493J20213300.XМL, реєстр. №) та за 20.02.2022 (ім`я файлу 3493J20223300.XМL, реєстр. №) доставлено 09.01.2021, 06.06.2021 та 21.02.2022 відповідно, що підтверджується квитанціями.

Однак, незважаючи на своєчасне подання ТзОВ «Вест Петрол Маркет», вказаних зведених даних про залишки пального за вказаний день, з незалежних від товариства причин, відповідна довідка зареєстрована в реєстрі із запізненням. За таких обставин позивач вважає, що порушення строків подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби в даному випадку відбулось не з вини платника.

З урахуванням наведеного просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України).

Представник відповідача у поданому до суду 08.01.2024 відзиві на позов заперечив позовні вимоги та у їх задоволенні просив відмовити.

В обґрунтування цієї позиції вказав, що відповідно до наказу від 17.07.2023 №1165-п та направлень №1703/жЗ/17-00-07-05-15 від 17.07.2023, №1704/жЗ/17-00-07-05-15 від 17.07.2023 та №1706/жЗ/17-00-07-05-15 від 17.07.2023, працівниками ГУ ДПС у Рівненській області проведено фактичну перевірку ТзОВ «Вест Петрол Маркет» з питань обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, наявності ліцензії за адресою: Рівненська область, місто Рівне, вулиця Менделеєва, 26, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 27.07.2023 №6913/ ж5/17-00-07-05-17/42663493.

У висновках акту перевірки контролюючий орган вказав на порушення товариством пунктів 1, 2, 11, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР ; підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України.

На підставі даного акту фактичної перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 29.08.2023 №681/33000703, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 29095,51 грн; від 29.08.2023 №682/33000703, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 5100,00 грн; від 29.08.2023 №683/33000703, яким штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 185654,80 грн; від 29.08.2023 №684/33000703, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 9000,00 грн.

Відповідач вважає, що висновки акта перевірки є обґрунтованими, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними.

Крім того, відповідач вказав, що наказ від 17.07.2023 №1165-п винесено у повній відповідності до норм ПК України, у ньому зазначено підстави для проведення перевірки та всі необхідні реквізити і період за який проводилася перевірка, при цьому правом на не допуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки позивач не скористався.

У зв`язку з наведеним просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд встановив такі обставини.

На підставі наказу від 17.07.2023 №1165-п «Про проведення фактичної перевірки ТзОВ «Вест Петрол Маркет» ГУ ДПС у Рівненській області проведено фактичну перевірку позивача на АЗС за адресою: Рівненська область, місто Рівне, вулиця Менделеєва, 26.

За наслідками перевірки складено акт фактичної перевірки від 27.07.2023 №6913/ ж5/17-00-07-05-17/42663493, яким встановлено порушення товариством пунктів 1, 2, 11, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР ; підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, наказу Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13.

Як слідує із вказаного акту, перевіркою встановлено наступне.

Не забезпечено використання режиму попереднього програмування кодів товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, а саме: з РРО моделі Марія-303А2, фіскальний №, що використовується за адресою: місто Рівне, вулиця Менделєєва, 26 на АЗС до ГУ ДПС у Рівненській області в електронному режимі надійшла інформація згідно СОД РРО про реалізовані тютюнові вироби без зазначення кодів УКТ ЗЕД для підакцизних товарів (чек №42135 від 26.04.2023, чек №42031 від 21.04.2023, чек №42051 від 28.04.2023, чек №42989 від 31.05.202, чек №43705 від 30.06.2023, чек №43806 від 06.07.2023, чек №43820 від 07.07.2023, чек №43828 від 08.07.2023, чек №43851 від 10.07.2023).

Відповідно до баз даних ДПС України товариством було подано довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального уніфікований №10077391 з порушенням термінів, а саме: реєстраційний номер довідки , звітна доба 18.12.2020, дата реєстрації 20.12.2020; реєстраційний номер довідки , звітна доба 03.01.2021, дата реєстрації 05.01.2021; реєстраційний номер довідки , звітна доба 08.01.2021, дата реєстрації 10.01.2021; реєстраційний номер довідки , звітна доба 02.01.2021, дата реєстрації 04.01.2021; реєстраційний номер довідки 4, звітна доба 24.01.2021, дата реєстрації 26.01.2021; реєстраційний номер довідки , звітна доба 11.05.2021, дата реєстрації 13.05.2021; реєстраційний номер довідки , звітна доба 05.06.2021, дата реєстрації 07.06.2021; реєстраційний номер довідки , звітна доба 20.02.2022, дата реєстрації 22.02.2022; реєстраційний номер довідки , звітна доба 01.01.2021, дата реєстрації 04.01.2021.

За результатами аналізу фіскальних чеків із СОД РРО встановлено при здійсненні розрахункових операцій протягом 2022 року та 2023 року при реалізації алкогольних напоїв, що маркуються відповідними марками акцизного податку у фіскальних чеках РРО, не забезпечено відображення цифрового значення штрихового коду МАП на алкогольні напої на загальну суму 19568,09 грн.

Порушено ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в товарному чеку, а саме: на початок проведення фактичної перевірки в АЗС з магазином за адресою: місто Рівне, вулиця Менделєєва, 26 відсутні будь-які документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться на місці продажу підакцизних товарів на загальну суму 185654,80 грн (згідно акту зняття залишків товарів).

Позивач, не погодившись із висновками акту перевірки, подав на нього заперечення від 09.08.2023 за результатами розгляду яких висновки, викладені в акті фактичної перевірки вирішено залишити без змін.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 29.08.2023 №681/33000703, яким за порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 29095,51 грн; від 29.08.2023 №682/33000703, яким за порушення пункту 11 статті 3 Закону №265/95 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 5100,00 грн; від 29.08.2023 №683/33000703, яким за порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 185654,80 грн; від 29.08.2023 №684/33000703, яким за порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 9000,00 грн;

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржувались в адміністративному порядку, однак, рішенням ДПС України від 17.11.2023 №34400/6/99-00-06050206 скаргу товариства залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані ПК України.

Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до вимог пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу, яка визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Відповідно до пункту 80.2.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

З огляду на наведені норми чинного законодавства, однією з основних умов для проведення фактичної перевірки є наявність підстав для її проведення, при цьому така підстава обов`язково має бути зазначена в наказі про проведення перевірки.

Згідно з абзацом третім пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Суд зауважує, що оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.

При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Зі змісту адміністративного позову випливає, що позивач обґрунтовує позовні вимоги в тому числі і протиправністю проведення фактичної перевірки у зв`язку з відсутністю підстав для її проведення та видачі наказу про її призначення.

Як слідує із змісту наказу від 17.07.2023 №1165-п, в основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено статтю 20, підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, пункт 80.8 статті 80 пункт 82.3 статті 82, а також підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Проте, в даному наказі підстава проведення перевірки відповідно до пункту 80.2.2 статті 80 ПК України, не зазначена.

Зокрема, в наказі відсутні посилання на інформацію, яку контролюючий орган отримував у встановленому законодавством порядку про можливі порушення вимог податкового чи іншого законодавства позивачем, та є підставою для призначення і проведення перевірки.

Формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу з обов`язковим, однак, дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. При встановленні в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки конкретна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

Відтак, для проведення фактичної перевірки мають існувати фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки.

Суд встановив, що з наказу від 17.07.2023 №1165-п слідує, що перевірка проводиться з метою перевірки норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

При цьому у вказаному наказі не зазначені законні підстави для його винесення.

Вищезазначений наказ не містить в собі інформації, яка свідчить про можливі порушення позивачем вимог законодавства, а лише констатує факт доцільності проведення фактичної перевірки з метою перевірки дотримання вимог діючого законодавства.

В даному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом.

Вищевказаний наказ на проведення перевірки не містить інформації, яка б свідчила про наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, та про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів, та у зв`язку з якими у контролюючого органу виникає обґрунтована та законодавчо встановлена необхідність для здійснення належного податкового контролю.

Системно проаналізувавши положення статей 75-81 ПК України, суд дійшов висновку, що вимоги до змісту наказу про призначення як планової документальної перевірки, так і позапланової документальної перевірки, документальної невиїзної перевірки, фактичної перевірки сформульовані лише в абзаці 3 пункту 81.1 статті 81 ПК України, де вказано, що в наказі зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Отже, установлене статями 75-81 ПК України правове регулювання податкових перевірок визначає певні обов`язкові умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, дотримання яких може бути належною підставою для прийняття керівником податкового органу наказу про проведення перевірки.

Суд вважає за необхідне зазначити, що інформація на підставі якої прийнято наказ про проведення перевірки, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте, конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

Відтак, для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки.

Процедурні порушення при призначенні перевірки мають наслідком протиправність прийнятого керівником податкового органу наказу про проведення перевірки.

Дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо їх проведення. У свою чергу порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої. У випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок.

У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2020 (справа №826/17123/18) зроблено висновок, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Також у постанові від 22.09. 2020 у справі № 520/8836/18 Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

Зміст висновків наведеної постанови свідчить про те, що установивши таке порушення процедури проведення перевірки, наслідком якого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд не повинен переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №821/371/17, від 27.02.2020 у справі №П/811/3206/15 та від 26.03.2020 у справі №813/823/16, від 11.07.2022 у справі №120/5728/20-а, від 19.07.2023 у справі № 826/15828/18, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, ГУ ДПС у Рівненській області не дотрималося вимог пункту 81.1 статті 81 ПК України, відповідно до якого посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому, окрім іншого, зазначаються підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом.

Отже, суд дійшов висновку, що фактична перевірка, яка проведена відповідачем, є незаконною.

Як наслідок акт такої перевірки з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, а тому прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення не можуть бути визнані правомірними.

Отже, встановлені судом обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем фактичної перевірки позивача, за наслідками якої і були прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, а тому згідно правових висновків Верховного Суду у постанові від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18, відсутня необхідність перевірки порушення позивачем вимог Закону №265/95 та ПК України, як підстави для нарахування штрафних санкцій позивачу.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15.11.2007, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин та досліджених доказів, суд приходить висновку про протиправність прийнятих Західним міжрегіональним управлінням ДПС податкових повідомлень-рішень від 29.08.2023 №681/33000703, №682/3300703, №683/3300703, №684/3300703, з огляду на що останні підлягають скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ТзОВ «Вест Петрол Маркет» слід стягнути судовий збір в сумі 3432,75 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 18.12.2023 №.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет» (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Єршова, 1, ідентифікаційний код юридичної особи 42663493) до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (79026, Львівська область, місто Львів, вулиця Стрийська, 35, ідентифікаційний код юридичної особи 44045187) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 29.08.2023 №681/33000703, №682/3300703, №683/3300703, №684/3300703.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет» за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків судовий збір в сумі 3432 (три тисячі чотириста тридцять дві) гривні 75 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський