Справа № 320/16832/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Лиска І.Г.
суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року Справа № 320/16832/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної гвардії України

про зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної гвардії України (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної гвардії України щодо необхідності при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно, застосувати січень 2008 року, як місяць для обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) для розрахунку індексації;

- зобов`язати Головне управління Національної гвардії України при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно, застосувати січень 2008 року, як місяць для обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) для розрахунку індексації.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2023 року, яке набрало законної сили, адміністративний позов було задоволено повністю.

3. 07.02.2023 Позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення суду, в якій просив:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 у справі № 320/16832/21;

- зобов`язати Головне управління Національної гвардії України подати до суду звіт про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 у справі № 320/16832/21.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначив, що рішення суду в частині застосування січня 2008 року, як місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації при нарахуванні та виплаті йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 не виконується без поважних причин протягом тривалого часу.

4. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року в задоволенні зазначеної заяви Позивача було відмовлено.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що виконання рішення суду, забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" .

Окрім того, суд зазначив, що він позбавлений можливості вживати заходи судового контролю, передбачені статтею 382 КАС України, оскільки докази невиконання боржником рішення суду в адміністративній справі №320/16832/21 в матеріалах справи відсутні.

5. Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, наводячи доводи, аналогічні тим, що були викладені в його заяві про встановлення судового контролю.

Крім того Апелянт зазначає, що клопотання про встановлення судового контролю в порядку ст. 382 КАС України може бути подано й після ухвалення рішення у справі.

Водночас Апелянт стверджує про відмову Відповідача від виконання судового рішення в цій справі.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, шо призвело до неправильного вирішення питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в цій справі.

6. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2023 та від 16.01.2024 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

7. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

8. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України регламентовано, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Аналогічна норма закріплена у частині другій статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та у статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У частинах першій, другій, третій статті 382 КАС України закріплено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

10. Обставини справи, установлені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, 30.10.2022 Відповідач отримав рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 у справі №320/16832/21, яке набрало законної сили.

10.11.2022 Апелянт звернувся до Головного управління Національної гвардії України із заявою про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням січня 2008 року, як базового місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін, а також просив повідомити про нараховані суми індексації за кожен вказаний період за кожен місяць окремо й «базовий місяць», який був застосований для їхнього обчислення, відповідно до рішення суду.

Листом від 24.11.2022 вих.№27/11/5-F1727 Відповідач повідомив Апелянта про те, що йому нараховано індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року в сумі 2281,97 грн. Сума індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року в сумі 4503,21 грн, визначена відповідно до пункту 3 постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013, перераховано Головним управлінням Національної гвардії України на картковий рахунок у грудні 2020 року.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку нарахованих сум індексації грошового забезпечення, доданого до зазначеного листа Відповідача /т.1 а.с. 82/, базовий місяць січень 2008 року був застосований лише при здійсненні розрахунків індексації за грудень 2015 року, а з січня 2016 по лютий 2018 базовим місяцем застосовано січень 2016 року.

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Адміністративним процесуальним законодавством регламентовано інститут судового контролю за виконанням судового рішення, метою якого є забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судового рішення, належне та повне його виконання та реальне відновлення прав особи, які ним захищені.

12. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що станом на час звернення Апелянта до суду із заявою про встановлення судового контролю, її вирішення судом та на теперішній час, рішення суду, яке було ухвалено судом в цій справі ще 30.09.2022, Відповідачем не виконано у частині щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням січня 2008 року, як базового місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін .

13. Водночас жодних поважних причин, які б об`єктивно унеможливлювали виконання такого судового рішення не з вини Відповідача та які б підтверджувалися належними і допустимими в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказами, суду не надано.

14. Висновок суду першої інстанції про те, що виконання рішення суду, забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" колегія суддів є помилковим, оскільки інститут виконавчого провадження та інститут судового контролю є двома різними засобами забезпечення реалізації права особи на виконання судового рішення, ухваленого на її користь, які вживаються різними суб`єктами владних повноважень (органами ДВС та приватними виконавцями і судами), в різному порядку та регламентуються різними законодавчими актами (у цьому випадку КАС України та Законом України «Про виконавче провадження»).

Тому застосування одного з вказаних вище інститутів не виключає правової можливості застосування іншого.

15. Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази невиконання боржником рішення суду в адміністративній справі №320/16832/21.

Однак, вказане твердження спростовується матеріалами справи, а саме листом Головного управління Національної гвардії України від 24.11.2022 вих.№27/11/5-F1727 та доданим до нього разрахунком нарахованих сум індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , що свідчить про неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи.

16. Висновок суду першої інстанції про те, що встановлення заходів судового контрою можливе лише під час ухвалення судового рішення, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки положення КАС України не містять обмеження щодо стадій процесу на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених ч. 1 ст. 382 КАС України.

Така правова позиція суду апеляційної інстанції узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі № 800/592/17, та правовою позицією Верховного Суду в ухвалі від 05.07.2018 у справі № 206/3911/17.

17. При цьому, апеляційний суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд.

У свою чергу, Європейський суд з прав людини рішення у рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень.

Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок і саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява №40450/04), пункти 51, 54).

Більш того, у пункті 46 рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» ЄСПЛ також зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (також рішення ЄСПЛ у справі «Метаксас проти Греції» (Metaxas v. Greece), № 8415/02, п. 19, від 27.05.2004; у справі «Лізанець проти України» (Lizanets v. Ukraine), № 6725/03, п. 43, від 31.05.2007).

Відповідний державний орган повинен вжити всіх необхідних заходів для виконання судового рішення або передати його іншому компетентному органу для виконання (рішення ЄСПЛ у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), № 59498/00, п. 68).

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

18. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в цьому випадку наявні достатні та необхідні правові підстави, передбачені ст. 382 КАС України, для встановлення судового контролю в цій справі шляхом зобов`язання Відповідача подати звіт про виконання судового рішення та задоволення вимог заявника в такий спосіб.

19. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

21. Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви Позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в цій справі.

22. Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

23. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а ухвала Київського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року - скасуванню, заява Позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та накладення штрафу - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 382 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити .

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року - скасувати та ухвалити постанову, якою заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та накладення штрафу - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України подати звіт про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2023 року у справі № 320/16832/21 до суду, який ухвалив таке рішення.

Установити Головному управлінню Національної гвардії України строк для подачі звіту про виконання судового рішення в цій справі один місяць з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 20 лютого 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова