Справа № 520/20341/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 р. Справа № 520/20341/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В.) від 03.10.2023 по справі № 520/20341/21

за позовом Головного управління ДПС у Харківській області

до Комунального підприємства "Харків-Сигнал"

про накладення арешту на кошти,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Харківській області звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Комунального підприємства "Харків-Сигнал", в якій просить накласти адміністративний арешт коштів на всіх відкритих рахунках у банках та банківських установах, що обслуговують платника податків Комунальне підприємство "Харків-Сигнал" ().

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі п.п.94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України податковим органом прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту КП "Харків-Сигнал" у зв`язку з відмовою від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки. Оскільки платник податків допустив неналежне виконання податкового обов`язку при здійсненні контролю за податковою дисципліною, створивши перешкоди у проведенні перевірки у спосіб не допуску працівників контролюючого органу, наявні підстави для накладення арешту на кошти.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 року позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що під час виходу на перевірку посадовим особам контролюючого органу було відмовлено у допуску до її проведення представником відповідача після ознайомлення з документами, які були підставою початку перевірки, від підпису в направленнях на її проведення, що засвідчено актом від 18.10.2021 № 4691/20-40-07-01-08/35586054 «Про відмову в допуску до проведення документальної планової перевірки КП «Харків - Сигнал». Оскільки КП «Харків - Сигнал» було порушено вимоги п.п. 16.1.9, п. 16.1 ст. 81 ПК України, згідно з якими платники податків зобов`язані допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження, приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання, доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених ПК України, то податковим органом на підставі п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України прийнято рішення про застосування адміністративного арешту на рахунки КП «Харків-Сигнал». Апелянт вважає, що за обставин даної справи оскаржуване рішення суду першої інстанції перешкоджає праву контролюючого органу на звернення до суду, реалізація якого згідно положень ПК України є обов`язком контролюючого органу, та позбавляє ГУ ДПС області можливості забезпечити додержання і виконання вимог ПК України.

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлялись.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що наказом Головного управління ДПС у Харківській області наказ №6919-п від 15.09.2021 р. призначено проведення документальної планової виїзної перевірки КП «Харків-Сигнал».

18.10.2021 під час виходу на перевірку посадовим особам контролюючого органу було відмовлено у допуску до її проведення представником відповідача після ознайомлення з документами, які були підставою початку перевірки, від підпису в направленнях на її проведення, що засвідчено актом про відмову від підпису в направленнях від 18.10.2021 № 4689/20-40-07-01-08/35586054 та відмовив у допуску посадових осіб ГУ ДПС до проведення перевірки, про що складено акт від 18.10.2021 № 4691/20-40-07-01-08/35586054 «Про відмову в допуску до проведення документальної планової перевірки КП «Харків - Сигнал».

На підставі п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято рішення №49 від 19.10.2021 про застосування адміністративного арешту на рахунки КП «Харків-Сигнал».

В зв`язку з чим, податковий орган звернувся до суду із позовом, в якому просив накласти адміністративний арешт коштів на всіх відкритих рахунках у банках та банківських установах, що обслуговують платника податків КП "Харків-Сигнал" ().

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки наказ Головного управління ДПС у Харківській області наказ №6919-п від 15.09.2021р. про призначення проведення документальної планової виїзної перевірки КП «Харків-Сигнал» скасований у судовому порядку, у зв`язку з чим відсутні підстави для накладення арешту на кошти на банківських рахунках платника податку відповідно до пункту 94.2 статті 94 ПК України.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України, встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п. 94.1 статті 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Підпунктом 94.2.3 пункту 94.2. статті 94 ПК України встановлено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно із п.п. 94.4, 94.6 ст. 94 ПК України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Судовим розглядом встановлено, що наказ Головного управління ДПС у Харківській області наказ №6919-п від 15.09.2021 р.про призначення проведення документальної планової виїзної перевірки оскаржено відповідачем у судовому порядку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2022 р. по справі №520/20583/21, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2023 року, задоволено адміністративний позов КП "Харків-Сигнал" до Головного управління ДПС у Харківській області.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Харківській області №6919-п від 15.09.2021 "Про проведення документальної планової перевірки КП "Харків-сигнал" ().

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 255 КАС України).

За правилами ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи зазначене вище судове рішення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутні правові підстави для застосування арешту майна відповідача, оскільки наказ про призначення документальної планової виїзної перевірки відповідача визнано протиправним та скасовано в судовому порядку.

Відповідно і відмова відповідача у допуску посадових осіб позивача до проведення такої перевірки була правомірною. В той же час інших підстав, крім як не допуск до перевірки, для застосування адміністративного арешту у вигляді арешту майна платника податків КП "Харків-сигнал" позивач не наводить.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі №813/1355/17.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 по справі №520/20341/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло О.В. Присяжнюк