Справа № 152/174/24
Суддя: Соколовська Т. О.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Шаргородський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року

м. Шаргород

Справа № 152/174/24

Провадження № 2-а/152/1/24

Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої судді Соколовської Т.О.

при секретарі судових засідань Ансілевської Я.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Варцаба Сергій Анатолійович до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

учасники справи не прибули,

встановив:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача

05.02.2024 ОСОБА_1 (далі позивач) через представника адвоката Варцабу С.А. (далі представник позивача) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач), у якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1348500 від 31.01.2024, а провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31.01.2024 відносно нього поліцейським 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Маковським М.К. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1348500, якою позивача було визнано винним у порушенні ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Зазначає, що постанова мотивована тим, що 31.01.2024 о 23 годині 08 хв. в м. Вінниця по вулиці Брацлавська (Островського), 51 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «FIAT 500L», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.12 «стоп лінія» та здійснив її проїзд, чим порушив п.34 ПДР України порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Викладені в постанові обставини вчинення адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки по АДРЕСА_1 відсутня дорожня розмітка 1.12 «стоп лінія», за вказаною адресою також не встановлено ні знаку 2.2., ні світлофора чи регулювальника, що забороняли рух. Згідно карти міста Вінниця, що розміщена на офіційному сайті Вінницької міської ради, в районі будинку 51 по вулиці Брацлавській відсутнє будь яке перехрестя та не встановлений світлофор.

Представник позивача вказує, що оскаржувана постанова була винесена поліцейським 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Маковським М.К. безпідставно, з істотним порушенням прав позивача, оскільки ОСОБА_1 правил дорожнього руху не порушував, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а відтак наявні підстави для скасування зазначеної постанови, та закриття провадження у справі.

Просить скасувати оскаржувану постанову та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Варцаба С.А. в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача адвоката Варцаби С.А. до суду поступила заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не прибув, відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено з 15.02.2024 на 21.02.2024, але і до теперішнього судового засідання відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, не забезпечено явку повноважного представника в судове засідання, заяв про розгляд справи у відсутності представника відповідача не надходило, хоча згідно довідок про доставку електронних листів копію ухвали суду, судові повістки відповідачем отримано 05.02.2024 та 15.02.2024 (а.с. 21, 23, 50).

Відповідно до ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі наявний у ній доказів, без участі учасників справи та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача

06.02.2024 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Варцаби С.А. до суду надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с 26-28).

13.02.2024 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Варцаби С.А. до суду надійшло клопотання проуточнення позовних вимог та клопотання про долучення доказів (а.с.31 - 40).

15.02.2024 до суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Варцаби С.А. про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження розмірі судових витрат та здійснення розподілу судових витрат (а.с.41 47).

21.02.2024 до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Варцаби С.А. про розгляд справи у відсутності позивача та його представника (а.с.51).

Інших заяв і клопотань від учасників справи не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 05.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 17 18, 23).

Ухвалою суду від 05.02.2024 запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, роз`яснено наслідки ненадання відзиву, у встановлений судом строк без поважних причин,право пред`явити зустрічний позов.

Відповідно до ч. 5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням позивача справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У зв`язку з неявкою учасників справи, на підставі ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

ІV. Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Вирішуючи спір, суд встановив, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1348500, 31.01.2024 о 23 годині 08 хв. в м. Вінниця по вулиці Брацлавська (Островського), 51 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «FIAT 500L», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.12 «стоп лінія» та здійснив її проїзд, чим порушив п.34 ПДР України порушення вимог розмітки проїзної частини доріг та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 с.122 КУпАП (а.с.9).

Даною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена на місті вчинення правопорушення.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Згідно з ч.1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вказане не можна розуміти таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог, тому обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Вищевикладене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 536/583/17 та від 14 березня 2018 року у справі № 760/2846/17.

В якості доказів на підтвердження позовних вимог позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви долучено копію постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1348500 від 31.01.2024 (а.с.9), повідомлення директора КП «ВІННИЦЬКА СПЕЦІАЛІЗОВАНА МОНТАЖНО ЕКСПЛУАТАЦІЙНА ДІЛЬНИЦЯ З ОРГАНІЗАЦІЇ ДОРОЖНЬОГО РУХУ» №01 06/52 від 09.02.2024 на адвокатський запит із якого вбачається, що зношеність дорожньої розмітки по вулиці Брацлавській (зокрема в районі будинку номер 51) на ділянці від вулиці Замостянської до вулиці Довженка станом на 31.01.2024 була більше 30 відсотків площі її елементів та схему розміщення технічних засобів регулювання дорожнього руху по вулиці Брацлавській на ділянці від вулиці Замостянської до вулиці Довженка, згідно якої станом на 31.01.2024 технічні засоби регулювання дорожнього руху на даній ділянці руху відсутні (а.с.38 39).

Перевіряючи юридичну та фактичну підстави, які покладені відповідачем як суб`єктом владних повноважень в основу спірної постанови про накладення адміністративного стягнення від 31.01.2024 на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, суд зазначає, що за змістом приписів статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 536/1703/17; 18.07.2019 у справі №216/5226/16-а.

Відповідач Департамент патрульної поліції своїм правом щодо доказування правомірності рішення не скористався, відзиву на адміністративний позов та доказів, у підтвердження правомірності та обґрунтованості оскаржуваної постанови не надав, представника в судове засідання не направив.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 цієї статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони на підставі в межах і у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно.

Доказами у адміністративному судочинстві є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ст.ст. 72 -77 КАС України).

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст.77 КАС України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншим встановленим законом способом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Позивачеві інкримінується порушення п.34 ПДР України.

Правила дорожнього руху України містять розділ 34, абзац 3 якого вказує, що горизонтальна розмітка має таке значення, зокрема: 1.12 «стоп лінія» позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака 2.2 або при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух.

Дорожнім знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп лінія), а якщо вона відсутня перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Також, згідно з ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», полiцiя може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функції фото - i кінозйомки, відеозапису, засобів фото - i кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, за приписами даної статті, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, що передбачені, в тому числі частиною першою статті 122 цього Кодексу.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Поряд з цим, частинами 2, 3 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частиною першою та другою ст.258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З метою встановлення нормативно - правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі ( далі Інструкція).

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція №1395).

Відповідно до п.4 розділу 1 Інструкції №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Розділом ІІІ Інструкції № 1395 передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

VІ. Висновки суду

Аналіз перевірених і оцінених доказів переконують суд, що всупереч вимогам ст. 77 КАС України, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б у встановленому законом порядку підтверджували, що позивач порушив Правила дорожнього руху, та, відповідно, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена нормами ч.1 ст.122 КУпАП.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові серії ЕНА № 1348500 від 31.01.2024. Будь-які інші докази вчинення адміністративного правопорушення позивачем у матеріалах справи відсутні.

В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, оскаржувана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем адміністративного порушення, таких не доказів не було надано і суду.

З наявних матеріалів справи суд позбавлений можливості встановити факт порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення у спірній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17 (№ К/9901/15804/18).

Постанова про накладення адміністративного стягнення не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на її винесення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини. Доказування має випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а.

Отже, позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими, оскаржувана постанова не відповідає вимогам законодавства, є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки право ОСОБА_1 на використання своїх конституційних прав у сфері публічно - правових відносин з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень,порушено і підлягає судовому захисту.

При цьому суд виходить з положень ч. 3 ст. 286 КАС України відповідно до якої, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного та враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є недоведення відповідачем належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, суд, з урахуванням, встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

VІІ. Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір, сплачений за подання позову, в розмірі 483, 84 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, представником позивача адвокатом Варцабою С.А. зроблено заяву про те, що позивач має намір протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі звернутися до суду з заявою про винесення додаткового рішення щодо стягнення з позивача документально підтверджених судових витрат на правничу допомогу (а.с. 41 - 46).

Враховуючи зроблену адвокатом Варцабою С.А. заяву від 15.02.2024 питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу слід вирішувати у порядку, передбаченому ч.7 ст.139 КАС України, у разі подання відповідних доказів про оплату правничої допомоги.

Керуючись статтями 8, 19, 55 Конституції України, статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 року), ст.ст. 2, 5, 9, 16, 19, 72 77, 90, 94, 132, 134, 139, 242 - 245, 286 КАС України на підставі ст.ст. 7, 9, 222, 247, 251, 252, 258, 268, 280 КУпАП, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Варцаба Сергій Анатолійович до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 1348500 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 31 січня 2024 року поліцейським 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Маковським Миколою Костянтиновичем.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання позову, в розмірі 483 (чотириста вісімдесят три) гривні 84 коп.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КАС України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії рішення суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також має бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Повне ім`я (найменування сторін):

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Шаргородським РВ ГУМВС України у Вінницькій області 03.09.2009, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач Департамент патрульної поліції, місце знаходження: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048, .

Рішення ухвалено та підписано суддею 21.02.2024.

Головуючий суддя: Т.О. Соколовська