Справа № 460/21299/23
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2024 року м. Рівне №460/21299/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді К.М.Недашківської, розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у звільненні головного сержанта 1 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону ОСОБА_1 з військової служби на підставі поданого ним 17.04.2023 рапорту про звільнення на підставі абзацу 10 п. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як одного із подружжя, обоє яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років; зобов`язати відповідача прийняти рішення про звільнення головного сержанта 1 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону ОСОБА_1 з військової служби на підставі поданого ним 17.04.2023 рапорту про звільнення на підставі абзацу 10 п. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як одного із подружжя, обоє яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.

Заяви по суті справи.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у звільненні з військової служби, оскільки він має всі передбачені законом підстави для звільнення та разом з рапортом подано відповідні документи. Так, позивач вказує, що його дружина проходить службу в Національній поліції України, що прирівнюється до проходження військової служби. У подружжя є двоє неповнолітніх дітей. Тому, позивач подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі абзацу 10 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», - військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років. Однак, на даний рапорт він отримав відмову, яку вважає безпідставною та протиправною, оскільки норма пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» насамперед направлена на захист прав та інтересів дітей задля убезпечення їх від залишення без догляду та батьківської опіки у зв`язку із ризиком загибелі обох батьків. Тому, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзив на позовну заяву не подав.

Ухвалою суду від 13.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022, 06.05.2023 мобілізований до Збройних Сил України.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №67 від 06.05.2022 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . На даний час відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №121 від 30.04.2023, молодший сержант ОСОБА_1 з 30 квітня 2023 року вважається таким, що справи та посаду головного сержанта 1 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з 12 тарифним розрядом, шпк «головний сержант».

23 липня 2023 року головний сержант ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі абзацу 10 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», - військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.

Так, дружина головного сержанта ОСОБА_1 - майор поліції ОСОБА_2 проходить службу в Національній поліції України та перебуває на посаді старшого оперуповноваженого Управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області. Шлюб зареєстровано 26.11.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1938. У подружжя є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До рапорту надані наступні документи: нотаріально посвідчена копія паспорта ОСОБА_2 , нотаріально посвідчена копія РНОКПП ОСОБА_2 , нотаріально посвідчена копія паспорта ОСОБА_1 , нотаріально посвідчена копія РНОКПП ОСОБА_1 , нотаріально посвідчена копія військового квитка ОСОБА_1 , нотаріально посвідчена копія свідоцтва про шлюб, нотаріально посвідчені копії свідоцтв про народження дітей, оригінал Довідки Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 04.07.2023 №1783/116/12/92-2023.

Листом № 2162/КП від 27.07.2023 Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що звільнення з військової служби неможливим, у зв`язку з тим, що дружина ОСОБА_1 не перебуває в правовому статусі особи, яка у відповідності до законодавства України проходить військову службу.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992. Він же визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з частинами першою, другою статті 1 цього Закону, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті.

При цьому, пунктом першим визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пунктом другим - під час воєнного стану.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14.03.2022, який затверджений Законом України №2119-IX від 15.03.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №259/2022 від 18.04.2022, який затверджений Законом України №2212-IX від 21.04.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №341/2022 від 17.05.2022, який затверджений Законом України №2263-IX від 22.05.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №573/2022 від 12.08.2022, який затверджений Законом України №2500-IX від 15.08.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №757/2022 від 07.11.2022, який затверджений Законом України №2738-IX від 16.11.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №58/2023 від 06.02.2023, який затверджений Законом України №2915-IX від 07.02.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №254/2023, від 01.05.2023, який затверджений Законом України № 3057-IX від 02.05.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №451/2023, від 26.07.2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.11.2023 №734/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №49/2024 від 05.02.2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

В свою чергу, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час загальної мобілізації.

Так, відповідно до абз. 11 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.

Як вже зазначалося судом, позивач подав рапорт про звільнення зі служби за мобілізацією в Збройних Силах України за пп. «г» ст. 26 Закону №2232-XII у зв`язку з тим, що двоє із подружжя проходять військову службу і мають дітей віком до 18 років.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом президента України №1153/2008 від 10.12.2008, передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Суд відмічає, що подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Суд зазначає, що, згідно з пунктом 225 Положення, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Згідно з положеннями п. 14.10 Розділу ХІV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009 (далі Інструкція) звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

З системного аналізу вказаних норм права суд дійшов висновку, що наслідком подання та розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту.

23 липня 2023 року головний сержант ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі абзацу 10 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», - військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.

До рапорту надані наступні документи: нотаріально посвідчена копія паспорта ОСОБА_2 , нотаріально посвідчена копія РНОКПП ОСОБА_2 , нотаріально посвідчена копія паспорта ОСОБА_1 , нотаріально посвідчена копія РНОКПП ОСОБА_1 , нотаріально посвідчена копія військового квитка ОСОБА_1 , нотаріально посвідчена копія свідоцтва про шлюб, нотаріально посвідчені копії свідоцтв про народження дітей, оригінал Довідки Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 04.07.2023 №1783/116/12/92-2023.

Рапорт позивача був розглянути відповідачем та листом № 2162/КП від 27.07.2023 Військова частина НОМЕР_1 за підписом т.в.о. командира ОСОБА_5 відмовила у задоволенні рапорту у зв`язку з тим, що дружина ОСОБА_1 проходить службу в Національній поліції України, перебуває на посаді старшого оперуповноваженого Управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області, та не перебуває в правовому статусі особи, яка у відповідності до законодавства України проходить військову службу.

Надаючи оцінку підставам щодо відмови у звільненні позивача зі служби, суд зазначає наступне.

Спір виник через бажання позивача звільнитися з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992, зокрема як один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.

Судом встановлено, що дружина головного сержанта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , шлюб зареєстровано 26.11.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1938.

У подружжя є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дружина позивача - ОСОБА_2 , майор поліції, проходить службу в Національній поліції України та перебуває на посаді старшого оперуповноваженого Управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області, що підтверджено довідкою управління кадрового забезпечення ГУ НП в Рівненській області від 04.07.2023 №1783/116/12/02-2023.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою цієї статті передбачені наступні види військової служби:

·строкова військова служба;

·військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

·військова служба за контрактом осіб рядового складу;

·військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

·військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки;

·військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

·військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

·військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580) поліція є центральним органом виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до статті 2 цього Закону № 580 завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Цими нормами права визначено правовий статус поліції як правоохоронного органу.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ч. 1 ст. 59 Закону № 580).

Так, згідно з положеннями частини шостої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські, у тому числі слухачі та курсанти вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських та які перебувають на військовому обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, на час служби в поліції знімаються з такого обліку і перебувають у кадрах поліції на спеціальному обліку.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Разом із тим згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 вищезазначеного Закону взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають звільнені зі служби поліцейські, особи начальницького та рядового складу Міністерства внутрішніх справ України.

Тому відповідно до положень Законів України «Про Національну поліцію» та «Про військовий обов`язок та військову службу» поліцейські під час проходження служби в поліції взагалі не є військовозобов`язаними та не перебувають на військовому обліку, що унеможливлює призов поліцейських на військову службу з позицій положень цих нормативно-правових актів.

Окремо слід зазначити, що згідно із частинами другою та четвертою статті 24 Закону України «Про Національну поліцію» у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальній цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану в разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості. Під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим із керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій.

Суд зазначає, що відповідно до законодавства постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2023 року № 30 у складі Національної поліції України утворено міжрегіональний територіальний орган Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», який на сьогодні безпосередньо виконує бойові завдання, пов`язані із стримуванням збройної агресії проти України. Таким чином, питання залучення в разі необхідності поліцейських до виконання завдань з відсічі військової агресії, у тому числі шляхом безпосереднього ведення бойових дій, уже вирішено на законодавчому рівні.

Дружина позивача - ОСОБА_2 , майор поліції, проходить службу в Національній поліції України та перебуває на посаді старшого оперуповноваженого Управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області

Таким чином, проходження дружиною позивача служби в поліції не є проходженням військової служби в розумінні Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Закону України «Про Національну поліцію».

Тому, на час судового розгляду цієї справи та за наявних у матеріалах справи доказів, у суду відсутні підстави для визнання за позивачем права на звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації через сімейні обставини, а саме як одного із подружжя, обоє яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно відмовлено у задоволенні рапорту про звільнення позивача.

В той час як позивачем позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому адміністративний позов не підлягає до задоволення.

Підстави для застосування положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 20 лютого 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя К.М. Недашківська