Справа № 520/25648/23
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року № 520/25648/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Владислава Єгупенка,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Краматорську (вул. Героїв Небесної Сотні, 9, м. Краматорськ, Донецька обл.) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач просив визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську щодо не проведення розгляду запиту про інформацію від 19.07.2023 року. Зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську () розглянути запит про інформацію від 19.07.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 , проходив службу в органах прокуратури України з липня 2009 року по січень 2020 року, за останнім місцем служби з 22.10.2018 року по 28.01.2020 року на посаді прокурора військової прокуратури Луганського гарнізону в складі Військової прокуратури об`єднаних сил (нині Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону) та перебував у статусі військовослужбовця відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» по день звільнення. Оскільки позивача на день звільнення з військової служби з органів військової прокуратури України не було належним чином розраховано додатковою грошовою винагородою за період служби з лютого 2015 року по лютий 2018 року та не здійснено її виплату, позивачем звернуто до суду позов до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (нині Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону) про зобов`язання нарахування та виплати зазначеної винагороди, який 10.08.2021 року постановою Другого апеляційного адміністративного суду по справі №520/1625/21 задоволено, а рішення набрало законної сили. Разом з тим, на протязі зазначеного часу з серпня 2021 року по теперішній час рішення суду як в добровільному порядку боржником, так і в примусовому виконано не було, а будь-яких дієвих заходів по його виконанню останній не вжив. У зв`язку з тривалим невиконанням даного судового рішення органами державної виконавчої служби в ході вжиття дій та заходів у рамках відповідного виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду направлено до органів Національної поліції України листа з повідомленням підстав для вжиття заходів реагування стосовно боржника, яке надалі було адресовано Відповідачу - Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Краматорську (далі - Управління). На підставі зазначеного, 19.07.2023 року з метою реалізації вимог по безумовному та своєчасному виконанню вищенаведеного рішення суду по справі №520/1625/21, утвердження вимог законності та правопорядку з питань правовідносин по обов`язковості судового рішення на офіційну електронну поштову скриньку Управління для звернень громадян (), як остаточному адресату повідомлення органів ДВС, направлено електронний запит про інформацію від 19.07.2023 року про строки та факти реагування на вказане повідомлення, яке направлене з метою виконання зазначеного рішення суду, що не виконуються більше двох років, оскільки відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 14, 370 КАС України судове рішення є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 26.07.2023 року відповідачем на електронну адресу позивача надано проміжну відповідь про надходження повідомлення ДВС, відповідного запиту та про майбутній їх розгляд. Проте, як зазначає позивач, до теперішнього часу будь-якої відповіді за фактом розгляду запиту як на його електронну, так і на поштову адресу не надійшло, як не надійшло від Управління й будь-яких повідомлень про направлення запиту за належністю, або повідомлень засобами телефонного зв`язку про відтермінування його розгляду.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (частина перша статті 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина перша статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання. У відповідності до частини четвертої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Верховний Суд у постанові від 19.05.2022 у справі № 9901/502/21 дійшов висновку, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом. Отримувати та/або створювати такий продукт може виключно суб`єкт владних повноважень у процесі здійснення ним своїх владних управлінських функцій. У подальшому володіти цим продуктом може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ТУ ДБР у м. Краматорську, реалізуючи свої повноваження, наділене правом вчиняти певні дії на підставі та в межах чинних норм законодавства України, зокрема, надавати інформацію на звернення громадян у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації».

З матеріалів справи судом встановлено, що 19.07.2023 позивач звернувся до ТУ ДБР у м. Краматорську було із запитом на інформацію, в якому позивач, посилаючись на положення Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Закону України «Про інформацію», просив повідомити про заходи, вжиті за результатами розгляду ТУ ДБР у м. Краматорську повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

За результатами розгляду даного запиту 26.07.2023 ТУ ДБР у м. Краматорську надано відповідь ОСОБА_1 , в якій його проінформовано, що 25.07.2023 на адресу ТУ ДБР у м. Краматорську з Краматорського РУП надійшло повідомлення відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 04.01.2023 № 67912984/6-20.1 про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, які згідно повідомлення умисно не виконують вимоги виконавчого листа № 520/1624/21, виданого 17.11.2021 Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду за період з 24.02.2015 по 28.02.2018.

Таким чином, з дотриманням вимог чинного законодавства та в межах строку, передбаченого Законом України «Про доступ до публічної інформації», ОСОБА_1 надано відповідь на запит про інформацію.

02.10.2023 відповідачем через систему «Електронний суд» було подано клопотання, в якому він просив закрити провадження у справі № 520/25648/23 за позовом ОСОБА_1 до ТУ ДБР у м. Краматорську про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.

В адміністративному позові ОСОБА_1 просить визнати протиправною бездіяльність ТУ ДБР у м. Краматорську щодо не проведення розгляду запиту про інформацію від 19.07.2023 та зобов`язати ТУ ДБР у м. Краматорську розглянути даний запит.

Як вбачається із запиту про інформацію від 19.07.2023, копія якого додана ОСОБА_1 до позовної заяви, позивач просив повідомити про вжиті заходи (реєстрація кримінального провадження, відмова тощо) щодо повідомлення про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил.

На даний запит про інформацію 25.09.2023 старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Краматорську) ТУ ДБР у м. Краматорську надано відповідь ОСОБА_1 , що підтверджується копією відповідного листа, яка додана відповідачем до матеріалів справи.

Відповідач у лопотання посилається на те, що ТУ ДБР у м. Краматорську виправило оскаржуване порушення, що мало місце, за твердженням позивача, зокрема, бездіяльність в частині не надання відповіді на запит про інформацію, чим повністю відновлено законні права та інтереси позивача.

Суд, дослідивши подані до суду заяву та наявні в матеріалах справи докази, зазначає наступне.

Як вбачається із запиту про інформацію від 19.07.2023, копія якого додана ОСОБА_1 до позовної заяви, позивач просив повідомити про вжиті заходи (реєстрація кримінального провадження, відмова тощо) щодо повідомлення про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил.

На даний запит про інформацію 25.09.2023 старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Краматорську) ТУ ДБР у м. Краматорську надано відповідь ОСОБА_1 , що підтверджується копією відповідного листа, яка надана відповідачем до матеріалів справи.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що відповідачем було розглянуто запит про інформацію ОСОБА_1 від 19.07.2023, який є предметом розгляду справи, з наданням відповідного листа, направленого на адресу позивача, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Вказане сторонами не заперечується.

Згідно із п.8 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні поданого відповідачем клопотання, оскільки відновлення порушених прав позивача відбулось у повному обсязі, а спір між сторонами вичерпано, що не заперечується сторонами.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Щодо заяви позивача про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 238 КАС України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Так, судові витрати, за приписами частини першої статті 132 КАС України, складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До останніх, відповідно, частиною третьою цієї статті віднесено й витрати на професійну правничу допомогу.

Верховним Судом у постанові від 27.04.2023 по справі №260/3162/22, викладено правову позицію, відповідно до якої, зокрема: «…35. Витрати на правничу допомогу адвоката відповідно до частини другої статті 134 КАС України підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи разом з іншими судовими витратами. Отже, ця норма відсилає до загального порядку розподілу судових витрат, що визначений статтею 139 КАС України КАС України.

36. Однак, зі змісту цієї норми КАС України, не вбачається визначення порядку розподілу судових витрат у випадку закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.

Стаття 140 КАС України також незастосовна до ситуації, що склалася, з огляду на відсутність заяви позивача про відмову від позову в означеній частині позовних вимог.

37. Водночас, частина восьма статті 139 КАС України дозволяє суду у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

38. З урахуванням обставин, що склалися, за відсутності чіткого правового регулювання розподілу судових витрат саме у такому випадку процесуальним законом, Суд керується принципом, за яким судові витрати несе та із сторін, з вини якої такі витрати виникли. Так, визнавши помилку й усунувши її, сторона відповідача не давала приводу для подальшого розгляду справи, адже права позивача були поновлені і без завершення судового процесу. За таких обставин колегія суддів вважає за можливе і необхідне на підставі частини восьмої статті 139 КАС України понесені сторонами судові витрати залишити за такими сторонами, не покладаючи обов`язок їх відшкодування на іншу сторону.».

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. (ч.ч.5, 6 ст.13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів".

З урахуванням наведеного у сукупності суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 238, 243, 248, 250, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Краматорську про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Краматорську (вул. Героїв Небесної Сотні, 9, м. Краматорськ, Донецька обл.) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Владислав ЄГУПЕНКО