Справа № 339/65/24
Суддя: Головенко О. С.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 339/65/24
У Х В А Л А

21 лютого 2024 року м. Болехів

Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С., розглянувши заяву про самовідвід у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії 4АВ №04565856 від 16 січня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення штрафу у розмірі 340 грн.

Вказана позовна заява згідно автоматичного розподілу поступила на розгляд судді Головенко О.С.

З метою недопущення сумніву сторін у справі в об`єктивності та неупередженості судді у розгляді справи суддя Головенко О.С. до відкриття провадження у справі 20 лютого 2024 року заявила про самовідвід.

Розглянувши заяву про самовідвід судді, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є інститут відводу (самовідводу) судді, закріплений в КАС України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частини 1 статті 40 КАС України, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які враховані при прийнятті Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не уявляється за можливе винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У пунктах 49 - 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993 р., пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullarv. United Kingdom), від 10.06.1996 р., п. 38).

Отже, із наведених рекомендацій можна дійти до висновку, що суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення неупередженого рішення або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості чи об`єктивності судді.

Особливої уваги заслуговує те, що сприйняття неупередженості визначається за критерієм стороннього спостерігача у контексті оціночного розуміння "інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді", що не містить конкретного і вичерпного переліку підстав (критеріїв).

Європейський суд з прав людини у справі "Мироненко і Мартиненко проти України", заява №4785/02, рішення від 10.12.2009, зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у стороннього спостерігача щодо сумнівів у неупередженості судді. Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр.

Щодо обставин, викладених у заяві про самовідвід від 20 лютого 2024 року, зокрема те, що позивач у справі тривалий час працював у Болехівському міському суді одночасно з суддею Головенко О.С., у певний період був призначений головою суду, то такі обставини самі по собі не створюють будь-якого прямого чи опосередкованого інтересу щодо результату розгляду цієї справи для головуючого судді у справі.

Однак, наявність зазначеного факту є обставиною, що створює перешкоди у забезпеченні головуючим суддею у даній справі достатніх гарантій для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо своєї неупередженості у стороннього спостерігача, що є підставою для відводу відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КАС України.

Частиною 1 статті 41 КАС України визначено, що у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

З врахуванням наведеного, справа підлягає передачі до канцелярії суду для визначення судді, що братиме участь у подальшому розгляді справи.

На підставі наведеного та керуючись статтями 36, 39-41, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Головенко О.С. про самовідвід задовольнити.

Справу за адмністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності передати до канцелярії суду для визначення судді у справі.

Ухвала за наслідками розгляду справи питання про самовідвід окремо не оскаржується.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Головенко О.С.