Справа № 120/591/24
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 лютого 2024 р. Справа № 120/591/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, позивач) звернулось в суд з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що 08.01.2024 відповідачем винесено постанову, якою накладено на Головне управління ПФУ у Вінницькій області штраф в розмірі 10 200 грн за невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/11432/23 без поважних причин.

На переконання позивача, постанова державного виконавця від 08.01.2024 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки рішення суду виконано фактично та у повному обсязі, у зв`язку із чим, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою від 22.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 .

Ухвалою від 22.01.2024 суд зупинив провадження в адміністративній справі № 120/591/24 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 120/19510/23.

29.01.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема вказав, що на виконанні в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 73386463 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 120/11432/23, виданого 16.11.2023 Вінницьким окружним адміністративним судом про "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.07.2021 року виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з урахуванням нарахованої щомісячної доплати до пенсії, встановленої постановою КМУ від 14.07.2021 року №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб"", без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум.".

Державним виконавцем 21.11.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

У відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження, Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на адресу відділу надіслано лист від 05.12.2023 № 0200-0902-5/120832, в якому вказано, що на виконання рішення суду проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який станом на 01.07.2021 склав 29167,25 грн. та донараховано стягувачу кошти у сумі 16000 грн за період з 01.07.2021 по 28.02.2022. Починаючи з серпня 2023 стягувач отримує пенсію в новому розмірі.

З огляду на невиконання рішення суду, на адресу боржника надіслано вимогу державного виконавця від 11.12.2023 щодо надання доказів повного та фактичного виконання рішення суду.

На виконання вимоги державного виконавця боржником у листі від 19.12.2023 № 0200-0902-5/126743 повідомлено про виконання рішення суду в межах покладених судом зобов`язань.

Разом з тим, оскільки предметом розгляду справи № 120/11432/23 було саме обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром під час проведення перерахунку з 01.07.2021, відповідач вважає, що боржником не виконано судове рішення у повному обсязі, оскільки боржник на виконання вказаного рішення суду мав би здійснити перерахунок з 01.07.2021, а не на 01.07.2021 (так як стверджує боржник) і як мінімум до набрання рішенням суду по справі №120/11432/23 законної сили, а саме до 31.10.2023, а не до 01.03.2022, при цьому, боржником не обгрунтовано чому саме до 01.03.2022.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", 22.12.2023 винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100 грн та надано новий строк виконання. Копію постанови з вимогою виконати рішення суду направлено боржнику.

У зв`язку з відсутністю у відділі документального підтвердження виконання виконавчого документа, відповідач 08.01.2024 виніс постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 10 200 грн.

Враховуючи вищевикладене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

01.02.2024 третя особа звернулась до суду із клопотанням про поновлення провадження у справі.

Ухвалою від 08.02.2024 суд поновив провадження у справі.

13.02.2024 третя особа ОСОБА_1 подав до суду письмові пояснення щодо позову, в яких просить суд відмовити у задоволенні вимог позовної заяви ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2023 у справі № 120/11432/23 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 . Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо застосування обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.07.2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.07.2021 року виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з урахуванням нарахованої щомісячної доплати до пенсії, встановленої постановою КМУ від 14.07.2021 року №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум.

Відтак, обсяг обов`язків покладених на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішенням суду у справі № 120/11432/23 охоплював вчинення дій спрямованих на перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021, без обмеження суми пенсійної виплати.

16.11.2023 Вінницьким окружним адміністративним судом по справі видано виконавчий лист № 120/11432/23.

Як встановлено судом, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , відповідачем 21.11.2023 відкрито виконавче провадження № 73386463 з виконання виконавчого листа у справі № 120/11432/23.

У відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження, боржник листом від 05.12.2023 № 0200-0902-5/120832 повідомив про виконання рішення суду за ВП № 73386463. Зокрема зазначив, що на виконання рішення суду від 28.09.2023 у справі № 120/114329/23 головним управлінням проведено розрахунок пенсії стягувача, який станом на 01.07.2021 склав 29167,25 грн та донараховано стягувачу кошти в сумі 16000 грн за період з 01.07.2021 по 28.02.2022. В подальшому з 01.03.2022 розмір пенсії стягувача становить 30970,67 грн відповідно до судового рішення від 25.08.2022 у справі № 120/5227/22, яким зобов`язано провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром.

11.12.2023 вимогою державного виконавця зобов`язано боржника у строк до 20.12.2023 надати до відділу докази фактичного виконання судового рішення, з урахуванням того, що у рішенні від 28.09.2023 по справі № 120/11432/23 суд наголошував на неможливості обмеження розміру пенсії позивача.

Листом від 19.12.2023 № 0200-0902-5/126743 відповідач повідомив про виконання рішення суду в межах покладених судом зобов`язань. Боржник вказав, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/11432/23 надавалась оцінка спірним правовідносинам щодо здійснення перерахунку та виплаті пенсії стягувачу без її обмеження максимальним розміром саме з 01.07.2021. Тобто предметом розгляду у даній справі були правовідносини, які існували на момент розгляду справи по суті.

Разом з тим, відповідно до судового рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.08.2022 у справі № 120/5227/22 з урахуванням нарахованої індексації у 2022 році, розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01.03.2022 становить - 30970,67 грн, а з 01.03.2023 - 32470,67 грн.

Боржник зазначив, що розмір виплачуваної пенсії в судовому рішенні не встановлювався та вказує, що у разі не визначення судом порядку проведення перерахунків в подальшому, застосовується норми законодавства, які були чинні на час, з якого проводився перерахунок пенсії.

Однак, відповідач дійшов висновку, що рішення суду виконано неналежно, оскільки боржник на виконання вказаного рішення суду мав би здійснити перерахунок з 01.07.2021, а не на 01.07.2021 (так як стверджує боржник) і як мінімум до набрання рішенням суду по справі №120/11432/23 законної сили, а саме до 31.10.2023, а не до 01.03.2022, при цьому, боржником не обґрунтовано чому саме до 01.03.2022.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бертман Р.П. від 22.12.2023 в рамках виконавчого провадження № 73386463 на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн у зв`язку з невиконанням рішення суду без поважних причин і зобов`язано останнього протягом десяти робочих днів виконати рішення.

В подальшому зв`язку з повторним невиконанням боржником рішення суду спірною постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бертман Р.П. від 08.01.2024 в рамках виконавчого провадження ВП № 73386463 на боржника накладено штраф у розмірі 10 200,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відтак, предметом позову у даній справі є саме постанова відповідача від 08.01.2024 про накладення штрафу в розмірі 10 200,00 грн за повторне невиконання без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру у тому ж самому виконавчому провадженні.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Умови і порядок виконання рішень немайнового характеру, визначено розділом VIII Закону України "Про виконавче провадження", зокрема статтями 63, 75 якого передбачено спосіб та порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

Статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 1, 16, 22 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 3 статті 63 Закону № 1404-VІІІ виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені вище нормативні положення в контексті цієї справи, суд зауважує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлене на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас, обов`язковою умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У свою чергу, обов`язковою умовою для накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі є встановлення факту повторного невиконання рішення без поважних причин.

Отже, обов`язковою умовою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу у подвійному розмірі є: 1) встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин та застосування до нього штрафу у розмірі 5100 грн; 2) повторне невиконання рішення без поважних причин.

Як встановлено судом, прийняттю спірної постанови про накладення штрафу у подвійному розмірі 10 200 грн передувало прийняття первинної постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 5 100 грн.

Таким чином, предметом позову у цій справі є постанова відповідача від 08.01.2024 про накладення штрафу в подвійному розмірі - 10 200,00 грн за повторне невиконання без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру у тому ж виконавчому провадженні № 73386463.

Водночас, суд зауважує, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі № 120/19510/23, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2024, відмовлено у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови від 22.12.2023 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 73386463.

Рішення суду у справі набрало законної сили 30.01.2024.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішенням рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі № 120/19510/23, яке набрало законної сили, встановлено правомірність накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за невиконання рішення суду в адміністративній справі № 120/11432/23.

Щодо повторного невиконання рішення суду, то суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів виконання рішення суду на вимогу державного виконавця, яка зазначена у постанові про накладення штрафу, що також підтверджується матеріалами виконавчого провадження № 73386463.

Наведене свідчить про невиконання позивачем рішення суду без поважних причин та, як наслідок, про правомірність прийнятої державним виконавцем постанови від 08.01.2024 про накладення штрафу в сумі 10 200 грн у виконавчому провадженні № 73386463.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що судове рішення, яке набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним), основні і додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними.

У Рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист; набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23.11.2018 №10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бертман Р.П. правомірно, з дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову від 08.01.2024 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області штрафу в сумі 10 200 грн за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 73386463.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та наданої їм оцінки позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстав для відшкодування позивачу судових витрат у справі немає.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, );

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, );

Третя особа: ОСОБА_1 : ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 20.02.2024.

Суддя Томчук Андрій Валерійович