Справа № 260/210/24
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2024 рокум. Ужгород№ 260/210/24

Закарпатський окружний адміністративний суд в особі головуючої судді Плеханова З.Б. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , яким просить:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду.

2.Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код СДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не розгляду рапорту від 07 травня 2023 року про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та не звільнення його з військової служби за цими обставинами.

3.Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код СДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути рапорт від 07 травня 2023 року про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з військової служби на на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та прийняти відповідне рішення про звільнення з військової служби.

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код СДРГІОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Позовні обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого водія розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 790702А.

08 травня 2023 року ОСОБА_1 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 (код СДРПОУ НОМЕР_2 ) було подано рапорт від 07 травня 2023 року про звільнення з військової служби на підставі п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.). Зазначає, що Позивач неодноразово звертався до керівництва військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду його рапорту, але усно отримував відмову з вимогою додатково подати до рапорту документи, які не передбачені нормами чинного законодавства. Проте, станом на день подання позовної заяви, військовою частиною НОМЕР_1 не було повідомлено ОСОБА_1 про результати розгляду його рапорту. Позивачем також були подані скарга до Міністерства оборони України від 23.07.2023 року, скарга до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 17.08.2023 року. Відповідно до відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини скарга Позивача була переадресована до Міністерства оборони України. Проте від Міністерства оборони України жодної відповіді Позивачеві не надходило, що є грубим порушенням Закону України «Про звернення громадян». Позивач також робив запит на Гарячу лінію, в результаті чого ОСОБА_1 отримав відповідь за підписом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 , полковника ОСОБА_2 , згідно якої рапорт солдата ОСОБА_1 за вх.№2171 від 08.05.2023 розглянуто юридичною службою військової частини НОМЕР_1 та зазначено ряд наступних зауважень, а саме: відсутній акт проведення обстеження сім`ї відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; відсутня довідка з Управління соціального захисту населення щодо перебування на обліку ОСОБА_1 як надавача соціальних послуг на непрофесійній основі особі, яка за рішенням лікарсько-консультативної комісії потребує постійного стороннього догляду, також відсутній акт проведення обстеження сім`ї. Через зазначені обставини, на думку посадових осіб військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 не має підстав для звільнення. У зв`язку з цим, Позивачем було отримано в Управлінні соціального захисту населення наступні додаткові документи. Таким чином, повний пакет витребуваних Відповідачем додаткових документів для раніше поданого ним рапорту Позивач подав до військової частини НОМЕР_1 додатково у жовтні 2023 року . Проте знову ж таки, відповіді від військової частини НОМЕР_1 щодо результатів розгляду рапорту Позивачеві не надходило, що свідчить про наявність бездіяльності службових осіб, про яку Позивач дізнався фактично вже у жовтні 2023 року після подання, зокрема, рішення Свалявської міської ради від 09.10.2023 року.

02 лютого 2024 року від відповідача на виконання ухвали суду від 26.01.2024 року надійшли витребовувані судом документи, а саме: заяви і документи подані позивачем з проханням про звільнення з військової служби з додатками та відповіді на них .

05 лютого 2024 року від представника позивача на виконання ухвали суду від 26.01.2024 року якою ОСОБА_1 зобов`язано надати докази направлення повного пакету витребуваних відповідачем додаткових документів для раніше поданого рапорту та отримання таких документів відповідачем, надійшла заява відповідно до якої повідомлено наступне.Оскільки ОСОБА_1 є мобілізованим з 16.03.2022 і проходить військову службу, під час її несення, в силу об`єктивних обставин, в нього відсутня можливість діяти на власний розсуд, залишати місце несення служби, відсутня можливість у будь-який час дістатися до відділення поштового зв`язку для направлення додаткових документів відповідачу тощо.

Тому витребувані відповідачем додаткові документи були передані відповідачу протягом тижня з моменту отримання позивачем останньго рішення про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 09.10.2023 в жовтні 2023 року, а саме по команді вищестоящому керівництву через головного сержанта розвідувальної роти - ОСОБА_3 .Оскільки в жовтні 2023 року ОСОБА_1 перебував на службі, не не мав можливості направити додатково витребувані відповідачем документи засобами поштового зв язку, відповідно в порядку, передбаченому спеціальним законодавством витребувані відповідачем документи були подані по команді для подальшого реагування та розгляду, та, відповідно, знаходяться і зберігаються у відповідача.Таким чином, повідомлено, що додатково подані позивачем документи та докази їх отримання знаходяться у відповідача та мають бути надані ним до відзиву на позовну заяву.

05 лютого 2024 року від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого зазначає, що Відповідачем 08.05.2023 року було отримано рапорт Позивача (вх.№2171 від 08.05.2023р.) з клопотанням перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби в запас за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за бабусею, що підтверджується відповідними медичними документами). Відповідачем в той же день було розглянуто рапорт Позивача з доданими до нього матеріалами та відмовлено в його задоволенні з причини надання не повного пакету документів, необхідних для прийняття рішення про звільнення з військової служби із зазначених у рапорті підстав.Про відмову у прийнятті рішення про звільнення з військової служби та про підстави відмови було повідомлено Позивача, що ним не заперечується в позовній заяві, та запропоновано надати додаткові документи, а саме, акт проведення обстеження сім`ї. Крім того, Позивачу було запропоновано надати довідку з управління соціального захисту населення щодо перебування на обліку як надавач соціальної послуги по догляду на постійній основі. До рапорту про звільнення такі документи додано не було. Як стверджує Позивач в позовній заяві, ним було зібрано повний пакет документів на підтвердження підстав для звільнення з військової служби та у жовтні 2023 року додано до раніше поданого рапорту. Слід звернути увагу, що перелічені Позивачем додаткові документи у жовтні 2023 року до військової частини НОМЕР_1 не надходили, а належних доказів їх надсилання чи передавання нарочно до частини матеріали позовної заяви не містять, а тому не могли бути розглянуті Відповідачем в розрізі наявності підстав для звільнення Позивача з військової служби за сімейними обставинами. Відтак просить відмовити Позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Обставини встановлені судом.

ОСОБА_1 , є солдатом, водієм-електриком відділення БпАК взводу БпАК розвідувальної роти.

Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №49 від 16.03.2022 року зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення солдата ОСОБА_1 старшим водієм розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 790702А. Вважати таким, що з 16 березня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Факт перебування солдата ОСОБА_1 на військовій службі військової частини НОМЕР_1 також підтверджується довідкою №1320 від 24.08.2023 та військовим квитком серії НОМЕР_4 від 15.04.2022.

08 травня 2023 року ОСОБА_1 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) було подано рапорт від 07 травня 2023 року про звільнення з військової служби на підставі п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.), а саме необхідність постійного догляду за хворою бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До рапорту позивач додав ряд документів , а саме:

- копія військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 ;

- копія паспорту ОСОБА_1 ;

- копія довідки про присвоєння ОСОБА_1 ідентифікаційного номера;

- копія довідки переселенця ОСОБА_1 ;

- нотаріально засвідчена копія рішення ЛЛК №68 від 16.02.2023 року про те, що рідна бабуся по батькові ОСОБА_4 потребує постійного стороннього догляду;

- нотаріально засвідчений витяг №88 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб;

- нотаріально засвідчена копія ОСОБА_1 , свідоцтва про народження;

- нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження батька - ОСОБА_5 ;

- нотаріально засвідчена копія свідоцтва про смерть батька - ОСОБА_5 ;

- копія паспорту бабусі - ОСОБА_4 ;

- нотаріально засвідчена копія ідентифікаційного номеру бабусі - ОСОБА_4 ;

- нотаріально засвідчена копія свідоцтва про смерть її чоловіка - ОСОБА_6 .

Копія рапорту позивача, долучена до матеріалів справи, та містить клопотання солдата ОСОБА_1 до командира розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_7 ..

В інтересах Позивача, адвокатом Колесніченко І.В., було подано до військової частини НОМЕР_1 адвокатський запит від 09.07.2023 року , про надання інформації про результати розгляду рапорту , який був отриманий відповідачем 14.07.2023 року, що підтверджується роздруківкою з сайту АТ «Укрпошта».

Відповіді на адвокатський запит відповідачем представнику надано не було.

Однак відповідачем до відзиву долучено, відповідь від 18.07.2023 р. №18547 командування військової частини НОМЕР_1 на адвокатський запит від 09.07.2023 року, відповідно до якої зазначено, що Рапорт соллата ОСОБА_1 за вх. X» 2171 ні, 1 08.05.2023 року юридичною службою військової частини НОМЕР_1 розглянуто т і зазначено ряд наступних зауважень, а саме:

- відсутній акт проведення обстеження сім`ї Відповідно до Порядк подання та оформлення документів, призначення і виплат компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляд на непрофесійній основі; |

- відсутня довідка з Управління соціального захисту населення щодо перебування на обліку ОСОБА_1 як надавача соціальних послуг на непрофесійній основі особі яка за рішенням лікарсько-консультативної комісії потребує постійного стороннього догляду, також відсутній акт проведення сім`ї.

У зв`язку з вище викладеним на даний час солдат ОСОБА_1 не мі підстав для звільнення.

Згодом, на запит на «Гарячу лінію» Міністерства Оборони України позивач отримав лист-відповідь за підписом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 , полковника ОСОБА_2 , що рапорт солдата ОСОБА_1 за вх. № 2171 від 08.05.2023 року розглянуто юридичною службою військової частини НОМЕР_1 та зазначено ряд наступних зауважень, а саме:

- відсутній акт проведення обстеження сім`ї відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення та виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі;

- відсутня довідка з Управління соціального захисту населення щодо перебування на обліку ОСОБА_1 як надавача соціальних послуг на непрофесійній основі особі яка за рішенням лікарсько-консультативної комісії потребує постійного стороннього догляду, також відсутній акт проведення сім`ї.

23 липня 2023 року Позивачем також була подана скарга до Міністерства оборони України , якою просив посприяти розгляду військовою частиною НОМЕР_1 його рапорту від 07 травня 2023 року про звільнення з військової служби відповідно до норм чинного законодавства, та ухваленню військовою частиною НОМЕР_1 рішення про звільнення мене з військової служби на підставі підпункту г) п.2 ч. 4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

17 серпня 2023 року, позивачем також була подана скарга до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини якою просив 1. Відкрити провадження у даній справі про порушення прав і свобод людини і громадянина. 2. Направити до військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) акт реагування Уповноваженого на вищезазначені порушення мого права на звільнення з військової служби з метою їх усунення та вчинення військовою частиною НОМЕР_1 належних дій. 3. У разі необхідності вчинити інші дії, передбачені Законом України " Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» та необхідні для захисту права на звільнення з військової служби.

Відповідно до відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 04.09.2023 року, скарга Позивача була переадресована до Міністерства оборони України.

Проте від Міністерства оборони України жодної відповіді Позивачеві не надходило, в матеріалах справи така також відсутня.

У зв`язку з цим, Позивачем було отримано в Управлінні соціального захисту населення наступні додаткові документи, а саме:

- Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 201 від 05 липня 2023 року;

- Висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг.

- Рішення ЛКК,

- Виписку з Протокола ЛКК КНП «ЦПМСД» Свалявської міської ради 05 липня 2023 року № 201/1,

- Акт обстеження сім`ї № 265 від 07.07.2023 року.

Адвокатським запитом від 17.08.2023 у Відділі з питань соціального захисту населення Свалявської міської ради Закарпатської області було витребувано акт проведення обстеження сім`ї відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та довідку щодо перебування на обліку ОСОБА_1 як надавача соціальних послуг на непрофесійній основі особі, яка за рішенням лікарсько-консультативної комісії потребує постійного стороннього догляду.

Листом Свалявської міської ради 30.08.2023 №02-16/3286 на адвокатський запит було надано акт обстеження сім`ї №265 від 07.07.2023 року.

Відповідно до зазначеного Акту комісією в ході обстеження було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Окрім того комісія рекомендує призначити компенсацію фізичній особі, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі, відповідно до висновку №201 від 05.07.2023 року.

Що стосується довідки щодо перебування на обліку ОСОБА_1 як надавача соціальних послуг на непрофесійній основі особі, яка за рішенням лікарсько-консультативної комісії потребує постійного стороннього догляду, то вищевказаним листом було повідомлено, що Позивач не звертався до Свалявської міської ради щодо призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

У зв`язку з цим Позивач повторно звернувся у вересні 2023 року до Відділу з питань соціального захисту населення Свалявської міської ради Закарпатської області з вказаного питання, водночас, рішенням про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 09.10.2023 йому було повідомлено, що він не має право на компенсацію, оскільки середньомісячний сукупний дохід перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму для сім`ї, що є логічним, оскільки, перебуваючи на військовій службі, я отримую грошове забезпечення у значному розмірі.

Так, витребувані відповідачем додаткові документи були передані відповідачу протягом тижня з моменту отримання позивачем останнього рішення про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 09.10.2023 в жовтні 2023 року, а саме по команді вищестоящому керівництву через головного сержанта розвідувальної роти - ОСОБА_3 .

Вказане вище підтверджується тим, що на виконання вимог суду відповідачем були надані вищеперелічені документи, та такі містяться у матеріалах справи.

Також в матеріалах справи міститься лист військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2023 р. №2666 , який наданий суду відповідачем та відповідно до якого зазначено, що :

Військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто скаргу військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 від 23 липня 2023 року щодо звільнення з військової служби у запас на підставі статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу». В межах наданих повноважень повідомляємо наступне.

Рапорт солдата ОСОБА_1 від 08.05.2023 вх. № 2171 щодо звільнення з військової служби за сімейними обставинами розглянуто юридичною службою військової частини НОМЕР_1 щодо наявності підстав для звільнення з військової служби та зазначено зауваження, а саме:

- військовослужбовцем не підтверджено потребу постійного догляду, за хворою бабусею, що підтверджує довідкою МСЕК (відповідно до постанови КМУ №413 від 12 червня 2013 року);

У зв`язку з вище викладеним, згідно поданого рапорту та доданих документів у солдата ОСОБА_1 відсутні підстави для звільнення з військової служби у запас відповідно до ч.4 п.2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу.про що заявнику доведено встановленим порядком.

Зазначено, що солдата ОСОБА_1 було ознайомлено під підпис з результатами розгляду рапорта на звільнення. Підписав лист командир Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 .

ОСОБА_1 має рідну бабусю - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка потребує стороннього догляду.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 від 13.04.1989 року, батьками ОСОБА_1 зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_6 від 20.06.1962 року, батьками ОСОБА_5 зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Проте і батько Позивача - ОСОБА_5 та дід Позивача - ОСОБА_6 , які одночасно є найближчими родичами бабусі Позивача - ОСОБА_4 , померли.Факт смерті ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 11 квітня 2008 року, факт смерті ОСОБА_6 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 від 14 січня 2014 року.

Відповідно до Рішенням ЛКК (Виписка з Протокола ЛКК КНП «ЦПМСД» Свалявської міської ради 16 лютого 2023 року № 68), ОСОБА_4 , 1943 року, встановлено діагноз: стан після перенесеного ГПМК з правобічним геміпарезом, статико - координаторними розладами, вираженим астено - тривожним розладом. ХІХС. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ступінь 2 ризик дуже високий. Цукровий діабет ІІ тип. С-ч в/апулярного відділу прямої кишки . Потребує постійного стороннього догляду.

Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання особи на території Свалявської міської територіальної громади №208 від 23 травня 2023 року, комісією з обстеження матеріально-побутових умов, встановлення факту фактичного проживання (не проживання) особи на території Свалявської міської територіальної громади було встановлено, що заявниця гр. ОСОБА_4 - пенсіонерка, вдова, одинока. З її слів син помер 11 років назад, а чоловік помер 9 років назад. В будинку вона проживає одна. Важко хворіє (цукровий діабет, онкологія). В травні 2023 року проходила стаціонарне лікування в КНП «Свалявська міська лікарня» м.Свалява, де їй була зроблена операція (часткова ампутація нижньої кінцівки), вона не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися (лежача). Потребує стороннього догляду.

Згідно Висновка про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №201 від 05 липня 2023 року форма первинної облікової документації №080-4/о) , для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі для фізичної особи.

Відповідно до Висновку про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, , за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб було встановлено, що особа - ОСОБА_4 потребує надання соціальних послуг з догляду. Сума балів становить 27,5 , група рахункової активності V.

Відповідно до Рішенням ЛКК (Виписка з Протокола ЛКК КНП «ЦПМСД» Свалявської міської ради 05 липня 2023 р. № 201/1), , ОСОБА_1 , 1989 р.н., який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , практично здоровий. Може надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі невиліковно хворій, яка не може самообслуговуватися.

Відповідно до Акту обстеження сім`ї №265 від 07.07.2023 року комісією в ході обстеження було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Окрім того комісія рекомендує призначити компенсацію фізичній особі, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі, відповідно до висновку №201 від 05.07.2023 року.

Водночас, згідно з Рішенням Свалявської міської ради про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 09.10.2023 року, ОСОБА_1 , немає права на компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, оскільки його сукупний дохід перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму для сім`ї.

Відповідно до Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 88 від 14.04.2023 року ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . За зазначеною адресою зареєстрована лише одна особа - ОСОБА_4 .

Позивач зареєстрований за місцем проживання: АДРЕСА_5 , проте фактичним місцем проживання є адреса: АДРЕСА_6 .

Мотиви та норми права застосовані судом

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, № 734/2023 від 06.11.2023, затвердженими відповідними законами України, продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, востаннє продовжено з 05:30 16.11.2023 строком на 90 діб, тобто до 14.02.2024.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ (далі за текстом Закон №2232).

Частинами 1, 2 статті 1 Закону №2232 визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону №2232 передбачено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Статтею 24 Закону № 2232-XII унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби. Відповідно до частини третьої цієї статті закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII, а у частині четвертій цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1), під час воєнного стану (пункт 2).

Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

- у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

- у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд (абзац восьмий підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону, який стосується спірних правовідносин);

- військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

- військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

- один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

- військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

- перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення №1153/2008).

Відповідно до пунктів 6, 7 Положення №1153/2008 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Згідно з пунктом 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.

Звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду регламентовано пунктом 225 цього Положення. Так, підпунктом 2 пункту 225 Положення №1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них..

Стосовно порядку звільнення, пункт 233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абзац третій пункту 241 Положення №1153/2008).

Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 року за №438/16454, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.

Відповідно до пункту 241 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Згідно з пунктом 242 Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед яких така обставина як необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Ті військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

З системного аналізу вказаних норм права можна зробити висновок, що наслідком розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби посадові особи, які мають право на його звільнення з військової служби, зобов`язані видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця з військової служби чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту.

Суд зазначає, що у разі наявності підстав для прийняття рішення про звільнення військовослужбовця, таке оформляється розпорядчим документом, яке доводиться до відома особи, що регламентовано зазначеними вище нормативно-правовими актами: Положенням №1153/2008, Інструкцією про організацію виконання цього Положення. Проте дані акти не визначають, яким чином має бути оформлена і доведена до відома відмова військовослужбовцю у звільненні з військової служби. На переконання суду, сама форма відмови (лист, рішення, висновок тощо) не є суттєвою, основним є те, щоб вона містила конкретні підстави відмови та була доведена до відома військовослужбовця.

У цій справі суд встановив, що підстави відмови належним чином не доведені до відома позивача. Представник позивача - адвокат Колісніченко І.В. отримала лише відповідь ТВО командира військової частини НОМЕР_1 , полковника ОСОБА_2 , від 18.07.2023 р. №1854, в якому вказані підстави відмови у звільненні з військової служби позивача і це суд з`ясував лише з додатків до відзиву на позовну заяву. Такими підставами відповідач вказав:

- відсутній акт проведення обстеження сім`ї відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення та виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі;

- відсутня довідка з Управління соціального захисту населення щодо перебування на обліку ОСОБА_1 як надавача соціальних послуг на непрофесійній основі особі яка за рішенням лікарсько-консультативної комісії потребує постійного стороннього догляду, також відсутній акт проведення сім`ї.

Разом з тим суд зазначає, що після надання позивачем вищенаведених документів на вимогу відповідача, на адресу позивача був направлений лист військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2023 р. №2666 за підписом командир Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , в якому зазначено, що Військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто скаргу військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 від 23 липня 2023 року щодо звільнення з військової служби у запас на підставі статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу». Рапорт солдата ОСОБА_1 від 08.05.2023 вх. № 2171 щодо звільнення з військової служби за сімейними обставинами розглянуто юридичною службою військової частини НОМЕР_1 щодо наявності підстав для звільнення з військової служби та зазначено вже зовсім інші підстави відмови у звільненні з військової служби позивача, а саме :

- військовослужбовцем не підтверджено потребу постійного догляду, за хворою бабусею, що підтверджує довідкою МСЕК (відповідно до постанови КМУ №413 від 12 червня 2013 року);

Вказаний вище лист Військової частини НОМЕР_1 наданий відповідачем на виконання вимоги ухвали суду від 26.01.2024р.

Надаючи оцінку таким підставам відмови відповідача у звільненні з військової служби з підстав, визначених абзацом восьмим підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII, а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, суд зазначає, що законодавець визначив альтернативно документи, які підтверджують необхідність здійснення постійного догляду за особою: або висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Статтею 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 р. №2961-IV (далі за текстом Закон №2961) визначено, що медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я.

Особа з обмеженнями повсякденного функціонування направляється для проходження медико-соціальної експертизи з метою підтвердження стійкого обмеження життєдіяльності та встановлення статусу «особа з інвалідністю» або «дитина з інвалідністю» у разі виявлення мультидисциплінарною реабілітаційною командою ознак стійкого обмеження життєдіяльності, що зазначається в індивідуальному реабілітаційному плані.

Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Перша група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від міри втрати здоровя особи з інвалідністю та обсягів потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді.

До підгрупи А першої групи інвалідності належать особи з виключно високою мірою втрати здоров`я, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування.

До підгрупи Б першої групи інвалідності належать особи з високою мірою втрати здоров`я, значною залежністю від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально-побутових функцій і які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

Особам у віці до 18 років лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я встановлюється категорія «дитина з інвалідністю», а особам у віці до 18 років з виключно високою мірою втрати здоров`я та з надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування, категорія «дитина з інвалідністю» підгрупи А.

Медико-соціальні експертні комісії визначають:

- групу інвалідності, її причину і час настання. Особа може одночасно бути визнана особою з інвалідністю однієї групи і лише з однієї причини. При підвищенні групи інвалідності в разі виникнення більш тяжкого захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір особи з інвалідністю. У разі якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, вказуються дві причини інвалідності;

- види трудової діяльності, рекомендовані особі з інвалідністю за станом здоров`я. Висновок про нездатність до трудової діяльності внаслідок інвалідності готується виключно за згодою особи з інвалідністю (крім випадків, коли особу з інвалідністю визнано недієздатною);

- причинний зв`язок інвалідності із захворюванням чи каліцтвом, що виникли у дитинстві, вродженою вадою;

- ступінь втрати професійної працездатності потерпілим від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання;

- ступінь втрати здоров`я, групу інвалідності, причину, зв`язок і час настання інвалідності громадян, які постраждали внаслідок політичних репресій або Чорнобильської катастрофи, військової агресії Російської Федерації проти України;

- медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.

Медико-соціальні експертні комісії:

- встановлюють компенсаторно-адаптаційні можливості особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації;

- складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю, в якій визначаються реабілітаційні заходи і строки їх виконання, та здійснюють контроль за повнотою та ефективністю виконання цієї програми;

- вивчають виробничі, медичні, психологічні, екологічні, соціальні причини виникнення інвалідності, її рівня і динаміки та беруть участь у розробленні комплексних заходів щодо профілактики і зниження рівня інвалідності серед повнолітніх осіб, удосконалення реабілітаційних заходів;

- забезпечують своєчасний огляд (переогляд) повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров`я, осіб з інвалідністю. У разі якщо особа, яка звертається для встановлення інвалідності, не може прибути на огляд (переогляд) до комісії за станом здоров`я згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії, огляд (переогляд) проводиться за місцем її проживання (вдома), у тому числі за місцем проживання у стаціонарних установах для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб або в закладах охорони здоров`я, в яких така особа перебуває на лікуванні;

- вносять до централізованого банку даних з проблем інвалідності інформацію про повнолітніх осіб, яких визнано особами з інвалідністю.

Лікарсько-консультативні комісії закладів охорони здоров`я:

- визначають наявність стійкого розладу функцій організму дитини та відповідно можливі обмеження її життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем;

- складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації дитини з інвалідністю, в якій визначаються реабілітаційні заходи і строки їх виконання, та здійснюють контроль за повнотою та ефективністю виконання цієї програми;

- надають консультативну допомогу з питань реабілітації та стороннього догляду, диспансерного нагляду або допомоги дітям з інвалідністю;

- забезпечують своєчасний огляд (переогляд) дітей з порушеннями стану здоров`я та дітей з інвалідністю.

Медико-соціальні послуги з огляду повнолітніх осіб і послуги лікарсько-консультативних комісій з огляду дітей надаються безоплатно.

Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначена Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. №1317 (далі за текстом Положення №1317).

З огляду на пп.1 п.11 Положення №1317, міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 р. №577 затверджено форму первинної облікової документації №157-1/о «Виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією».

Механізм проведення медико-соціальної експертизи хворих, що не досягли повноліття, і потерпілих від нещасного випадку на виробництві дітей віком від 15 до 18 років, дітей з інвалідністю з метою встановлення ступеня обмеження життєдіяльності під час взаємодії із зовнішнім середовищем та часу настання інвалідності визначений Положенням про лікарсько-консультативну комісію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 р. №917 (далі за текстом Положення №917).

Відповідно до пп.1 п.7 Положення №917 комісії визначають: наявність стійкого розладу функцій організму та відповідно можливі обмеження життєдіяльності дитини під час взаємодії із зовнішнім середовищем; категорію «дитина з інвалідністю» або «дитина з інвалідністю підгрупи А», причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати працездатності (у відсотках) у дітей віком від 15 до 18 років, які потерпіли від нещасного випадку на виробництві; потребу дитини з інвалідністю у забезпеченні її технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань; потребу дитини з інвалідністю у медичній допомозі та соціальних послугах, в тому числі додатковому харчуванні, у забезпеченні лікарськими засобами, постійному сторонньому догляді, диспансерному нагляді, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування тощо; ступінь стійкого обмеження життєдіяльності для направлення дитини з інвалідністю до реабілітаційних установ та інших установ, що здійснюють соціальне обслуговування.

З метою виконання статті 5 Закону України «Про психіатричну допомогу», пункту 7 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2000 року №1192, наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 р. №667 затверджено форму висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу та Інструкцію про порядок надання висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу (далі за текстом Інструкція №667).

Пунктом 1 Інструкції №667 встановлено, що висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу видається лікарською консультативною комісією закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи реєстрації особи з інвалідністю.

Згідно з п.п.4 6 Інструкції №667 підставою для надання висновку ЛКК закладу охорони здоров`я щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I групи внаслідок психічного розладу є встановлення медико-соціальною експертною комісією І групи інвалідності внаслідок психічного розладу. Обмеження життєдіяльності повинні бути зумовлені психічним розладом.

Підставою для надання висновку ЛКК закладу охорони здоров`я щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю IІ групи внаслідок психічного розладу є постійна (упродовж не менше місяця) наявність в особи з інвалідністю одного з перелічених видів обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування здатність до самообслуговування за допомогою інших осіб та нездатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності до самостійного пересування здатність до самостійного пересування за допомогою інших осіб та нездатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності до орієнтації здатність до орієнтації в часі і просторі за допомогою інших осіб; обмеження здатності до спілкування здатність до спілкування за допомогою інших осіб та нездатність до спілкування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності контролювати свою поведінку здатність частково чи повністю контролювати свою поведінку тільки за допомогою інших осіб. Обмеження життєдіяльності повинні бути зумовлені психічним розладом.

Особам з інвалідністю I групи висновок ЛКК видається на строк встановлення їм інвалідності. Особам з інвалідністю II групи висновок ЛКК видається строком не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 6 місяців, а у разі якщо за особою з інвалідністю II групи догляд здійснюється непрацюючим пенсіонером (особою з інвалідністю), висновок ЛКК видається строком не менше ніж на 12 місяців.

Отже, висновки щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою видаються МСЕК відносно осіб з І групою інвалідності, ЛКК відносно осіб з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, а також стосовно дітей з інвалідністю.

Аналізуючи повноваження МСЕК, передбачені Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, суд зазначає, що остання визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі осіб з інвалідністю, а також осіб, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійно стороннього догляду, то суд приходить до переконання, що такі повноваження віднесені до ЛКК, які також мають право приймати висновки про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціального послуги з догляду на непрофесійній основі, (за формою №080-2/о) з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг.

Однак суд враховує, що відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232 серед сімейних обставин та інших поважних причин, які надають право для звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану, окрім необхідності здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, зазначено також інші підстави, зокрема: у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи; у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Крім того, суд звертає увагу, що абзац восьмий пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII визначає два документи альтернативно для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою (у разі відсутності інших осіб): або висновок медико-соціальної експертної комісії, або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Таким чином, необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи та необхідність здійснення постійного догляду за особою за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд є самостійними підставами, які надають військовослужбовцю право на звільнення відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232.

Чинним законодавством передбачено надання ряду соціальних послуг незахищеним категоріям громадян.

Основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах визначає Закон України «Про соціальні послуги» від 17.01.2019 № 2671-VIII.

За визначеннями наведеними у статті 1 цього Закону отримувачі соціальних послуг - особи/сім`ї, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги; в свою чергу вразливі групи населення - особи/сім`ї, які мають найвищий ризик потрапляння у складні життєві обставини через вплив несприятливих зовнішніх та/або внутрішніх чинників; складні життєві обставини - обставини, що негативно впливають на життя, стан здоров`я та розвиток особи, функціонування сім`ї, які особа/сім`я не може подолати самостійно. Чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність; д) бездомність; е) безробіття; є) малозабезпеченість особи; ж) поведінкові розлади у дітей через розлучення батьків; з) ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання своїх обов`язків із виховання дитини; и) втрата соціальних зв`язків, у тому числі під час перебування в місцях позбавлення волі; і) жорстоке поводження з дитиною; ї) насильство за ознакою статі; й) домашнє насильство; к) потрапляння в ситуацію торгівлі людьми; л) шкода, завдана пожежею, стихійним лихом, катастрофою, бойовими діями, терористичним актом, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією.

Частиною шостою статті 13 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю I групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі захворювання, визначені в цьому пункті.

Натомість, суд бере до уваги, що чинним законодавством передбачено надання соціальної послуги догляду вдома.

Зміст, обсяг, умови та порядок надання соціальної послуги догляду вдома, показники її якості для суб`єктів незалежно від форм власності, які надають цю послугу визначено Державним стандартом догляду вдома, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 13.11.2013 р. №760 (далі за текстом Державний стандарт догляду вдома).

Згідно з пунктом 1.2 розділу І Державного стандарту догляду вдома, цей Державний стандарт застосовується для: організації надання соціальної послуги догляду вдома особам похилого віку, у тому числі з когнітивними розладами; особам з інвалідністю, у тому числі з психічними та поведінковими розладами (крім осіб, які страждають на психічні розлади і вчинили суспільно небезпечні діяння та отримують амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку за рішенням суду), дітям з інвалідністю віком від трьох до 18 років, особам з тяжкими формами захворювання (у тому числі до встановлення інвалідності), які не здатні (частково нездатні) до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (далі особи похилого віку та особи з інвалідністю); моніторингу та оцінки якості надання соціальної послуги догляду вдома; визначення тарифу на платну соціальну послугу догляду вдома.

Згідно з п.п.6.1, 6.3 розділу VI Державного стандарту догляду вдома соціальна послуга догляду вдома надається за місцем проживання отримувача соціальної послуги (вдома) протягом робочого дня.

Соціальна послуга догляду вдома може надаватись постійно (для осіб похилого віку та осіб з інвалідністю з фізичними та/або сенсорними порушеннями III групи рухової активності 1-2 рази на тиждень (за необхідності), IV групи рухової активності (5 ступінь індивідуальної потреби) 2 рази на тиждень, IV групи рухової активності (6, 7 ступені індивідуальної потреби) 3 рази на тиждень; V групи рухової активності 5 разів на тиждень, для осіб з інвалідністю І групи підгрупи А 6-7 разів на тиждень (за потреби)), для осіб з когнітивними розладами при базовому рівні (від 112 до 142 балів) потреба у відвідуванні становить 5 разів на тиждень, при задовільному рівні (від 143 до 244 балів) 4-3 рази на тиждень, при доброму рівні (від 245 до 314 балів) 3-2 рази на тиждень; при відмінному рівні (від 315 до 345 балів) 1 раз на тиждень; періодично (2 рази на місяць для осіб з когнітивними розладами, для осіб з інвалідністю з психічними та поведінковими розладами 2-4 рази на місяць), тимчасово (визначений у договорі період), для дітей з інвалідністю віком від трьох до 18 років при ступені індивідуальних потреб дитини «періодичний догляд» 2 рази на тиждень; «постійний догляд» 4-3 рази на тиждень; «інтенсивний догляд» 5 разів на тиждень.

Кількість разів надання соціальної послуги догляду вдома може зменшуватись за бажанням (ініціативою) отримувача соціальної послуги.

Соціальна послуга може надаватись постійно або тимчасово (протягом визначеного у договорі періоду).

Строки надання соціальної послуги узгоджуються з отримувачем соціальної послуги та/або його законним представником з урахуванням визначеного ступеня індивідуальних потреб отримувача соціальної послуги.

Порядок надання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 р. №859 (далі за текстом Порядок №859) встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги відповідно до переліку тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право на одержання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. №1161.

Зі змісту п.7 Порядку №859 встановлено, що для призначення і виплати компенсації, серед іншого подається висновок лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді невиліковно хворих осіб, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, за формою, затвердженою МОЗ.

Відповідно до Закону України «Про соціальні послуги», пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 р. №267, Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 р. №859, наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 р. №407 затверджено форму первинної облікової документації №080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» та інструкцію щодо її заповнення (далі за текстом Інструкція №407).

Відповідно до Інструкції, яка визначає порядок видачі та заповнення форми первинної облікової документації № 080-2/о «Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» (далі - Висновок), такий Висновок призначений для реєстрації когнітивних порушень які виникають при захворюваннях (органічні психічні розлади (F00-F09), розумова відсталість (F70-F79), порушення рухової активності (паралічі), соціальна дезадаптація, інвалідність І групи тощо). Когнітивні порушення можуть спостерігатися у симптокомлексі наступних розладів психіки (F10-F19), шизофренія (F20), первазивні розлади розвитку (F84), нейродегенеративні захворювання (хвороба Альцгеймера, Паркінсона тощо), судинні захворювання головного мозку (інсульти, інфаркти мозку, церебральний атеросклероз), нейроінфекція, наслідки черепно-мозкової травми, новоутворення, метаболічні порушення та інтоксикації, аутоімунні захворювання, генетичні захворювання тощо.

Згідно з п.п.4, 9, 11 Інструкції №407 висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року №859.

Висновок призначений для надання до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міської, міста обласного значення, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, або до структурного підрозділу, що визначений договором про співробітництво територіальних громад для вирішення питання призначення особі соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

Особам, яким встановлено інвалідність безстроково, висновок видається безстроково. Особам, яким інвалідність встановлена на певний строк, висновок видається на строк не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 12 місяців. Іншим категоріям осіб висновок видається на 12 місяців з дати видачі.

Суд враховує, що соціальна послуга догляду вдома, як і соціальна послуга з догляду на непрофесійній основі надаються не лише особам, які потребують постійного догляду. Однак, для визначення змісту соціальної послуги підлягають встановленню індивідуальні потреби особи, яка потребує надання соціальних послуг.

Таким чином, висновок за формою №080-4/о підтверджує потребу особи в наданні їй соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку №859. При цьому сам по собі висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о не свідчить про потребу особи в постійному догляді, для цілей застосування підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232, та підлягає врахуванню з результатами комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг.

Зі змісту висновку №201 від 05 липня 2023 року про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (форма №080-4/0) встановлено, що ОСОБА_4 ( бабуся позивача) рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. У висновку зазначено, що його надано для одержання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

У висновку про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг вказано, що за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб встановлено, що ОСОБА_4 потребує надання соціальних послуг з догляду. За результатами комплексного визначення індивідуальних потреб ОСОБА_4 сума балів становить 27,5, група рухової активності V.

Відповідно до Таблиці 1 Додатка 1 до Державного стандарту догляду вдома сума балів від 25 - 31 V групи рухової активності відповідає 8 ступеню індивідуальних потреб, який характеризується тим, що особа може приймати ванну чи душ, вмиваєтися, розчісувати волосся, чистити зуби, вдягатися, взуватися зі сторонньою допомогою. Потребує часткової допомоги при прийомі їжі. Акт сечовиділення й дефекації може контролювати повністю або частково. Пересування обмежене ліжком і простором навколо нього. При переході з ліжка на крісло може потребувати часткової сторонньої допомоги. Користуватися туалетом може самостійно чи зі сторонньою допомогою (крісло-туалет біля ліжка чи судно).Користується телефоном чи має труднощі при користуванні ним. Не може самостійно готувати їжу, вести домашнє господарство, прати, займатися рукоділлям. Не може самостійно приймати лікарські засоби та розпоряджатися особистими коштами. Отримувач соціальної послуги повністю залежний від сторонньої допомоги. Часткова залежність складає менше ніж 50% випадків виконання простих і складних дій та обумовлена станом здоров`я і можливістю пересування

Отже, результати комплексного визначення індивідуальних потреб ОСОБА_4 вказують на те, що вона внаслідок хвороби потребує постійної сторонньої допомоги.

Окрім того, позивачем до рапорту додано рішення ЛЛК ( виписка з протоколу ЛКК№68) КНП "ЦПМСД" Свалявської міської ради №68 від 16.02.2023 року відповідно до якого ОСОБА_4 , 1943 р.н. потребує постійного стороннього догляду;

Разом з тим, для вирішення питання звільнення військовослужбовця з військової служби на підставі абзацу восьмого підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ необхідним є дотримання сукупності умов. Так, іншою умовою для вирішення питання звільнення з військовою служби військовослужбовця під час воєнного стану є відсутність інших осіб, які можуть здійснювати догляд за особою, яка його потребує за відповідним висновком.

Оскільки з документів що долучалися до рапорту позивача, з яких вбачалося відсутність інших осіб, які могли б здійснювати догляд за ОСОБА_4 , то, на переконання суду, у відповідача було стосовно цієї обставини достатньо доказів для об`єктивного прийняття рішення з цього питання.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що відповідач неналежно розглянув рапорт позивача, бо не надав відповіді на нього, фактично командиром ВЧ НОМЕР_1 не прийнято кінцевого рішення по суті рапорту.

Відповідач не надав суду докази розгляду рапорту позивача від 07 травня 2023 року ( наказ, рішення, лист-відмову) , хоча зазначив , що рапорт був розглянутий в той же день.

У позові позивач просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту від 07 травня 2023 року про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та не звільнення його з військової служби за цими обставинами.

Суд зауважує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

З огляду на викладене вище, відповідно до частини другої статті 9 КАС України (якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про визнання протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 в частині неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 07.05.2023 р. про звільнення його з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Також необхідно зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 07.05.2023 р. про звільнення його з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, та прийняти рішення по суті рапорту, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у мотивувальній частині цього рішення.

У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити. Позов підлягає до задоволення частково.

Керуючись статтями 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2.Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 в частині неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 07.05.2023 р. про звільнення його з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 07.05.2023 р. про звільнення його з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, та прийняти рішення по суті рапорту, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у мотивувальній частині цього рішення.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (01601, м.Київ, вул. Богомольця, буд.10, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ) понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 605,06 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б.Плеханова