Справа № 480/9504/23
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2024 року Справа № 480/9504/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелета С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:
Позивач зазначає, що спірні суми позивачем не отримані у зв`язку із тим, що під час розгляду справи про поновлення позивача на посаді, Другим апеляційним адміністративним судом під час розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу було взято дані, які зазначені в довідці про доходи позивача, але така довідка не відповідає фактичним обставинам.
Стосовно позовних вимог щодо стягнення з ГУ НП в Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, представник позивача в заяві від 11.09.2023 посилається на норми ст. 117 КЗпП України та зазначає, що виплата позивачу суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу згідно постанови Другого апеляційного адміністративного суду по справі №480/3792/22 повинна бути проведена в день набрання законної сили, а саме 04.05.2023. Натомість відповідачем розрахунок по рішенню суду від 04.05.2023 проведений із запізненням, а тому відповідач повинен виплатити позивачу у відповідності до ст. 117 КЗпП України середній заробіток за весь час затримки виплати 153490,41 грн. (з 04.05.2023) по день фактичного розрахунку.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом МВС України від 06 квітня 2016 року N260 є спеціальним нормативним актом для вирішення спірних правовідносин щодо грошового забезпечення поліцейських, тому саме цей нормативний акт повинен застосовуватися при вирішенні даного спору.
Так, відповідно до п.3 розділу 1 Порядку до складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 6 розділу III цього Порядку передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.
Зі змісту Порядку, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин, встановлено, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.
Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 липня 2018 року по справі №805/1110/17а.
У відповідності до довідки ГУ НП в Сумській області про доходи позивача за №29/385 судом апеляційної інстанції встановлено, що середньоденний заробіток позивача становить 418,23 грн., а тому вірно визначено до стягнення суму 153490, 41 грн., яку відповідачем було перераховано після надходження коштів 14.06.2023.
Крім того, зазначає, що сума додаткової винагороди, передбачена постановою КМ України №168 від 28.02.2022, не включається до складу грошового забезпечення, з якого підлягає підрахунок сума середнього заробітку під час вирішення спору щодо поновлення особи на посаді. Дані виплати не є постійними, є тимчасовими, а тому не повинні враховуватися під час обрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Стосовно позовних вимог щодо стягнення з ГУ НП в Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, зазначає, що позивачем невірно взагалі застосовано до спірних правовідносин норми ст. 117 КЗпП України, і стосується спорів щодо строків розрахунку при звільненні.
Судом відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Судом відмовлено у клопотанні представника відповідача про розгляд справи із викликом сторін. Також судом відмовлено у клопотання позивача щодо поновлення строків звернення до суду.
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності , зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що в межах справи №480/3793/22 позивачем було заявлено позовні вимоги до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Сумській області №157 від 25 квітня 2022 в частині застосування дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції; визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Сумській області №164 о/с від 02 травня 2022 в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції та поновити його на посаді помічника чергового чергової частини відділення поліції №2 (с. Краснопілля) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області; стягнення з ГУ НП в Сумській області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу; а також допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді помічника чергового чергової частини відділення поліції №2 (с.Краснопілля) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, та стягнення грошового забезпечення за один місяць.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023 по справі №480/3793/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 по справі № 480/3792/22 скасовано, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Сумській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення задоволено.
Так, судом апеляційної інстанції визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції України в Сумській області №157 від 25 квітня 2022 в частині застосування дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції, наказ Головного управління Національної поліції України в Сумській області №164 о/с від 02 травня 2022 в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції та поновити його на посаді помічника чергового чергової частини відділення поліції №2 (с. Краснопілля) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді помічника чергового чергової частини відділення поліції №2 (с. Краснопілля) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 153490, 41 грн.
На виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023 по справі №480/3793/22 ОСОБА_1 було нараховано та 14.06.2023 виплачено суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 151188,05 грн. (з урахуванням сум податків та зборів), що підтверджується платіжною інструкцією №2835 від 13.06.2023.
Після виконання судового рішення по справі №480/3793/22, позивач отримав у Головного управління Національної поліції України в Сумській області довідку №29/578 від 26.07.2023 доходи ОСОБА_1 за березень-квітень 2022р.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII).
Згідно із пунктом 4 частини 10 статті 62 Закону №580-VIII поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).
Згідно з пунктом 3 розділу 1 Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад: 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер): 4) премії: 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє по сьогоднішній день.
28.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Додаткова винагорода, яка передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 №168, не має регулярного характеру та виплачується на підставі наказів командирів (начальників) за наявності певних умов, а саме: - на період дії воєнного стану; - поліцейським; - пропорційно часу участі в інших заходах в умовах особливого періоду.
Включення додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» до складу грошового забезпечення для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу при звільненні, вищезгаданими нормативними документами не передбачено.
Виходячи із приписів пункту 3 розділу І Порядку № 260 до складу грошового забезпечення входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема, винагороди, які мають постійний характер.
Згідно розрахункових листів позивача за період з березня по квітень 2022року, наданих ГУНП в Сумській області до матеріалів справи, позивач отримував як основні, так і додаткові види грошового забезпечення. При цьому представником відповідача зазначається, що виплати, які є тимчасовими, зокрема, зокрема виплата позивачу додаткової винаходи, яка нараховується виключно під час дії воєнного стану та матеріальна допомога на оздоровлення, у відповідності до постанови КМУ №100 не повинна бути включена до розміру доходу позивача під час розрахунку середнього заробітку позивача на час звільнення.
В даному випадку, судом враховується, що під час розгляду справи №480/3793/22 Другим апеляційним адміністративним судом, встановлено наступне.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом МВС України від 06 квітня 2016 року N260 є спеціальним нормативним актом для вирішення спірних правовідносин щодо грошового забезпечення поліцейських, тому саме цей нормативний акт повинен застосовуватися при вирішенні даного спору.
Так, відповідно до п.3 розділу 1 Порядку до складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 6 розділу III цього Порядку передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.
Зі змісту Порядку, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин, встановлено, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.
Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 липня 2018 року по справі №805/1110/17а.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023 по справі №480/3793/22 набрала законної сили, доказів того, що позивач чи відповідач скористався правом на касаційне оскарження судового рішення в матеріалах справи відсутнє.

Таким чином розмір середньоденної заробітної плати позивача було встановлено постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023 по справі №480/3793/22 (набрало законної сили 04.05.2023) на рівні 418,23 грн, що в силу приписів ч.4 ст. 78 КАС України, зобов`язує суди враховувати такі обставини, як такі, що не потребують доказування.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 3.04.2008 у справі Пономарьов проти України, п.40).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18.11.2004 року у справі Pravednaya v. Russia, пп.27, 28).

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі "Желтяков проти України" ("Zheltyakov v. Ukraine", заява № 4994/04, § 42-43)).

В даному випадку, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з дня звільнення по день поновлення на посаді.

Разом із тим, зазначені позовні вимоги заявлялися позивачем та були предметом розгляду справи №480/3793/22, судом визначено до сплати суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Докази, стосовно обставин розміру суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які стосувалися предмета позовних вимог, оцінювалися судом в межах справи №480/3793/22.

Саме в межах розгляду справи судом апеляційної інстанції досліджувалося питання щодо визначення розміру середньоденного заробітку позивача, а саме суми, яка підлягає стягненню з відповідача. Так, судом встановлено та зазначено у мотивувальній частині постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023 по справі №480/3793/22, що позивачу за період вимушеного прогулу позивача на день розгляду справи сума середнього заробітку повинна бути відшкодована в розмірі 153490, 41 грн.

Позивачем в межах даної справи фактично повторно заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 367 календарних днів у зв`язку із незаконним звільненням позивача з посади. При цьому під час повторного звернення, фактично надаються нові докази, які повинні спростувати висновки суду апеляційної інстанції.

Незгода позивача вже після прийняття постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023 по справі №480/3793/22, із висновками суду апеляційної інстанції щодо розміру середньоденного заробітку позивача, незгода позивача із доказами, які надавалися ГУНП В Сумській області в межах розгляду справи №480/3793/22, надає право позивачу подання відповідної касаційної скарги, а не подання окремої позовної заяви.

Крім того, слід зазначити, що перегляд судових рішень врегульовано розділом КАС України, який визначає підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема шляхом подання відповідної заяви в межах справи №480/3793/22, а не повторного звернення до суду з окремим позовом та надання інших доказів, які, повинні спростувати висновки постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023 по справі №480/3793/22 .

В даному випадку, позивачем подаються нові докази на спростування висновків апеляційної інстанції, викладених у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023 по справі №480/3793/22, стосовно розміру середньоденного заробітку позивача на час звільнення.

Обґрунтування позивача щодо заявлених вимог вказують на те, що позивач фактично не погоджується з висновками апеляційного суду (які зроблені судом в межах справи №480/3793/22 на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи №480/3793/22, зокрема і тих, які на думку позивача є неналежними та недопустимими), викладеними у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023.

Враховуючи зазначене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача різницю між належною сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу розраховану відповідно до виплачених йому сум грошового забезпечення за березень 2022 року в розмірі 53733,39 грн та за квітень 2022 року в розмірі 46 623,02 грн, за 367 днів (608 478,66 грн.) і фактично виплаченою сумою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу (153 490,41 грн), що складає 454 988,25 грн на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023 по справі №480/3793/22.

Що ж до вимог, які стосуються стягнення з ГУ НП в Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем зазначені вимоги обґрунтовані нормами ст. 117 КЗпП України. При цьому, період, який позивач заявляє у позовних вимогах стосується виплати суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 153490, 41 грн., яка виплачена відповідачем на підстави постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023 по справі №480/3793/22.

Позивач зазначає, що суму 153490,41 грн. позивач повинен отримати був 04.05.2023, але отримав пізніше, а тому за період з 04.05.2023 по день перерахунку коштів позивач має право на суму середнього заробітку у відповідності до ст. 117 КЗпП України.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023 по справі №480/3793/22 сума 153490,41 перерахована позивачу 14.06.2023. Разом із тим, за період з 04.05.2023 по 14.06.2023 у відповідача відсутні підстави виплати позивачу суми середнього заробітку у відповідності до ст. 117 КЗпП України.

Так, ст. 117 КЗпП України передбачає відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.

Зокрема передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

В даному випадку, сума 153490,41 грн. не є сумою, яка належала позивачу при звільненні. Дана сума, є сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та стягнута судом під час розгляду справи про поновлення позивача на посаді.

Враховуючи зазначене, у суду відсутні підстави для стягнення суми середнього заробітку у відповідності до ст. 117 КЗпП України за час затримки виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023 по справі №480/3793/22 в період з 04.05.2023 по 14.06.2023.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, а також відповідачем, суд зазначає, що відсутність підстав для задоволенні позовних вимог адміністративного позову.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про стягнення різницю між належною сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу розраховану відповідно до виплачених йому сум грошового забезпечення за березень 2022 року в розмірі 53733,39 грн та за квітень 2022 року в розмірі 46 623,02 грн, за 367 днів (608 478,66 грн.) і фактично виплаченою сумою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу (153 490,41 грн), що складає 454 988,25 грн; а також стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета