Справа № 380/6129/23
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 380/6129/23 пров. № А/857/19511/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року (суддя Желік О.М., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській областіпро визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у березні 2023 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив:визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 07.02.2023 № 31;зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи, що дають право на призначення пенсії за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:- до страхового стажу роботи з 08.10.1984 року по 29.07.1992 року на посадах електромонтера-лінійника (слюсаря-ремонтника, вантажника) в Українській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння об`єднання «ЗахідУкргеологія», з 01.02.1993 року по 25.12.1993 року на посаді слюсаря сантехніка в Муніципальному підприємстві «Житлово-комунального господарства», з 04.11.1995 року по 09.10.1997 року на посаді монтажника у ВАТ «Томськнафта» та з 24.12.1997 року по 24.02.1998 року на посаді слюсаря-монтажника у ВАТ «Сибкомплектмонтаж» (Виробничо-будівельній фірмі «Промбудкомплектмонтаж») як один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік та шість місяців роботи;- до страхового стажу роботи з 01.10.2022 року по 30.01.2023 року на посаді слюсаря із складання металевих конструкцій в ТОВ «Дослідно-механічний завод «Карпати»;- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити (обчислити) і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01 лютого 2023 року із урахуванням довідок (архівних довідок) про його заробітну плату (дохід), а саме, довідки від 06.03.2018 року № 10/1- 728, архівної довідки від 21.03.2018 року № 644, архівної довідки від 10.04.2018 року № С-1103, архівної довідки від 18.04.2018 року № 1204-02/1319.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.02.2023 звернувся до управління Пенсійного фонду України за призначення пенсії за віком в 60 років при наявності страхового стажу 32 роки та 1 місяць. Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №31 від 07.02.2023 йому було відмовлено в призначенні пенсії. До страхового стажу не враховано період роботи в російській федерації з 04.11.1995 по 09.10.1997, з 24.12.1997 по 24.02.1998, оскільки РФ в односторонньому порядку вийшла з двостороннього договору.Окрім цього зазначає, що стажі його роботи в районах Крайньої Півночі з 08.10.1984 по 29.07.1992, з 01.02.1993 по 25.12.1993, з 04.11.1995 по 09.10.1997, з 24.12.1997 по 24.02.1998 підлягають зарахуванню до його страхового стажу в пільговому обчисленні, а саме у відношенні 1 рік роботи до 1 року та 6 місяців.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, щоз 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, а тому підстави для зарахування періодів роботи позивача на території російської федерації після 31.12.1991 відсутні. Щодо зарахування періодів роботи позивача на території Крайньої Півночі у пільговому обчисленні 1 рік роботи до 1 року та 6 місяців роботи відповідач 2 зазначив, що за відсутності строкового договору, який підтверджує користування пільгами, підстав для зарахування періоду роботи позивача по 01.01.1991 у такому обчисленні відсутні. Щодо зарахування періодів роботи з 01.01.1991 відповідач вказав, що обов`язковою умовою для зарахування заробітної плати при обчисленні розміру пенсії є нарахування та сплата внесків на суми виплат, що включаються до заробітної плати. Щодо зарахування стажу з 01.10.2022 року по 30.01.2023 зазначив, що згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 ОСОБА_1 інформація про нарахування заробітної плати та сплату внесків ТОВ «Дослідно-механічний завод «Карпати» від 01.10.2023 по 30.01.2023 була відсутньою.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , такий працював в періоди:

- з 08.10.1984 по 29.07.1992 на посадах електромонтера-лінійника (слюсаря-ремонтника, вантажника) в Українській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння об`єднання «ЗахідУкргеологія»;

- з 01.02.1993 по 25.12.1993 на посаді слюсаря сантехніка в Муніципальному підприємстві «Житлово-комунального господарства»;

- з 04.11.1995 по 09.10.1997 на посаді монтажника у ВАТ «Томськнафта»;

- з 24.12.1997 по 24.02.1998 на посаді слюсаря-монтажника у ВАТ «Сибкомплектмонтаж» (Виробничо-будівельній фірмі «Промбудкомплектмонтаж»);

- з 01.10.2022 по 30.01.2023 на посаді слюсаря із складання металевих конструкцій в ТОВ «Дослідно-механічний завод «Карпати».

У зв`язку із досягненням 60 річного віку ОСОБА_1 01.02.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №31 від 07.02.2023 ОСОБА_1 відмолено в призначенні пенсії за віком.

Згідно вказаного рішення, вік заявника 60 років; необхідний страховий стаж становить 30 років; страховий стаж заявника становить 22 роки 9 місяців та 7 днів. Результат розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до загального страхового стажу періоди роботи на території російської федерації зараховано по 31.12.1991. Періоди роботи з 04.11.1995 по 09.10.1997 та з 24.12.1997 по 24.02.1998 не зараховані до загального страхового стажу заявника. З 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РСФСР по 31 грудня 1991 року.

Вважаючи зазначене рішення протиправним та таким, що позбавляє позивача права на соціальне забезпечення, останній звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії працівникові періоду його роботи.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років.

У відповідності до частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так само, пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (надалі - Порядок №637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 названого Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У відповідності до абзаців першого, другого пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Статтею 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Окрім того, відповідно до частини другої статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно абзаців другого, третього статті 6 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Статтею 7 названої Угоди визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відмовляючи позивачу у зарахуванні періодів роботи з 04.11.1995 по 09.10.1997 та з 24.12.1997 по 24.02.1998 до загального страхового стажу відповідач послався виключно на припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Однак, колегія суддів вважає такі доводи пенсійного органу неприйнятними, адже у силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Крім того, слід зазначати, що надані позивачем первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з країною-агресором.

Позиція апелянта суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

А тому стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Слід зауважити, що позивач разом із заявою від 01.02.2023 надав пенсійному органу, трудову книжку серії НОМЕР_1 , в якій наявний запис про роботу у ВАТ «Томськнафта» з 04.11.1995 року по 09.10.1997 року на посаді монтажника та роботу у ВАТ «Сибкомплектмонтаж» (Виробничо-будівельній фірмі «Промбудкомплектмонтаж») з 24.12.1997 року по 24.02.1998 року на посаді слюсаря-монтажника. Жодних зауважень до даного періоду роботи позивача у пенсійного органу не було.

Більше того, вказані записи в трудовій книжці містять посилання на відповідні документи, на основі яких вони вчинені (накази) та не містять помилок, неточностей, підтирань чи виправлень, а тому не викликають сумнівів.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №31 від 07.02.2023 про відмову у призначення пенсії за віком, яким не зараховано до загального страхового стажу періодів роботи позивача з 04.11.1995 по 09.10.1997 та з 24.12.1997 по 24.02.1998, що має наслідком його скасування.

Стосовно вимог позивача в частині зарахування до страхового стажу періодів його роботи з 08.10.1984 по 29.07.1992, з 01.02.1993 по 25.12.1993, з 04.11.1995 по 09.10.1997 та з 24.12.1997 по 24.02.1998 як один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік та шість місяців роботи апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частин 2, 4 статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 року - на підставі документів та порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як вже було згадано вище, згідно статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 5 «Прикінцевих положень» Закону України №1058 період роботи до 01.01.91 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.60 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.60 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.67 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до абз.у 2 ч. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, за період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

З аналізу наведених норм вбачається, що обчислення пільгового страхового стажу під час трудової діяльності в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі здійснюється на підставі трудової книжки, в якій повинно бути зазначено період роботи та користування пільгами або письмового трудового договору чи довідки, що містять такі відомості.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, було встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі» від 01.08.1945 року, «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.1960 року та «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26.09.1967 року, а також Інструкцією про порядок надання пільг, затверджений постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 року.

Відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.1960 року, постанови Ради Міністрів СРСР № 148 від 10.02.1960 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.60 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пунктом «д» статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» постановлено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, при умові укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до статті 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26.09.1967 року постановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» з п`яти до трьох років.

Надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості за власною ініціативою, за умови укладення ними трудових договорів на термін три роки, а на островах Північного Льодовитого океанудва роки.

Відповідно до абз. 1 п. 2 Інструкції про порядок надання пільг, затвердженої постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС №520/П-28 від 16.12.1967 року, пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу від 10.02.1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967 року, надавалися незалежно від наявності письмового трудового договору.

Згідно з пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01.01.91 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.1960 року, постанови Ради Міністрів Союзу РСР «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР» від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» № 148 від 10.02.1960 року, Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26.09.1967 року.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року і від 26.09.1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10.11.1967 року.

При цьому, питання врахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі (колишнього СРСР, а потім Російської Федерації) після 01.01.1991 року до стажу при призначенні пенсій на території України регулюється нормами міжнародних угод, підписаних Україною та Російською Федерацією.

З 01.01.1992 року по 31.12.2001 року на території РФ діяв Закон РРСФР «Про державні пенсії в РРСФР» від 20.11.1990 року № 340-1, на підставі якого всі періоди роботи в районах Крайньої Півночі зараховуються в трудовий стаж в полуторному розмірі.

Частиною 4ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення`передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Згідно з частиною другою статті 6 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992 року, укладеної між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абз. 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників мігрантів» від 15.04.1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З вищенаведених норм міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, слідує, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Таким чином, якщо певний період роботи особи на території РФ згідно з законодавством цієї держави повинен обчислюватися на пільгових підставах, то в такому ж порядку цей же стаж повинен враховуватись щодо цієї людини і в Україні. Відтак, стаж позивача має бути обчислений згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність особи.

Отже, з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працював у періоди: з 08.10.1984 по 29.07.1992 на посадах електромонтера-лінійника (слюсаря-ремонтника, вантажника) в Українській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння об`єднання «ЗахідУкргеологія»; з 01.02.1993 по 25.12.1993 на посаді слюсаря сантехніка в Муніципальному підприємстві «Житлово-комунального господарства»; з 04.11.1995 по 09.10.1997 на посаді монтажника у ВАТ «Томськнафта»; з 24.12.1997 по 24.02.1998 на посаді слюсаря-монтажника у ВАТ «Сибкомплектмонтаж» (Виробничо-будівельній фірмі «Промбудкомплектмонтаж»).

Архівними довідками від 18.04.2018 року № 1204-02/1318 та № 1204-02/1320, виданими Муніципальним архівом (додаються) підтверджується те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : прийнято з 08.10.1984 (наказ від 08.10.1984 № 164-к) електромонтером-лінійником з монтажу повітряних ліній високої напруги 4 розряду з виплатою польового забезпечення; звільнено з 29.07.1992, так у документі (наказ від 29.07.1992 № 788-к, так у документі). Підприємство знаходилося на території Ямало-Ненецького автономного округу. Підстава: фонд 56, опис 1, справа 9, листи 33-35, справа 312, лист 201, справа 317, лист 205.

Архівною довідкою від 06.03.2018 року № 10/1-727, виданою АТ «Томськнафта» (додається) підтверджується те, що позивач повний робочий день працював у Васюганському будівельно-монтажному управлінні № 4 Управління капітального будівництва Відкритого акціонерного товариства «Томськнафта» ВНК з 04 листопада 1995 року (Наказ 95 від 08.11.1995 р.) по 09 жовтня 1997 року (Особиста картка форми Т-2), монтажником вахтовим методом.

Довідкою від 25.02.1998 року, виданою ВАТ «Сибкомплектмонтаж» (додається) підтверджується те, що позивач дійсно працював на цьому підприємстві з 24 грудня 1997 року по 24 лютого 1998 року.

Архівною довідкою від 10.04.2018 року № С-1103, виданою Державним архівом (додається) підтверджується те, що у документах філії ВАТ «Сибкомплектмонтаж» Виробничо-будівельної фірми «Промбудкомплектмонтаж» (м. Новий Уренгой, Ямало Ненецький автономний округ, Тюменська область) за 1997-1999 роки є наступні відомості про роботу ОСОБА_1 : наказом від 24 грудня 1997 року № 177-к прийнято на посаду слюсаря-монтажника 5 розряду з 24 грудня 1997 року тимчасово строком на 2 місяці; наказом від 22 лютого 1998 року (так у документі) № 20-к звільнено з посади слюсаря-монтажника 5 розряду як тимчасово прийнятого (статтю не вказано) з 24 лютого 1998 року (так у документі).

Окрім цього, архівними довідками від 18.04.2018 року № 1204-02/1318, № 1204-02/1319 та № 1204-02/1320, виданими Муніципальним архівом (додаються) підтверджується те, що Українськанафтогазорозвідувальна експедиція глибокого буріння об`єднання «ЗахідУкргеологія» (в якій позивач працював з 08.10.1984 року по 29.07.1992 року) знаходилася на території Ямало-Ненецького автономного округу (Тюменська область). Також, заробітна плата позивача нараховувалася йому з врахуванням районного коефіцієнту та північних надбавок.

Архівною довідкою від 10.04.2018 року № С-1103/1, виданою Державним архівом (додається) підтверджується те, що Ямало-Ненецький автономний округ (Тюменська область) належить до району Крайньої Півночі як це визначено Переліком районів Крайньої Півночі та місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на які поширюється дія Указів Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 р. та від 26 вересня 1967 р. про пільги для осіб, які працюють у цих районах та місцевостях.

Муніципальне підприємство «Житлово-комунального господарства» (в якому позивач працював з 01.02.1993 року по 25.12.1993 року) розташовувалось в Томській області, а саме в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, про що проставлено печатку в трудовій книжці НОМЕР_2 (перед записом № 14). Також, місце розташування роботодавця (Томська область) вбачається із печатки в трудовій книжці НОМЕР_2 , проставленій після запису № 15.

Архівною довідкою від 21.03.2018 року № 644, а саме в її примітці йдеться про те, що Муніципальне підприємство «Житлово-комунального господарства» розташовувалось в місті Стрежевий Томської області, місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.

ВАТ «Томськнафта» (де позивач працював з 04.11.1995 року по 09.10.1997 року) є місцевістю, прирівняною до районів Крайньої Півночі, про що зроблено запис в трудовій книжці НОМЕР_2 (перед записом № 16).

Архівною довідкою від 06.03.2018 року № 10/1-727 підтверджується те, що вищевказане підприємство знаходилось в місті Стрежевий, Томської області, місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.

ВАТ«Сибкомплектмонтаж»(Виробничо-будівельнафірма«Промбудкомплектмонтаж») позивач працював з 24.12.1997 року по 24.02.1998 року, розташоване в районі Крайньої Півночі (м. Новий Уренгой Тюменської області), на що вказує печатка в трудовій книжці НОМЕР_2 (проставлена перед записом № 19).

Довідкою від 25.02.1998 року підтверджується те, що позивач за час роботи отримував північну надбавку. Архівною довідкою від 10.04.2018 року № С-1103 підтверджується те, що ВАТ «Сибкомплектмонтаж» Виробничо-будівельна фірма «Промбудкомплектмонтаж» розташоване в м. Новий Уренгой, Ямало-Ненецький автономний округ, Тюменська область.

Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2021 року у справі № 266/258/16-а дійшов висновку про те, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

За встановлених обставин, коли факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, які також безпосередньо кореспондуються з записами у відповідній довідці, то спірний період роботи позивача в районах Крайньої Півночі підлягає пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, позивач має право на зарахування вказаних періодів роботи до страхового стажу в пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.

Стосовно вимог позивача в частині обрахунку розміру його пенсії із врахуванням довідок (архівних довідок) про його заробітну плату (дохід), а саме, довідки від 06.03.2018 року № 10/1- 728, архівної довідки від 21.03.2018 року № 644, архівної довідки від 10.04.2018 року № С-1103, архівної довідки від 18.04.2018 року № 1204-02/1319 колегія судді зазначає наступне.

Відповідно до вже згаданої ч. 3 ст. 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 року у разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Тоді як, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року встановлює правила обчислення розміру пенсій. Згідно із ч. 3 ст. 6 Угоди обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії. Цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період, також, підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав № 01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди.

Таким чином, з огляду на те, що періоди роботи в Українській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння об`єднання «ЗахідУкргеологія», Муніципальному підприємстві «Житлово-комунального господарства», ВАТ «Томськнафта» та ВАТ «Сибкомплектмонтаж» (Виробничо-будівельній фірмі «Промбудкомплектмонтаж»), зараховуються до страхового стажу роботи, що дає мені право на призначення пенсії за віком, то відповідно і обчислення пенсії проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до такого стажу.

Розмір заробітної плати (доходу) за вищевказані періоди підтверджується довідками, наданими відповідачам, а саме згідно: довідки від 06.03.2018 року №10/1-728, архівної довідки від 21.03.2018 року №644, архівної довідки від 18.04.2018 року №1204-02/1319, архівної довідки від 10.04.2018 року №С-1103.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що із зарахуванням періодів роботи в Українській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння об`єднання «ЗахідУкргеологія», Муніципальному підприємстві «Житлово-комунального господарства», ВАТ «Томськнафта» та ВАТ «Сибкомплектмонтаж» (Виробничо-будівельній фірмі «Промбудкомплектмонтаж») одночасно підлягає врахуванню під час обчислення пенсії за віком і заробітна плата (дохід) за вказані періоди роботи, як цього вимагають ч. 3 ст. 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року та ч. 3 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Стосовно вимог позивача в частині зарахування до його страхового стажу періоду роботи з 01.10.2022 по 30.01.2023 на посаді слюсаря із складання металевих конструкцій в ТОВ «Дослідно-механічний завод «Карпати» слід зазначити наступне.

Як вбачається із розрахунку страхового стажу позивача, зробленого органами пенсійного фонду, останні не включили такий період до страхового стажу роботи, який враховується під час призначення пенсії.

Відтак, його страховий стаж фактично розрахований без періоду роботи з 01.10.2022 року по 30.01.2023 року (31.01.2023 року позивач досягнув пенсійного віку).

Довідкою № 5 від 20 березня 2023 року, виданою ТОВ «Дослідно-механічний завод «Карпати» підтверджується те, що ОСОБА_1 дійсно працює на ТОВ «Дослідно-механічний завод «Карпати» з 23.11.2021 року (наказ № 255-к від 22.11.2021 року) слюсарем із складання металевих конструкцій по даний час.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як трудовою книжкою НОМЕР_2 , так і довідкою № 5 від 20 березня 2023 року підтверджується стаж роботи з 01.10.2022 року по 30.01.2023 року на посаді слюсаря із складання металевих конструкцій в ТОВ «Дослідно-механічний завод «Карпати», який враховується до стажу, що дає позивачу право на його пенсійне забезпечення.

Щодо твердження відповідача щодо відсутності інформації про нарахування заробітної плати та сплату внесків ТОВ «Дослідно-механічний завод «Карпати» від 01.10.2023 по 30.01.2023 суд відзначає, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Внаслідок невиконання обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України працівник позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

В свою чергу, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення працівника права на призначення чи перерахунок пенсії.

Отже, працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії працівникові періоду його роботи.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року у справі №380/6129/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
Л. Я. Гудим