Справа № 199/10520/23
Суддя: СПАЇ В. В.
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

(2-а/199/8/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

20.02.2024

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського районного територіального Центра комплектування та соціальної підтримки м. Дніпро про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 28 листопада 2023 р. Амур-Нижньодніпровський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Дніпро виніс постанову №952 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП України відносно ОСОБА_1 , згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено штраф в розмірі 850 грн. На переконання позивача, постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

28.11.2023 р. близько 12-00 год. на адресу проживання позивача прибули працівники поліції ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровської області та супереч волі позивача без законних підстав доставили його до Амур-Нижньодніпровського РТЦК та СП, не викликав його у встановлений спосіб, зокрема шляхом вручення повістки із вимогою прибути 28.11.2023 р. В Амур-Нижньодніпровському РТЦК та СП йому пред`явлено звинувачення в тому, що він не прибував до АНД РТЦК для проходження військово - лікарської комісії, крім цього не повідомляв про зміну військово-облікових даних.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, він дійсно 07.10.19 р. був взятий на військовий облік військовозобов`язаних (резервістів) в АНД РТЦК та СП. 25-26 лютого 2022 року ОСОБА_1 з`являвся в АНД РТЦК та СП, про що зазначено у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі від 28.11.23 р. Разом з тим, з 2019 року до 28.11.2023 р. він не отримував жодної повістки чи повідомлення із військомату з вимогою прибути для звіряння військово-облікових даних та проходження військово- лікарської комісії. Місце проживання і реєстрації за цей період позивач не змінював, постійно проживає за вищевказаною адресою, також він не вибував в іншу місцевість до нового місця проживання за межі України на постійне місце проживання, не змінював місця проживання в межах міста з переїздом на територію іншого адміністративного району, протягом дії воєнного стану не виїжджав за межі України, на військовому обліку числиться, що підтверджується в постанові самим ТЦК та СП.

В оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 28.11.2023 прибув у АНД ТЦК та СП для складання протоколу, втім така інформація є неправдивою, оскільки він не отримував повістки для прибуття 28.11.2023 в АНД ТЦК та СП і не прибував туди самостійно 28.11.2023, адже цього дня він перебував дома та працівники поліції за вимогою відповідача насильно здійснили привід позивача. В процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення посадовою особою не було роз`яснено його права. Він не був присутній при розгляді справи, яка відбулася о 14-05 год., протокол підписав формально на вимогу посадової особи, не читав його та не просив розглядати справу у його відсутність. Сама постанова йому вручена не була, він тільки сфотографував протокол, при складанні цього протоколу особа, що його склала, без посилання на письмові докази встановлює обставини справи, на підставі яких приходить до висновку про наявність адміністративного правопорушення. Свою провину позивач не визнавав, постанову отримав представник позивача на адвокатський запит 07.12.2023 р.

Позивач посилається також на те, що працівники ТЦК та СП є державними службовцями і на них поширюється дія Закону «Про державну службу».

Стаття 8, ч. 1 Закону України «Про державну службу» визначає основні обов`язки державного службовця, зокрема: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина.

На переконання позивача, посадові особи АНД ТЦК та СП в незаконний спосіб без законних підстав з порушенням прав людини і громадянина затримали позивача 28.11.2023 р., позбавили права на вільне пересування проти його волі, із застосуванням щодо нього сили привезли на територію АНД ТЦК та СП, при цьому він не ухиляється від військового обліку та служби, але посадові особи ТЦК та СП зобов`язані у визначений законом спосіб повідомляти про виклик (жодних повісток із вимогою прийти в ТЦК та СП 28.11.2023 р. позивач не отримував). При винесенні постанови посадова особа ТЦК та СП посилається факти, які не підтверджуються доказами (щодо зміни ним місця проживання, реєстрації, персональних даних), а також застосовує норми закону, які почали діяти з 05.01.2023 р. до правовідносин з 2019 р.

Підсумовуючи, позивач вважає, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто без дотримання встановленого законом порядку такого розгляду, що є порушенням вимог ст.ст. 251, 279, 278, 280 КУпАП.

Позовна заява містить вимогу про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Відповідач позов не визнав.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що у зв`язку з військовою агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової та мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пп. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022р. № 65/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022р. №2105-ХІІ (який застосовується з дня фактичного початку воєнних дій у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, розпочатої 24.02.2022 р. оголошено проведення загальної мобілізації. На підставі викладеного, Амур-Нижньодніпровським РТЦК та СП м. Дніпро було надіслано до відділення поліції № 1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області звернення щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 «Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку» та/або ч. 2 ст. 210-1 «Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» КУпАП, для складання протоколів про адміністративні правопорушення. З огляду на наявність в діях (бездіяльності) ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, 23.10.2023 р., до органів поліції було подано звернення щодо доставлення, серед інших громадян, ОСОБА_1 , після чого ОСОБА_1 було доставлено до Амур-Нижньодніпровського РТЦК та СП м Дніпро органами поліції та складено адміністративний протокол та оскаржувану постанову.

07.10.2019 р. ОСОБА_1 взято на військовий облік в Амур-Нижньодніпровському РТЦК та СП м. Дніпро, і після 07.10.2019 р. та після 24.02.2022 р. ОСОБА_1 свої дані не звіряв, медичного огляду не проходив. Про явку ОСОБА_1 25-26.02.2022 р. до РТЦК та СП було записано у протокол та продубльовано у постанову зі слів ОСОБА_1 , жодних документальних підтверджень тому немає.

Відповідач просив суд врахувати, що ОСОБА_1 свою вину визнав, порушення правил військового обліку через власну необізнаність також визнав, підписавши протокол без зауважень та отримавши оскаржувану постанову, та що повномасштабна війна триває і захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, відповідач просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Як встановлено судом на підставі відповідної постанови, постановою №952 від 28.11.2023 р., яка винесена тимчасово виконуючою обов`язки начальника Амур-Нижньодніпровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Дніпро Хохловою Н.І. за результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП, останнього визнано винним за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення (штраф в розмірі 850,00 грн.).

Згідно з постановою особою, яка винесла постанову, встановлено, що ОСОБА_1 28.11.2023 прибув в АНД ТЦК та СП для складання адміністративного протоколу за порушення правил військового обліку. Під час перевірки документів з`ясувалось, що 07.10.2019 р. ОСОБА_1 було взято на військовий облік (резервістів) в АНД РТЦК та СП в м. Дніпро. Близько 25-26 лютого 2022 року ОСОБА_1 з`являвся в АНД РТЦК та СП. При цьому, станом на 28.11.2023 р. ОСОБА_1 не повідомляв про зміну даних та не проходив чергове медичне обстеження військово лікарською комісією при АНД РТЦК та СП м. Дніпро, яке повинен був проходити відповідно до п. 3.2 Положення про військово лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 р., чим порушив Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є Додатком №2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів, затв. постановою КМУ №377 від 09.06.1994 р., №921 від 07.12.2016 р., №1487 від 30.12.2022 р. Вказані обставини зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення від 28.11.2023 р. з доказами правопорушення, поясненнями особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, за ознаками ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Постанова була винесена за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 28.11.2023 р. (а.с. 20), який містить підписи позивача про обізнаність з положеннями ст. 63 Конституції України, про визнання ним своєї вин и у порушенні правил військового обліку через власну необізнаність, а також у графі «заяви, клопотання» про розгляд справи у його відсутності.

Як встановлено судом, бланк протоколу вже містив надруковані графи «пояснення», «заяви, клопотання» та певний зміст останніх, та особі, яка притягається до відповідальності за КУпАП, пропонується лише поставити підписи в них (а.с. 21).

Позивач заперечує правомірність постанови з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач заперечує проти позову.

Правовідносини виникли із дій суб`єкта владних повноважень по притягненню особи до адміністративної відповідальності за КУпАП.

Дослідив докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств,. Установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених; законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається я протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

За ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, виконуючи обов`язок доказування, відповідач мав би надати докази вчинення позивачем інкримінованого останньому правопорушення, оскільки обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як встановлено судом, окрім правом надання відзиву на позову заяву, відповідач не скористався правом подання доказів (п. 2 ч. 3 ст. 44 КАС України), не виконав свій процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності оскаржуваного рішення відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС, та не надав до суду доказів на підтвердження правомірності свого рішення постанови від 28.11.2023 р. №952.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на порушення з боку відповідача порядку провадження у справах про адміністративне правопорушення, втім доводи позивача відповідачем не спростовані.

Щодо посилання відповідача на визнання ОСОБА_1 вини в інкримінованому останньому правопорушенні, то стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні. суд відхиляє доводи відповідача про правомірність оскаржуваної постанови у зв`язку з тим, що вчинення адміністративного правопорушення позивачем не заперечувалося, оскільки уважає, що сам факт визнання особою вини не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Як встановлено судом, будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210 КУпАП, відповідачем не надано.

Відповідач також зобов`язаний був довести дотримання ним процедури притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема позивач мав бути у встановленому порядку викликаний для складання протоколу, під час цього складання йому мали бути роз`яснені його права, надана можливість скористатися правовою допомогою, надати пояснення. Позивач мав бути повідомлений у встановленому порядку про час розгляду справи, знову ж таки йому мали бути роз`яснені його права, надана можливість скористатися правовою допомогою, надати пояснення.

Дотримання зазначеного обов`язку з боку відповідача відносно позивача не доведено.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція. (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційного Суду України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Таким чином, оцінюючи усі докази, які були досліджені у їх сукупності, та враховуючи встановлені порушення вимог закону у діях відповідача при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача та скасування оскаржуваної постанови.

Щодо розподілу судових витрат (судовий збір), то на підставі ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 6-10, 12, п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 22, ч. 1 ст. 25, ст.ст. 72-77, 79, 90, 139, ч. 1 та ч. 4 ст. 189, п. 2 ч. 1 ст. 241, ст.ст. 242-246, 250, 251, 255, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського районного територіального Центра комплектування та соціальної підтримки м. Дніпро про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити повністю.

Скасувати постанову тимчасово виконуючої обов`язки начальника Амур-Нижньодніпровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Дніпро Хохлової Наталії Іванівни від 28.11.2023 р. №952 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Амур-Нижньодніпровського районного територіального Центра комплектування та соціальної підтримки м. Дніпро (код 019930189, 49006, м. Дніпро, вул. Юлії Залюбовської, буд. 20).

Повне судове рішення складене та підписане 20.02.2024 р.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї