Справа № 480/6287/22
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: О.В. Соп`яненко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 р. Справа № 480/6287/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Бартош Н.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2023, по справі № 480/6287/22

за позовом ОСОБА_1

до Державної судової адміністрації України , Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області , третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області

про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області у повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 до 30.06.2021, виходячи із встановленого станом на 01.01.2021 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн.;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 до 30.06.2021, виходячи із встановленого станом на 01.01.2021 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн.;

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області щодо нарахування та виплати судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.01.2021 до 30.06.2021, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з січня 2021 у розмірі 2102 грн.;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 до 30.06.2021, у відповідності до вимог ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого з 1 січня 2021 складає 2270 грн. з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 закрито провадження у справі в частині вимог про визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області щодо нарахування та виплати судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.01.2021 до 30.06.2021, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з січня 2021 у розмірі 2102 грн 00 коп., зобов`язання Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 до 30.06.2021, у відповідності до вимог ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого з 1 січня 2021 складає 2270 грн., з урахуванням раніше виплачених сум.

Також, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 у задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 , не погодившись із ухвалою суду подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати зазначену ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

ОСОБА_1 , не погодившись із рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати зазначене рішення, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 - задоволено.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 по справі № 480/6287/22 - скасовано.

Адміністративну справу № 480/6287/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області щодо нарахування та виплати судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.01.2021 до 30.06.2021, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з січня 2021 у розмірі 2102 грн 00 коп., зобов`язання Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 до 30.06.2021, у відповідності до вимог ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого з 1 січня 2021 складає 2270 грн. - направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області про визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року до 30 червня 2021 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб , який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з січня 2021 року, у розмірі 2102 грн. 00 коп.; зобов`язання здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року до 30 червня 2021 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді у 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого складає 2270 грн. 00 коп. - відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати зазначене рішення, прийняти нове, яким позовні вимоги до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області уповноважене складати проект кошторису щодо фінансування місцевих судів, у тому числі Конотопського міськрайонного суду Сумської області. Втім, відповідачем не надано доказів подання на затвердження Державної судової адміністрації України в Сумській області проекту кошторису фінансування судів першої інстанції, зокрема Конотопського міськрайонного суду Сумської області, на 2021, виходячи із розрахованої суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року до 30 червня 2021 року з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого складав 2270 грн. Також, відповідачем не надано доказів того, що у спірний період суддівська винагорода була нарахована відповідно до ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», але виплачена була у меншому розмірі через відсутність фінансування. Отже, враховуючи, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, склало та подало на затвердження до головного розпорядника - Державної судової адміністрації України в Сумській області, кошторис на 2021, який містив відомості щодо розміру суддівської винагороди, що не відповідає вимогам ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», позовні вимоги до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 з 14.06.2002 по теперішній час працює на посаді судді: з 14.06.2002 Конотопського міського суду Сумської області, з 29.03.2004 Конотопського міськрайонного суду Сумської області.

У період з 01.01.2021 по 30.06.2021 обчислення суддівської винагороди позивача проведено відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-ІХ, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн.

Не погодившись із такими діями, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, суд першої інстанції виходив з того, що у спірний період відповідач не мав можливості здійснювати виплату суддівської винагороди із застосуванням для розрахунку розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн. через відсутність необхідного фінансування.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, а також від 04 грудня 2018 року № 11 -р/2018.

Так, організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, здійснюється у відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Пунктом 1 ч. 3, п. 1 ч. 4 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Таким чином, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону України «Про прожитковий мінімум» закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня - 2189,00 гривень, з 01 липня - 2294,00 гривні, з 01 грудня - 2393,00 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема:

- працездатних осіб: з 01 січня - 2270,00 гривень, з 01 липня - 2379,00 гривень, з 01 грудня - 2481,00 гривня;

- працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 01 січня - 2102,00 гривні.

Слід зазначити, що зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, а також до Закону України «Про прожитковий мінімум» щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, з огляду на що підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, відсутні.

Водночас Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена ч. 2 ст. 130 Конституції України і ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Однак, означені Закони не повинні містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Таким чином, для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Виплата суддівської винагороди регулюється ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», натомість норми інших законодавчих актів до правовідносин щодо виплати суддівської винагороди не підлягають застосовуванню.

Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Аналогічні правові висновки були сформовані Верховним Судом у постановах від 25.07.2023 у справі № 120/2006/22-а, від 26.07.2023 у справі № 240/2978/22, від 27.07.2023 у справі № 240/3795/22, від 20.11.2023 у справі № 120/709/22-а.

Отже, при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди відповідач повинен керуватися виключно Законом України «Про судоустрій та статус суддів» та Законом України «Про прожитковий мінімум», які не передбачають встановлення окремого розміру прожиткового мінімуму для суддів.

Натомість, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2021 на рівні 2270,00 грн., на іншу розрахункову величину прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн., що суперечить положенням Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є протиправною.

Враховуючи викладене, не знайшли підтвердження доводи відповідача щодо необхідності застосування положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», оскільки конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Стосовно посилань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області на те, що всі нарахування та виплати здійснюються лише у межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом, у зв`язку з чим причиною можливої невиплати судді суддівської винагороди в повному обсязі протягом спірного періоду може бути недостатність виділених коштів, що пов`язано з діяльністю Державної судової адміністрації України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною 2 ст. 148 вказаного Закону передбачено, що видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України.

Згідно з ч. 3 ст. 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють, зокрема Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх Державної судової адміністрації України.

У свою чергу ч. 4 ст. 148 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Відповідно до ст. 149 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Таким чином, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області є територіальним органом Державної судової адміністрації України, на який у свою чергу покладено обов`язки щодо організаційного та фінансового забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом та забезпечення належних умов діяльності судів, у тому числі щодо виплати суддівської винагороди суддям місцевих судів.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 БК України за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Положеннями п. 2, 4 ч. 5 ст. 22 БК України передбачено, що головний розпорядник бюджетних коштів: організовує та забезпечує на підставі Бюджетної декларації (прогнозу місцевого бюджету) та плану діяльності на середньостроковий період складання проекту кошторису та бюджетного запиту і подає їх Міністерству фінансів України (місцевому фінансовому органу); затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.

Головним розпорядником бюджетних коштів є Державна судова адміністрація України.

Згідно з ч. 1 ст. 23 БК України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Частиною 2 ст. 23 БК України передбачено, що бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 10 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 головні розпорядники забезпечують організацію та координацію роботи відповідальних виконавців, розпорядників нижчого рівня із складання проектів кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, зведення показників спеціального фонду кошторису, планів використання бюджетних коштів та помісячних планів використання бюджетних коштів на плановий бюджетний період та складання таких документів за бюджетними програмами, що виконуються безпосередньо головними розпорядниками.

Пунктом 11 Порядку № 228 головні розпорядники керуються відповідними методичними вказівками Мінфіну, Міністерства фінансів Автономної Республіки Крим, місцевих фінансових органів щодо складання розпису відповідного бюджету, доводять відповідальним виконавцям, розпорядникам нижчого рівня вказівки щодо складання проектів кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, зведення показників спеціального фонду кошторису, планів використання бюджетних коштів та помісячних планів використання бюджетних коштів, термінів їх подання і показники, які необхідні для визначення обсягів видатків бюджету та надання кредитів з бюджету.

Згідно з п. 12 Порядку № 228 розпорядники під час складання проектів кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, зведення показників спеціального фонду кошторису, планів використання бюджетних коштів та помісячних планів використання бюджетних коштів забезпечують дотримання принципів, на яких ґрунтується бюджетна система, а також дотримання вимог законодавства під час проведення розрахунків до кошторису, розподілу видатків бюджету та надання кредитів з бюджету відповідно до економічної класифікації видатків бюджету та класифікації кредитування бюджету, визначення показників надходжень бюджету в частині доходів, фінансування або повернення кредитів, додержання тарифних ставок (посадових окладів), норм, цін, лімітів, а також інших показників відповідно до законодавства.

Положеннями п. 28 Порядку № 228 передбачено, що відповідальні виконавці подають головному розпоряднику зведені кошториси та зведені плани асигнувань загального фонду бюджету, зведені плани надання кредитів із загального фонду та зведені плани спеціального фонду, зведення показників спеціального фонду, зведені плани використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і зведені помісячні плани використання бюджетних коштів за кожною бюджетною програмою, за виконання якої вони відповідають.

Відповідальні виконавці, розпорядники нижчого рівня складають кошториси, плани асигнувань загального фонду бюджету, плани надання кредитів із загального фонду бюджету, плани спеціального фонду, зведення показників спеціального фонду кошторису, плани використання бюджетних коштів, помісячні плани використання бюджетних коштів, засвідчують підписами керівника установи та керівника її фінансового підрозділу або бухгалтерської служби і подають їх відповідальним виконавцям або головним розпорядникам для складання зведених кошторисів, зведених планів асигнувань загального фонду бюджету, зведених планів надання кредитів із загального фонду бюджету та зведених планів спеціального фонду, зведення показників спеціального фонду, а також зведених планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і зведених помісячних планів використання бюджетних коштів.

Таким чином, повноваженнями щодо складання проекту кошторису наділені розпорядники бюджетних коштів, які зобов`язані дотримуватись вимог законодавства під час проведення розрахунків до кошторису.

Отже, із урахуванням приписів ч. 4 ст. 148 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області уповноважено складати проект кошторису щодо фінансування місцевих судів.

На підставі викладеного слід дійти висновку, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, має складати та подавати на затвердження до Державної судової адміністрації України кошториси, у тому числі на 2021, із розрахунком суддівської винагороди відповідно до вимог ст. 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Так, відповідач, обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди у спірний період, посилається на недостатність фінансування та відсутність збільшення кошторисних призначень та зазначає, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які Державна судова адміністрація України затвердила у його кошторисі на відповідний рік.

Матеріали справи містять копію кошторису на 2021 з інформацією про фінансування Конотопського міськрайонного суду Сумської області.

Відповідно до службової записки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області розрахунок річного фонду суддівської винагороди по місцевим та загальним судам Сумської області станом на 22.01.2021 розраховувався відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» і складав 110616411,4 грн.

Відповідно до кошторису на 2021 рік кошторисних призначень на початок року недостатньо виділено за КЕКВ 2113 «Суддівська винагорода» у сумі 100966900 грн. Довідкою про зміни до кошторису № 59 від 09.03.2021 збільшено суддівську винагороду на 9649500 грн. Річний фонд суддівської винагороди забезпечений повністю з урахування ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік».

Отже, згідно з наданим кошторисом на 2021 сума коштів відповідно до затвердженого Державною судовою адміністрацією України кошторису та щомісячного розпису видатків на 2021 була недостатньою для забезпечення виплати позивачу суддівської винагороди, обчисленої із урахуванням прожиткового мінімуму величиною 2270 грн.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що судовим розглядом не встановлено та відповідачем не надано доказів складання та подання до Державної судової адміністрації України для затвердження кошторису на 2021 із урахуванням видатків на виплату суддівської винагороди у розмірі, встановленому ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Також, колегія суддів зазначає, що повноваженнями щодо нарахування суддівської винагороди наділене саме Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області.

Втім, як встановлено судовим розглядом, у спірний період суддівська винагорода позивачу Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Сумській області не нараховувалась у розмірах, встановлених ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

За наведених обставин колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 30.06.2021, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 в розмірі 2102 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, належним способом захисту прав позивача на отримання суддівської винагороди у повному розмірі є зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 до 30.06.2021 у відповідності до вимог ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого з 1 січня 2021 складає 2270 грн. з урахуванням раніше виплачених сум.

Суд першої інстанції вищенаведеного не врахував, з огляду на що дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про його скасування та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 по справі № 480/6287/22 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позровні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області щодо нарахування та виплати судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.01.2021 до 30.06.2021, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з січня 2021 у розмірі 2102 грн.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 до 30.06.2021, у відповідності до вимог ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого з 1 січня 2021 складає 2270 грн. з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Н.С. Бартош