Справа № 380/25942/23
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 рокусправа № 380/25942/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Желік О.М. розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із вимогою визнати протиправним та скасувати рішення №25 від 05.09.2023 року та зобов`язати відповідача Головне Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області здійснити позивачу з 29.08.2023 року перерахунок пенсії згідно п. г ст.77 ЗУ «Про пенсійне забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII, оскільки була народжена в той час, як її матір - ОСОБА_2 , перебувала у висланні в с. Усть-Березівка Юрлинського району, Пермської області. Разом з тим, як зазначає позивач, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №25 від 05.09.2023 відмолено в перерахунку пенсії позивача з урахуванням відповідної надбавки з огляду на те, що позивач не відносить до членів сім`ї, яких було примусово вислано. Позивач вважає таке рішення відповідача 1 протиправним та таким, що порушує її право на пенсійне забезпечення, тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

Позиція Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області викладена у відзиві на позовну заяву (вх.№91083 від 27.11.2023), у якому представник щодо задоволення позову заперечив та вказав, що відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено встановлення підвищення репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, та членам їх сімей, яких було примусово переселено. Згідно довідки від 25.04.2005 № 10/3-472(з), виданої Головним управлінням міністерства внутрішніх справ Російської Федерації Пермської області, позивач є членом сім`ї репресованих осіб, яких в подальшому було реабілітовано, однак народилась вона в період (1944-1956) перебування матері ОСОБА_2 , 1930 р.н., в засланні. Враховуючи вищезазначене, позивач не була примусово виселена з місця проживання у зв`язку із засудженням матері. Отже, право на надбавку «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», передбачену статтею 77 Закону 1788 право відсутнє, оскільки позивач була народжена на території поселення Пермської області, та не відноситься до членів сім`ї, яких було примусово переселено.

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області свою позицію щодо позову не висловив, відзиву на позову заяву до суду не подав.

Частиною 6 статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою судді від 08.11.2023 в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Цією ж ухвалою залучено до участі в справі в якості співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Згідно довідки від 25.04.2005 № 10/3-472(з), виданої Головним управлінням міністерства внутрішніх справ російської федерації Пермської області, ОСОБА_1 є членом сім`ї репресованих осіб, яких в подальшому було реабілітовано.

У відповідності до посвідчення №46/2-П від 15.10.2012, виданого Львівською обласною радою, ОСОБА_1 має право на території Львівської області на пільги, передбачені рішеннями Львівської обласної ради та Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 29.08.2023 щодо перерахунку її пенсії за віком у відповідності до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №25 від 05.09.2023 ОСОБА_1 відмолено в перерахунку пенсії та повідомлено, що згідно довідки від 25.04.2005 № 10/3-472(з), виданої Головним управлінням міністерства внутрішніх справ Російської Федерації Пермської області, позивач є членом сім`ї репресованих осіб, яких в подальшому було реабілітовано, однак народилась вона в період (1944-1956) перебування матері ОСОБА_2 , 1930 р.н., в засланні, тобто не була примусово виселена з місця проживання у зв`язку із засудженням матері.

Вважаючи вказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №25 від 05.09.2023 протиправним, позивач звернулась до суду з метою його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Підлягають реабілітації також особи, щодо яких з політичних мотивів застосовано примусові заходи медичного характеру.

17.04.1991 прийнято Закон Української PCP «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» №962-ХІІ, за ст.1 якого, реабілітованими особами слід вважати осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25.12.1958р., за винятком осіб, зазначених у ст.2 цього Закону.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991років» №2325-VIII від 13.03.2018 (набрав законної сили з 05.05.2018, далі - Закон №2235) внесено ряд суттєвих змін до зазначеного Закону.

Так, серед іншого, змінено назву закону на «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991років», а також викладено в новій редакції преамбулу та ст. 1, 3, 6 Закону №962-XII, визнано такою, що втратила чинність постанову Верховної Ради України «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні». Вказані зміни набули чинності 05.05.2018.

Зазначений перелік надав значно ширшого тлумачення поняттю репресованих осіб та осіб, які потерпіли від репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991років, та розширив коло осіб, до яких можуть бути застосовано пільги передбачені Законом №962-XII.

Як визначено ст.1-1 цього Закону України репресована особа - особа, яка зазнала репресій з мотивів та у формах, визначених цим Законом.

Відповідно до ст.1-2 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991років» №962-XII від 17.04.1991 (зі змінами і доповненнями) реабілітованими визнаються особи:

1) які до 24.08.1991 були обвинувачені або яким було призначено покарання за рішенням позасудового органу незалежно від діяння або мотивів обвинувачення чи призначення покарання;

2) стосовно яких до 24.08.1991 були здійснені репресії у формах, визначених ст.2 цього Закону, за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено факт здійснення репресій проти таких осіб з класових, національних, політичних, релігійних, соціальних мотивів;

3) стосовно яких до 24.08.1991 були здійснені репресії за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено недоведеність вини таких осіб у скоєнні злочину або адміністративного правопорушення;

4) які до 24.08.1991 були арештовані, перебували під вартою і яким було пред`явлено обвинувачення за статтями законодавчих актів, передбачених п.п.1-5, за законодавчими актами, передбаченими пунктами 6-14, за діяння, передбачені п.п. 15-22 ст. 3 цього Закону, якщо справи проти таких осіб були припинені під час слідства, попереднього (досудового) слідства або закриті за відсутності події злочину, відсутності складу злочину, недоведеності участі особи у вчиненні злочину;

5) стосовно яких до 24.08.1991 за рішенням іншого репресивного органу були здійснені репресії у формах, визначених ст.2 цього Закону, за недонесення (неповідомлення) про вчинення або підготовку до вчинення іншою особою діяння, за яке законодавством, що діяло до 24.08.1991, було передбачено кримінальну або адміністративну відповідальність, за умови що особа, якій призначено покарання за вчинення або підготовку до вчинення такого діяння, була реабілітована в установленому порядку.

Статтею 4 Закону №962-XII передбачено поновити реабілітованих в усіх громадянських правах, у тому числі в праві проживання в населених пунктах і місцевостях, в яких вони постійно проживали до репресій, поширивши це право на членів їх сімей.

Положеннями статті 13 Закону №962-ХІІ визначено, що потерпілими від репресій визнаються: 1) чоловік або дружина репресованої особи, який/яка на момент здійснення репресії перебували у шлюбі з репресованою особою; 2) діти репресованої особи, у тому числі усиновлені, які у віці до 18 років залишилися без батька, матері (усиновлювача) внаслідок здійснення репресій проти батька, матері (усиновлювача) або які народилися не пізніше ніж через 10 місяців з дня арешту батька, матері, або які народилися у місці позбавлення волі, на засланні, висланні під час перебування репресованої особи у місці позбавлення волі, на засланні, висланні, залишення репресованої особи для роботи у таборах Народного комісаріату внутрішніх справ у становищі вільнонайманого без права виїзду з прикріпленням до районів табору-будівництва, закріплення репресованої особи за будівництвом згідно з директивою Народного комісара внутрішніх справ та Прокурора СРСР від 29.04.1942 № 185, або які народилися у матері, яку було примусово безпідставно поміщено до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, під час перебування матері у такому психіатричному закладі, або які у віці до 18 років перебували, незалежно від тривалості, у спецприймальниках чи розподільниках, спеціальних будинках малюка чи дитячих будинках репресивних органів, або які внаслідок здійснення репресії проти батька, матері були примусово позбавлені імен, включаючи родові імена; 3) інші особи, які на момент здійснення репресії спільно проживали, були пов`язані спільним побутом з репресованою особою або перебували на утриманні репресованої особи.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 77 Закону №1788-XII призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п.2.13 постанови Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, якою затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованою, приймається завірена в установленому порядку копія посвідчення реабілітованого.

Для осіб, реабілітованих згідно зі ст.3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні», приймаються довідки органів внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на висланих осіб тощо), а за відсутності таких документів довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення.

Відповідно до пункту 7 Постанови Верховної ради України «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» від 24.12.1993 №3812-XII направлення у заслання, вислання та спеціальні поселення в адміністративному порядку (стаття 3) - застосування репресій на підставі рішень місцевих органів влади, адміністративних органів, посадових осіб чи громадських організацій з політичних мотивів до сімей осіб, репресованих за обвинуваченням у контрреволюційних злочинах; до осіб, визнаних соціально небезпечними у політичному відношенні, противниками колективізації; до обвинувачених у зв`язках з так званими «ворогами народу», у приналежності до політичних партій тощо.

Довідки про реабілітацію, згідно із статтею 3 цього Закону видаються реабілітованим на їх вимогу органами внутрішніх справ за наявності у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на виселених осіб тощо), а за відсутності таких документів - районними комісіями по поновленню прав реабілітованих після встановлення ними факту виселення.

З аналізу вище наведених норм вбачається, що громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані на підставі статті 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», призначені пенсії підвищуються на 50 процентів мінімальної пенсії за віком, а членам їх сімей, яких було примусово переселено на підставі статті 3 вказаного Закону, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Як встановлено судом з довідки від 25.04.2005 № 10/3-472(з), виданої Головним управлінням міністерства внутрішніх справ Російської Федерації Пермської області, ОСОБА_1 (1954 року народження) є членом сім`ї репресованих осіб, яких в подальшому було реабілітовано.

Згідно цієї ж довідки матір позивачки - ОСОБА_2 перебувала у висланні з листопада 1944 року по 09.02.1956.

Ураховуючи положення статті 13 Закону № 962-ХІІ щодо переліку потерпілих від репресій осіб до яких зокрема віднесено дітей репресованої особи, в тому числі і тих, які народилися не пізніше ніж через 10 місяців з дня арешту батька, матері, або які народилися у місці позбавлення волі, на засланні, висланні під час перебування репресованої особи у місці позбавлення волі, на засланні, висланні очевидним є факт, що позивач в розумінні наведених вище норм вважається потерпілим від репресій, який народився у висланні в іншій місцевості з місця постійного проживання його батьків.

Таким чином суд відзначає, що позивач є членом сім`ї репресованої особи, оскільки народився у спецпоселенні та на момент здійснення репресій проживала з репресованою особою однією сім`єю.

Наявність у позивача пільг, передбачених Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» (надалі зміненого в назві - Закон України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991років») підтверджується також і посвідченням №46/2-П від 15.10.2012, виданим Львівською обласною радою.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на підвищення до пенсії у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком як особі, яка була примусово переселена як член сім`ї репресованих та згодом реабілітованих.

За таких обставин суд вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №25 від 05.09.2023 про відмову у перерахунку пенсії, а тому таке, як наслідок, підлягає скасуванню.

З метою ефективного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 29.08.2023 перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням підвищення пенсії у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій та рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Щодо судового збору, суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №25 від 05.09.2023 про відмову в перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () здійснити з 29.08.2023 перерахунок пенсії ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахуванням підвищення пенсії у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Желік О.М.