Справа № 160/5455/23
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/5455/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Олефіренко Н.А., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2023 в адміністративній справі №160/5455/23 (суддя Конєва С.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування пункту 1 наказу №376к від 02.03.2023р., наказу №117 о/с від 06.03.2023р. в частині, поновлення на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и В:

У березні 2023 р. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та, з урахуванням позовної заяви від 12.04.2023р., наданої на усунення недоліків позовної заяви, просив:

- визнати протиправним та скасувати п.1 наказу №376к від 02.03.2023р. начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Нікопольського РУП ГУНП щодо накладення на дізнавача сектору дізнання Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України Про Національну поліцію, пунктів 1, 2,6 та 9 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, присяги працівника поліції, вимог частини 1 статті 40-1 КПК України, абзаців 2, 4 пункту 3 розділу У Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 20.05.2020 №405, пунктів 2,4 розділу УІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобігання кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017р. №575, пункту 7 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних із зберіганням, пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012р. №1104, абзаців 2 та 3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179, підпункту 2.1 пункту 2 та пункту 5 Посадових інструкцій, що виразилося у не проведенні всіх необхідних слідчих (розшукових) дій та передчасному прийнятті рішень про закриття у кримінальних провадженнях №0000147, №0000131, №0000119, №0000165, №0000450, №0000046, №0000033, №0000009, №0000446, №000036, №0000444, невиконанні вказівок прокурора, що надавались у письмовій формі, наданні неконкретизованих доручень та без встановленого строку їх виконання, які не зареєстровані в канцелярії територіального органу поліції та не передані для виконання в порядку, передбаченому законодавством, незнанні статті 18 Закону України Про Національну поліцію України, тобто порушенні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 06.03.2023р. №117 о/с в частині, щодо звільнення зі служби в поліції дізнавача сектору дізнання Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_1 за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);

- зобов`язати начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на посаді дізнавача сектору дізнання Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області із спеціальним званням майор поліції;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07.03.2023р. по дату постановлення рішення у даній справі;

- допустити рішення суду до негайного виконання.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2023 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивачч подав апеляційну скаргу, де просив скасувати рішення суду першої інстанції та винести постанову про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не прийняв до уваги відсутність доказів причетності позивача до дисциплінарного правопорушення, яке міститься у наказах начальника Головного управління Національної поліії в Дніпропетровській області .

Під час ухвалення рішення судом першої інстанції було проігноровано той факт, що під час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, фактичною підставою для такого звільнення були висновки відповідача щодо нібито вчинення позивачем протиправних дій, які містять ознаки кримінального правопорушення та викладені в повідомленні про підозру від 15.02.2023 року.

При цьому, при проведенні службового розслідування на підтвердження або спростування вказаних обставин, особи, які фігурують в даному кримінальному провадженні, членами комісії взагалі не опитувались, а у висновках останніх лише відтворено обставини, що зазначаються в пред`явленому позивачу повідомленні про підозру.

Враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально- правових норм.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 07.11.2015р. по 07.03.2023р. проходив службу у органах Національної поліції України, зокрема, з 01.02.2021р. на посаді дізнавача сектору дізнання Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області у званні майора поліції.

07.11.2015р. позивачем було прийнято та підписано Присягу працівника Національної поліції України, що підтверджується змістом копії наведеної Присяги .

15.02.2023р. до управління головної інспекції ГУНП в Дніпропетровській області надійшла інформація про те, що працівниками Дніпропетровського управління ДВБ НП України, Дніпропетровської обласної прокуратури та територіального управління ДБР, розташованого в м. Полтава в рамках кримінального провадження (ЄРДР №0000122) розпочатого 08.02.2023р. за ч.3 ст.369-2 КК України (зловживання впливом) був задокументований майор поліції ОСОБА_1 , який вимагав від громадянина ОСОБА_2 неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США за здійснення впливу на посадових осіб Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з метою подальшого уникнення мобілізації до ЗС України.

ОСОБА_1 затримано у порядку ст.208 КПК України. 16.02.2023р. здійснено перекваліфікацію на ч.2 ст.369-2 КК України та в цей же день ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а 17.02.2023р. відповідно до ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

З метою встановлення причин та обставин порушення службової дисципліни позивачем, ГУНП на підставі наказу від 16.02.2023р. №401 було призначене службове розслідування у формі письмового провадження.

Під час проведення такого службового розслідування позивачем 21.02.2023р. були надані письмові пояснення в частині щодо не проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій та передчасному прийнятті рішень про закриття кримінальних проваджень, у яких зазначив, що виявлені недоліки у його роботі були допущені ним неумисно, основними причинами цього стало значне навантаження за місцем служби, проведенням щоденних артилерійських обстрілів м. Нікополя та прилеглих до нього територіальних громад, участю у проведенні термінової фіксації і документуванні місць обстрілів. Допущені ним недоліки у службовій діяльності не пов`язані з подіями, які мали місце 15.02.2023р. за його участі. При цьому, з приводу подій, які мали місце 15.02.2023р. за його участю, надавати пояснення відмовився в порядку ст.63 Конституції України.

Також у рамках проведення вказаного службового розслідування, були надані письмові пояснення і іншими працівниками поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які були враховані дисциплінарною комісією при прийнятті відповідного Висновку службового розслідування .

02.03.2023р. за результатами проведеного службового розслідування Дисциплінарною комісією складено та затверджено Висновок службового розслідування зі змісту п.3 якого видно, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні пунктів 1,2 ч.1 ст.18 Закону України Про Національну поліцію, пунктів 1,2,6 та 9 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції, вимог ч.1 ст.40-1 КК України, абзаців 2,4 пункту 3 розділу У Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 20.05.2020р. №405, за порушення пунктів 2,4 розділу УІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017р. №575, пункту 7 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних із зберіганням, пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012р. №1104, абзаців 2 та 3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179, підпункту 2.1 пункту 2 та пункту 5 Посадових інструкцій, що виразилося у не проведенні всіх необхідних слідчих (розшукових) дій та передчасному прийнятті рішень про закриття у кримінальних провадженнях №0000147, №0000131, №0000119, №0000165, №0000450, №0000046, №0000033, №0000009, №0000446, №000036, №0000444, невиконанні вказівок прокурора, що надавались у письмовій формі, наданні неконкретизованих доручень та без встановленого строку їх виконання, які не зареєстровані в канцелярії територіального органу поліції та не передані для виконання в порядку, передбаченому законодавством, незнанні статті 18 Закону України Про Національну поліцію України, тобто порушенні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського та призвели до приниження авторитету органу Національної поліції, було запропоновано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції .

02.03.2023р. на підставі висновку службового розслідування, відповідачем був прийнятий наказ №376к Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Нікопольського РУП ГУНП згідно до змісту пункту 1 якого, за вчинення вищеописаного дисциплінарного проступку до позивача застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

З наказом №376к від 02.03.2023р. позивач був ознайомлений під підпис 03.03.2023р. згідно копії листа ознайомлення .

06.03.2023р. ГУНП прийнятий наказ за №117 о/с По особовому складу про звільнення позивача зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), з 07 березня 2023 року.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. На працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно із частиною першою статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 статті 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 05.03.2018 № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно із статтею 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна передбачає дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частинами другою, третьою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема:

- бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

- знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

- утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

- поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень.

Згідно з частинами першою, третьою статті 11, статті 12, частини першої статті 13 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини першої статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Частинами першою-третьою статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Частинами сьомою, восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

За Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати.

На підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пункт 10 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII визначає, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

З аналізу норм законодавства, яке регулює особливості проходження служби в поліції слідує, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту. Іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 804/4096/17 зазначав, що притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ).

Акцентуючи увагу на тому, що Закон № 580-VІІІ виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, Верховний Суд у справі № 804/4096/17 мав на меті звернути увагу, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Такої правової позиції дотримувався Верховний Суд і у подальшій правозастосовній практиці у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 26 листопада 2020 року у справі № 580/1415/19, від 22 лютого 2023 року у справі № 200/11036/20-а, від 14 березня 2023 року у справі № 320/1206/21 та багатьох інших.

У цій справі Верховний Суд також враховує, що види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.

Адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які, водночас, стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява №34964/97). Відтак зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Як було встановлено судом першої інстанції, підставами для призначення службового розслідування відносно позивача стали наступні події, а саме: 15.02.2023р. в рамках кримінального провадження (ЄРДР №0000122) розпочатого 08.02.2023р. за ч.3 ст.369-2 КК України (зловживання впливом) за яким був задокументований майор поліції ОСОБА_1 , який вимагав від громадянина ОСОБА_2 неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США за здійснення впливу на посадових осіб Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з метою подальшого уникнення мобілізації до ЗС України, що підтверджено фотокопією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.02.2023р.

16.02.2023р. було здійснено перекваліфікацію на ч.2 ст.369-2 КК України та в цей же день майору поліції ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення .

17.02.2023р. майору поліції ОСОБА_1 відповідно до ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №203/887/23 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, що підтверджується змістом копії наведеної ухвали суду .

21.02.2023 року поліцейськими управління головної інспекції ГУНП сумісно з відділом дізнання ГУНП було проведено перевірку службової діяльності майора поліції ОСОБА_1 та на підставі ч.4 ст.26 Дисциплінарного статуту Національної поліції виявленим порушенням надана оцінка в ході проведеного службового розслідування.

ОСОБА_1 у письмовому поясненні погодився з виявленими недоліками та пояснив, що вони були допущені неумисно, основною причиною при цьому вказав значне завантаження за місцем служби та зауважив, що недоліки у службовій діяльності не пов`язані із подіями, які мали місце 15.02.2023 року за його участі.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Із наявних в матеріалах справи доказів та встановлених обставин слідує, що дії позивача стали підставою притягнення його до дисциплінарної відповідальності у формі звільнення зі служби як крайнього заходу дисциплінарного впливу, та встановлення цих обставин відповідає умовам викладеним у Дисциплінарному статуті Національної поліції України та в Законі України «Про Національну поліцію».

Слід також зазначити, що відсутність вироку суду про визнання позивача винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування оспорюваних наказів, адже його звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

Законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.

Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.

Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону № 580-VIII, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Суд зазначає, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.08.2022 у справі 120/8381/20-а, від 22 лютого 2023 року у справі № 200/11036/20-а, від 14 березня 2023 року у справі № 320/1206/21, від 11 липня 2023 року у справі №1.380.2019.002223, від 03 серпня 2023 року у справі №160/7157/19.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2023 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Н.А. Олефіренко

суддя А.В. Суховаров