Справа № 380/11737/22
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 380/11737/22 пров. № А/857/12888/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Гінди О. М., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року у справі №380/11737/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Желік О. М.,

час ухвалення рішення 26.05.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2014-2018 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу на оздоровлення за 2014-2018 роки з урахуванням у складі грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення (за виключенням раніше виплачених сум).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення у 2014-2015 роках, а також щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2018 роки. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2014-2015 роки з урахуванням у її складі індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, а також за 2016-2018 роки з урахуванням у її складі щомісячної додаткової грошової винагороди. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2014-2015 роках, а також щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2017 році. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2014-2015 роках з урахуванням у її складі індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, а також у 2017 році з урахуванням у її складі щомісячної додаткової грошової винагороди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням у частині задоволених позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення в цій частині прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що ні матеріальна допомога, ні допомога на оздоровлення не входять до складу додаткових видів грошового забезпечення, а індексація грошового забезпечення не входить ні до складу основних, ні до складу додаткових видів грошового забезпечення. Зазначає, що положення Інструкції №595 та Інструкції №550 у системному зв`язку з нормами Інструкції №260 містять застереження саме щодо щомісячної додаткової грошової винагороди, яка має щомсіячний характер, однак не враховується при обчисленні розміру щомісячного грошового забезпечення. Тобто законодавець, запроваджуючи таку виплату, як щомісячна додаткова грошова винагорода, окремими нормативними актами визначив цю виплату такою, що може виплачуватися щомісячно, однак її особливістю є те, що вона не включається до складових грошового забезпечення, з яких обчислюється одноразова грошова допомога на оздоровлення, передбачена нормами Закону №2011-ХІІ для військовослужбовців. Крім того, звертає увагу на те, що грошова допомога на оздоровлення і матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не входять до складу грошового забезпечення, мають разовий характер, а тому не підлягають індексації. З врахуванням наведеного вище просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №8 від 14 січня 2020 року, ОСОБА_1 виключений з 14 січня 2020 року із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Старосамбірського ОМВК Львівської області.

Як вбачається з довідки №71/1/674 про нараховане грошове забезпечення та індексацію грошового забезпечення у період з 01 січня 2011 року по 14 січня 2020 року ОСОБА_1 , виданої військовою частиною НОМЕР_1 , позивачу у період з січня 2014 року по грудень 2015 року нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення; у період з квітня 2014 року по лютий 2018 року нараховувалась та виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода.

Позивач звертався до відповідача із заявою про перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2013-2014 роки, з урахуванням у їх складі щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення.

Листом військової частини НОМЕР_1 від 05 серпня 2022 року позивача було повідомлено зокрема про те, що у військової частини НОМЕР_1 не має підстав для здійснення перерахунку матеріальної допомоги та грошової допомоги на оздоровлення.

Позивач, вважаючи, що він має право на включення індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди до сум, з яких здійснюється обрахунок грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб, звернувся у суд з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо не включення нарахованої та виплаченої позивачу у 2014-2015 роках індексації грошового забезпечення до сум грошової допомоги на оздоровлення за 2014-2015 роки та сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014-2015 роки та за 2017 рік, є протиправними. Крім того, у спірних правовідносинах щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовою та має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, а тому бездіяльність відповідача щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2014-2015 роках, а також щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2017 році є протиправною. Таким чином, з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2014-2015 роки з урахуванням у її складі індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, а також за 2016-2018 роки з урахуванням у її складі щомісячної додаткової грошової винагороди, а також зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2014-2015 роках з урахуванням у її складі індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, а також у 2017 році з урахуванням у її складі щомісячної додаткової грошової винагороди. Разом з тим, позивач не надав належних та допустимих доказів про нарахування та виплату індексації у 2016-2018 роках та не нарахування та не виплату у 2016 2018 роках матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2018 роки, тому позовні вимоги в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу на оздоровлення за 2016 -2018 роки з врахуванням у їх складі індексації грошового забезпечення задоволенню не підлягають.

Колегія суддів зазначає, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року було оскаржено позивачем у частині відмовлених позовних вимог та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року у справі №380/11737/22- без змін.

При цьому, відповідач оскаржує рішення в частині задоволених позовних вимог, тому з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 .

Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян, які знаходяться на службі в Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, що встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, врегульовані Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон 2011-ХІІ).

За змістом ст.1 вищезазначеного Закону соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частина друга цієї ж статті передбачає, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Крім того, нормами ч.1 ст.9-1 Закону №2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

За змістом ч.1 ст.10-1 Закону 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб №1294 від 07.11.2007 (далі - Постанова №1294, яка була чинною до 28 лютого 2018 року) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п.1 Постанови №1294 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

За змістом пп.3 п.5 Постанови №1294 керівники державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання мають право надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби врегулювано Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України 11 червня 2008 року №260 (далі Інструкція №260, яка була чинною до 20 липня 2018 року).

Відповідно до п.30.1., 30.4. Інструкції №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, у разі вибуття в щорічну основну відпустку виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Грошова допомога для оздоровлення підлягає виплаті військовослужбовцям, яким надана щорічна основна відпустка, тривалість якої визначена відповідно до законодавства України.

Розмір грошової допомоги визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення) на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день вибуття в щорічну основну відпустку (з урахуванням пункту 30.2 цієї Інструкції).

Згідно з п.33.1, 33.2 Інструкції №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (чинної з 01 березня 2018 року, далі Постанова №704) передбачає, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

За змістом пп.3 п.5 Постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до п.1, 7 і 9 Розділу XXIV. Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань Наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (чинної з 20 липня 2018 року) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Згідно з п.1, 6 Розділу XXIII. Виплата грошової допомоги для оздоровлення, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Крім того, грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

За змістом ст.1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 цього Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд зазначає, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

При вирішенні питання щодо індексації необхідно субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону №2017-ІІІ, Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 серпня 2021 року у справі № 804/204/8033/17, від 16 листопада 2022 року №826/6282/18.

За змістом пп.5 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій , чинної у спірний період, установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення за період з 01 січня 2011 року по 14 січня 2020 року отримував індексацію грошового забезпечення у період з травня 2014 року по грудень 2015 року, а також у період з квітня 2014 року по лютий 2018 року отримував щомісячну додаткову грошову винагороду.

Крім того, зі змісту довідки військової частини НОМЕР_1 від 15 травня 2023 року №71/1/302 вбачається, що позивачу нараховувалась та виплачувалась допомога для вирішення соціально-побутових питань: у 2014 році 2549,00 грн, у 2015 році 2549,00 грн, у 2016 році 0,00 грн, у 2017 році 5151,63 грн, у 2018 році 0,00 грн.

При цьому зі змісту вищевказаної довідки вбачається та не заперечується відповідачем, що до складу грошового забезпечення, з якого позивачу обчислено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у 2014, 2015 та 2017 роках не включено щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №889, а також у 2014 та 2015 роках не включено індексацію грошового забезпечення.

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 звернувся із заявою до відповідача про здійснення перерахунку та виплати йому матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення із врахуванням до їх складу щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення за період з 2014 року по 2018 рік (а.с. 5).

Разом з тим, Військова частина НОМЕР_1 листом №71/1/365 від 05 серпня 2022 року повідомила позивача, що відповідповідно до Постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та наказу МОУ від 07 червня 2018 року №260 до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. Оскільки індексація не входить до складу додаткових видів грошового забезпечення, відповідно включати дану виплату в грошове забезпечення не має підстав. Таким чином у військової частини НОМЕР_1 не має підстав для здійснення перерахунку матеріальної допомоги та грошової допомоги на оздоровлення (а.с. 6).

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що дії відповідача щодо не включення нарахованої та виплаченої позивачу у 2014-2015 роках індексації грошового забезпечення до сум грошової допомоги на оздоровлення за 2014-2015 роки та сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014-2015 роки та за 2017 рік, є протиправними. Крім того, у спірних правовідносинах щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовою та має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, а тому бездіяльність відповідача щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2014-2015 роках, а також щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2017 році є протиправною. Таким чином, з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2014-2015 роки з урахуванням у її складі індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, а також за 2016-2018 роки з урахуванням у її складі щомісячної додаткової грошової винагороди, а також зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2014-2015 роках з урахуванням у її складі індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, а також у 2017 році з урахуванням у її складі щомісячної додаткової грошової винагороди.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року у справі №380/11737/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 20 лютого 2024 року.