Справа № 580/11912/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 лютого 2024 року справа № 580/11912/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними, скасування наказів та поновлення на посаді,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 20.11.2023 № 1997 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 та звільнення її з посади;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 22.11.2023 № 352 о/с на підставі якого ОСОБА_1 було звільнено;

- поновити сержанта поліції ОСОБА_1 з 22.11.2023 на посаді помічника чергового чергової частини сектору моніторингу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Ухвалою від 21.12.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08.01.2024 представниця Головного управління Національної поліції в Черкаській області до відзиву на позов подала клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в якій зазначила, що позивачка без поважних причин пропустила п`ятнадцятиденний строк звернення до суду встановлений ч. 4 ст.31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

31.01.2024 представник позивачки подав заперечення, зокрема на клопотання про залишення позову без розгляду, в якому зазначив, що 15-тиденний строк звернення до суду, який визначений ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України є звуженням Конституційних прав ОСОБА_1 на судовий захист, а ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює місячний строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби і цілком відповідає Конституції. Вказав, що положення ч. 5 ст. 122 КАС України не містять приписів про те, що строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється цим Кодексом або іншими законами, тому вважає, що строк звернення до суду ОСОБА_1 не пропущений і закінчується 20.12.2023, щодо оскарження наказу № 1997 від 20.11.2023 року, а щодо оскарження наказу № 352 о/с закінчується 22.12.2023.

За наслідками розгляду клопотання представниці відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає таке.

Предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування наказів відповідача від 20.11.2023 № 1997, від 22.11.2023 № 352 о/с щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 та звільнення її з посади.

Ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Аналіз вказаних приписів вказує, що у справах щодо проходження громадян публічної служби, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк встановлений КАС України або іншими законами.

Разом з тим, суд зазначає, що порядок оскарження дисциплінарного стягнення, застосованого у період дії воєнного стану встановлено ст. 31 Закону України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15.03.2018 № 2337-VIII відповідно до ч. 4 якої поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Таким чином, спеціальний нормативно-правовий акт, яким у спірних правовідносинах є Закон України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України встановлює спеціальний строк оскарження поліцейським дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби, застосованих в умовах запровадженого воєнного стану, що становить 15 днів із дня ознайомлення із відповідним наказом.

Суд встановив, що із спірними наказами від 20.11.2023 № 1997, від 22.11.2023 № 352 о/с про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення з посади позивачка ознайомлена 23.11.2023, про що свідчать відповідні відмітки, проставлені позивачкою та скріплені її підписами (а.с.195, 196).

Таким чином, строк звернення позивачки до адміністративного суду щодо застосування дисциплінарного стягнення та звільнення з посади сплив 08.12.2023, натомість цей позов поданий до суду 12.12.2023 (вх. суду від 12.12.2023 № 55835/23), тобто з пропуском п`ятнадцятиденного строку звернення до суду, встановленого ч. 4 ст. 31 Закону України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України.

В свою чергу, представник позивачки вважає, що позивачка не пропустила строк звернення до суду, оскільки, на його думку, до спірних правовідносин підлягає застосування частина 5 статті 122 КАС України, яка встановлю місячний строк звернення до суду в відносинах публічної служби.

Надавши оцінку вказаним посиланням суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2023 року у справі № 400/5692/22, у якій Верховний Суд зазначає, що у випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут НП України.

При цьому, при наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм, необхідно керуватися принципом Lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом Lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для цієї справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.

У разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.

Саме такий підхід застосував Верховний Суд у постанові від 29 січня 2019 року у справі № 807/257/14. Крім того, про перевагу норм lex specialis над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини (п. 69 рішення у справі Ніколова проти Болгарії № 7888/03 тощо).

У свою чергу, під темпоральними (часовими) колізіями слід розуміти такі колізії, що виникають внаслідок видання в різний час з того ж самого питання принаймні двох норм права.

Правила конкуренції, крім вищезазначеного, можуть випливати з часової послідовності прийняття норм. За загальним правилом, нова норма припиняє дію старої норми, якщо вони суперечать одна одній (lex posterior derogat legi priori). У співвідношенні між звичайними законами, які суперечать один одному, молодша норма припиняє суперечливу до неї старшу: цей підхід виходить з того, що існуюче право при виданні нової норми може бути змінене без особливих проблем.

Тобто у контексті цього судового спору застосуванню підлягає Дисциплінарний статут, що затверджений Законом України і яким передбачені порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 08 лютого 2023 року у справі №120/7567/22, яку застосовано судом апеляційної інстанції при вирішення питання щодо строку звернення до адміністративного суду. Вказаний підхід підтримано Верховним Судом в постанові від 31 травня 2023 року у справі № 160/9356/22.

У зв`язку з цим доводи представника позивачки, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати місячний строк звернення до суду, встановлений частиною 5 статті 122 КАС України, є помилковими.

Частинами 1-4 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З огляду на пропуск строку для звернення до адміністративного суду позивачці необхідно навести поважні причини його пропуску, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин. Разом з тим, заяву про поновлення пропущеного строку з обґрунтованими доказами поважності причин його пропуску позивачка до суду не подала.

Суд зазначає, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі сплином установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Зважаючи на встановлені строки на звернення до суду, позивачка має надати відповідно до вимог ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України заяву про поновлення пропущеного строку з обґрунтованими доказами на її підтвердження.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Керуючись ст. ст. 122, 160, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Встановити позивачці п`ятиденний строк з дня вручення копії ухвали, протягом якого можуть бути усунуті вказані вище недоліки шляхом надання суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з обґрунтованими доказами на її підтвердження.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК