Справа № 380/29012/23
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 рокусправа № 380/29012/23

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 51; ) з вимогами:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 15.11.2023 №ПШ017206 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 у розмірі 17000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у спірних відносинах не є автомобільним перевізником, тому не може бути суб`єктом відповідальності. Звертає увагу, що він не є власником транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з НОМЕР_2 , оскільки такий належить ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Вказав, що 24.10.2023 перебував на своєму робочу місці в КЗ ЛОР Дрогобицький музичний фаховий коледж ім. В. Барвінського, а не керував вказаним транспортним засобом. Крім цього, зазначив, що справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт була розглянута 15.11.2023, однак позивач не був повідомлений, що в свою чергу позбавило позивача права подати свої пояснення та заперечення з приводу обставин даної справи. З огляду на наведене просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 13.12.2023 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач позов не визнав, 01.01.2024 за вх.№188 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, позовні вимоги заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та мав право скористатись своїм правом на участь в розгляді справи. 24.10.2023 контролюючими особами Укртрансбезпеки, на підставі графіку проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на перевірку №013195 від 23.10.2023 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. Під час перевірки виявлено порушення ст. 30, 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» під час здійснення регулярних спеціальних пасажирських перевезень за маршрутом с. Дережичі - вул. Самбірська, м. Дрогобич, перевізник не забезпечив водія документами, передбаченими ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме схемою маршруту, розкладом руху, примірником паспорту маршруту з позначкою «В», передбаченого наказом МТЗУ від 07.05.2010 №278, графіком роботи та відпочинку водіїв, копією договору із замовником послуг. У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзац 3 частина 1 перевезення пасажирів за відсутності на момент перевірки документів, визначених ст. 39 цього закону. Вважає, що доводи позовної заяви не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржувана постанова є такою, що прийнята у відповідності до вимог чинного законодаства.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

24.10.2023 контролюючими особами Укртрансбезпеки, на підставі графіку проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на перевірку №013195 від 23.10.2023 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

У відповідності до статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», водій транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_2 , надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки:

- посвідчення водія серії НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_2 , серії НОМЕР_4 ;

- довіреність від 28.12.2017.

Актом серії AP №013982 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 24.10.2023, зокрема встановлено, таке:

«Направлення на перевірку 23.10.2023 № 013195.

Під час перевірки виявлено порушення ст. 30,39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» під час здійснення регулярних спеціальних пасажирських перевезень за маршрутом с. Дережичі - вул. Самбірська м. Дрогобич, перевізник не забезпечив водія документами, передбаченими ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме схемою маршруту, розкладом руху, примірником паспорту маршруту з позначкою «В», передбаченого наказом МТЗУ від 07.05.2010 Nє278, графіком роботи та відпочинку водіїв, копією договору із замовником послуг.

У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзац 3 частина 1 перевезення пасажирів за відсутності на момент перевірки документів, визначених ст.39 цього Закону.

Пояснення водія про причини порушень: Водій від надання пояснень та підпису відмовився».

Листом від 26.10.2023 №83468/31/24-23, відповідачем повідомлено позивача про розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, який відбудеться 15.11.2023 з 09:00 год до 12:00 год.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт прийнято постанову №ПШ017206 від 15.11.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн.

Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Частиною дванадцятої статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

За правилами статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, із наведених вище норм законодавства слідує, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону покладається виключно на автомобільних перевізників.

Водночас, за своєю правовою природою адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт, встановлені статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", є видом адміністративно-господарських санкцій, що застосовуються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування до суб`єктів господарювання за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності (статті 216, 217, 238, 239 Господарського кодексу України).

Відповідно до частин першої та другої статті 241 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (частина перша статті 218 Господарського кодексу України).

Суд зазначає, що об`єктивною стороною складу господарського правопорушення, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" є надання суб`єктом господарювання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Приписами частини першої статті 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Згідно з статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

За висновками відповідача, позивач надавав послуги з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначено статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

24.10.2023 контролюючими особами Укртрансбезпеки, на підставі графіку проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на перевірку №013195 від 23.10.2023 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. Під час проведення вказаної перевірки були зупинено автомобіль марки MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_3 .

Водночас, суд враховує, що транспортний засіб MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_2 , що зазначено в акті №АР013982 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Доказів того, що вказаний транспортний засіб належить позивачу на праві оренди, а водій цього транспортного засобу перебуває з позивачем у трудових відносинах матеріали справи не містять.

Крім цього, будь-яких доказів того, що позивач є суб`єктом господарської діяльності суду не надано, такого не встановлено.

Більше того, відповідно до довідки №27 від 28.11.2023, виданої КЗ ЛОР Дрогобицьким музичним фаховим коледжем ім. В.Барвінського, судом встановлено, що позивач працює на посаді викладача КЗ ЛОР Дрогобицького музичного фахового коледжу ім. В.Барвінського з 01.09.2022 (наказ №121 від 31.08.2022) по даний час. 24.10.2023 працював з 12:45 год до 18:40 год.

Зазначене виключає в цих правовідносинах статус позивача, як автомобільного перевізника.

Крім цього, у справі, що розглядається, позивач не є власником транспортного засобу, який перевірявся посадовою особою Укртрансбезпеки.

Разом з тим, як встановлено судом з матеріалів справи, 28.12.2017 ОСОБА_2 видано довіреність, якою уповноважено ОСОБА_1 та/або ОСОБА_4 , кожен з яких діє самостійно бути представниками ОСОБА_2 в державних та інших підприємствах, установах та організаціях, незалежно від форми власності та підпорядкування, в тому числі у відповідних сервісних центрах МВС (зняти з обліку, поставити на облік, перереєструвати), органах нотаріату, при вирішенні питань, пов`язаних з відчуженням (продажем, обміном), здачею в оренду, позичу, заставу, належного ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію серія НОМЕР_4 вид. ВРЕР ДАІ у м. Дубно УДАІ УМВС України в Рівненській області транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ 321D; рік випуску 1996 року; двигун V=2900 куб.см; кузов № НОМЕР_5 ; тип ТЗ автобус D пасажирський, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що перебуває на обліку в ВРЕР ДАІ м. Дубно УДАІ УМВС України в Рівненській області з 30.07.2009.

Для цього вказаним особам надано право експлуатувати транспортний засіб, здійснювати його переобладнання (зміна типу і моделі транспортного засобу, кольору, заміна в установленому порядку двигуна, кузова, інших деталей) ремонт, проходити технічний огляд, визначати на власний розсуд місце стоянки транспортного засобу, одержати транзитні номера; подавати та одержувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, дублікат реєстраційного документа, в разі його втрати, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом, одержати належні ОСОБА_2 за результатами згаданих угод грошові суми, у випадку спричинення транспортного засобу пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим транспортним засобам під час керування транспортним засобом, як джерелом підвищеної небезпеки, укладати, якщо в тому буде необхідність, від імені ОСОБА_2 угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові суми у розмірах, згідно із калькуляціями, або за домовленістю, сплачувати транспортний податок та податок з доходів фізичних осіб, а також виконувати всі інші юридично значущі дії, пов`язані з цією довіреністю.

Довіреність видана строком на десять років з правом передоручення повноважень третім особам та виїзду за кордон (використання за межами України) (а.с.9).

Відповідно до частин першої, третьої статті 244 Цивільного кодексу України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

А згідно зі статтею 1000 цього Кодексу, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Таким чином, у спірних правовідносинах, що склались у цій справі, право розпорядження належними позивачу (довіритель) на праві власності транспортними засобами було надано не тільки позивача, а й іншій фізичні особі (повірені), а саме ОСОБА_4 ; довіреність є чинною та не скасовувалась особою, яка її видала, а тому, саме повірені особи та власник транспортного засобу могли бути наділені статусом автомобільного перевізника в розумінні Закону №2344-ІІІ в межах спірних правовідносин, а не лише позивач.

Відповідачем не надано будь-яких обґрунтувань, чому саме позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, чому лише позивача було викликано на розгляд справи, не зважаючи, що позивач не перебував за керуванням транспортного засобу, не є власником транспортного засобу, а довіреність видана ОСОБА_2 не лише позивачу, а й ОСОБА_4 .

Крім цього, суд зазначає, що відповідно до абз. 1 п. 7, абз. 1 п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Разом з тим, згідно абз. 4 п. 16 Порядку № 1388, за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Відповідно до п. 6.3 Інструкції № 379, якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ. При цьому в графі "Особливі відмітки" тимчасового реєстраційного талона робиться запис "Дійсний до 20 року за наявності свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта) серії N ".

Копія документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ, долучається працівниками Центру до матеріалів видачі тимчасового реєстраційного талона.

Таким чином, власник транспортного засобу в разі тимчасової передачі права користування транспортним засобом іншій особі зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення вантажів зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах ним використовується такий транспортний засіб (договір оренди та/або тимчасовий реєстраційний талон).

Проте, із долученого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу такий ТЗ зареєстрований за ОСОБА_2 .

Окрім того, згідно пункту 3 Розділу II Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2020 № 779 (надалі - Порядок 779), до ЄДРТЗ вноситься інформація про транспортні засоби, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, відомості про їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби (далі - об`єкти обліку).

У відповідності до пункту 4 Розділу II Порядку 779, внесення до ЄДРТЗ інформації про об`єкти обліку здійснюється в разі, зокрема, державної реєстрації транспортного засобу; перереєстрації транспортного засобу; зняття з обліку транспортного засобу; внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу; передачі права користування та/або розпорядження транспортним засобом іншій особі з видачою тимчасового реєстраційного талона.

Процедура внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу регулюється Порядком внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018р. №1197.

Так, згідно пунктів 3, 24 вказаного Порядку, підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є: визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем; оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички); користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона. Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача - працівника, визначеного керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, здійснюється у сервісному центрі МВС за заявою уповноваженого в установленому законодавством порядку представника юридичної особи або належного користувача.

Оскільки до Єдиного державного реєстру транспортних засобів не вносились відомості про зміну користувача автомобіля, то у такому випадку адміністративну відповідальність повинна нести особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Суд зазначає, що сама по собі наявність довіреності від 28.12.2017, зовсім не свідчить на користь того, що автомобільним перевізником у вказаних правовідносинах виступає ОСОБА_1 ,

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому за встановлених обставин притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення вимог цього закону є протиправним. Так як такі порушення не відображено і в акті перевірки, де зовсім не згадується особа позивача, а зазначається водій ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

У зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці, розгляд справи здійснюється в перший робочий день, а саме 19.02.2024.

Керуючись ст.ст. 14, 72-77, 139, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 15.11.2023 №ПШ017206 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 у розмірі 17000,00 гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят коп.) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 51; ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна