Справа № 580/12516/23
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року справа № 580/12516/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. за участі секретаря судового засідання Проценко В.С. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/12516/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18000, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

26.11.2023 вх. № 58394/23 представник позивача - адвокат Дзісь Андрій Романович (ордер серії АВ №1104184) у позовній заяві просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті пенсії із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років відповідно до п. 2 ст. 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції чинній до 01.10.2017 без застосування ч. 2 ст. 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (двоскладової формули під час обчислення), починаючи з 27.09.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років відповідно до п. 2 ст. 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції чинній до 01.10.2017 без застосування ч. 2 ст. 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (двоскладової формули під час обчислення), починаючи з 27.09.2023.

Ухвалою суду від 01.01.2024 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обгрунтуванні позовних вимог зазначається, що позивач отримує пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону №796 як учасник ліквідації 2-ї категорії тому поширюється дія ст. 56 Закону № 796-XII, у зв`язку із чим перерахунок пенсії позивача повинен здійснюватися за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позовні вимоги не визнає, надав до суду 18.01.2024 вх. 3242/24 відзив на позовну заяву, де зазначив, що просив в задоволенні позову відмовити повністю. Законом № 1058-ІУ та Порядком № 22-1 визначено особистий порядок звернення особи за призначенням/перерахунком пенсії, перелік необхідних документів, процедуру прийняття та розгляду документів необхідних для призначення/ перерахунку пенсії. Недотримання особою чинних законодавчих норм (направлення заяви у довільній формі в порядку Закону № 393/96) не породжує у органів Пенсійного фонду України юридичного обов`язку перерахунку пенсії. Органи Пенсійного фонду України не приймали розпорядчого документу у вигляді індивідуального акту про відмову у перерахунку пенсії, оскільки від позивача не надходила відповідна заява, оформлена згідно Порядку № 22-1. Лист Головного управління є роз`яснювальним - скерований позивачу відповідно до вимог Закону № 393/96-ВР не є розпорядчим актом (рішення) суб`єкта владних повноважень. Додатково зазначається, про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача, позаяк у разі обчислення пенсії згідно з частиною 2 статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії позивача зменшиться, що є недоцільним. Вважає покликання позивача на висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 560/675/17 необґрунтованими, позаяк є не релевантними до спірних правовідносин стосується правовідносин, що мали місце до внесення змін Законом №2148-VIII. У відзиві зазначає, що питання щодо надбавки за понаднормативний стаж відповідно до ч. 2 статті 56 Закону №796 має вирішуватися за законодавством, що діє на час подання заяви. У відзиві повідомляє, що умовою призначення надбавки за понаднормовий стаж є призначення пенсії на умовах ч. 1 статті 27 Закону №1058, позаяк пенсію позивачу призначено згідно із ч. 1 статті 27 Закону №1058, тому відсутні підстави на встановлення надбавки за понаднормовий стаж (Постанова Верховного Суду від 06.09.2023 №300/2091/21).

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суд встановив, що позивач перебуває на обліку з 07.07.2005, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), що призначена зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796), як особі, яка постійно проживала на території посиленого радіоекологічного контролю (4 категорія) (протокол про призначення пенсії від 29.07.2005 №4).

29.09.2023 позивач за вх. № 14010/Я-2300-23 звернувся із заявою про перерахунок пенсії із збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років відповідно до пункту 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ, в редакції, чинній до 01.10.2017.

30.10.2023 відповідач листом №14274-14010/Я-02/8-2300/23 повідомив позивача, що проведення перерахунку пенсії згідно ст. 56 Закону № 796-ХІІ можливе тільки у разі призначення пенсії на умовах ч.2 ст. 27 Закону №1058 та про недоцільність перерахунку, що призведе до зменшення розміру пенсії, тому відсутні підстави для його проведення.

Верховний Суд у постанові від 18.07.2019 у справі №826/2426/16 (ЄДРСР 83104634) зазначив, що листи- це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер.

Позивач, вважаючи порушеним право на пенсійне забезпечення в належному розмірі, звернувся до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши аргументи щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов не належить до задоволення з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону № 796 - Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Згідно із статтею 49 Закону № 796, пенсії особам, віднесеним, до категорій, 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону (ч. 3 статті 55 Закону № 796 ).

Згідно абзацу другого пункту 13 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Відповідно до статті 56 Закону № 796 пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію.

Право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку (ч. 2 статті 56 Закону № 796 у первинній редакції).

Згідно із частиною другою статті 56 Закону № 796 (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148), чинними з 11.10.2017) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону № 1058 за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Ключовим питанням спору є тлумачення підстав у праві позивача на отримання надбавки за понаднормативний стаж відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній до внесення змін Законом № 2148 від 03.10.2017), право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Спірні відносини виникли у вересні 2023 року, позаяк з відповідною заявою позивач звернувся 29.09.2023.

Законом № 2148 від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» до частини 2 статті 56 Закону № 796 внесені зміни, згідно з якими право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ці норми є такими, що охоплюють правовідносини, які виникли або тривали на час набрання ними чинності.

Надбавки за понаднормативний стаж відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону 2148 позивач не мав, питання щодо її призначення повинно вирішуватися за законодавством, що діяло на час подання заяви 29.09.2023 на підставі ч. 2 ст. 56 Закону 2148 з урахуванням змін, внесених Законом від 03.10.2017 № 2148.

Відповідно до цієї норми у редакції, що діяла на час її реалізації, умовою призначення надбавки за понаднормативний стаж є призначення пенсії на умовах ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте варто враховувати, що позивачу призначено пенсію згідно із частиною 1 статті 27 Закону № 1058, тобто немає умови для призначення надбавки за понаднормативний стаж, тому відсутні підстави для встановлення надбавки за понаднормативний стаж.

У постанові від 06.09.2023 у справі № 300/2091/21 Верховний Суд зазначає: умовою призначення надбавки за понаднормативний стаж є призначення пенсії на умовах ч. 2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач, стосовно якого не дотримано цієї умови, не має права на отримання надбавки за понаднормативний стаж .

Покликання позивача на постанову Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 560/675/17 суд відхиляє як необгрунтоване, позаяк у ній йдеться про правовідносини, що мали місце до внесення змін Законом від 03.10.2017 № 2148.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Суд не встановив протиправного втручання відповідача у право позивача мирно володіти майном (легітимні очікування) у спірних правовідносинах з огляду на дату звернення позиваа 29.09.2023 та умов призначення надбавки за понаднормативний стаж - призначення пенсії на умовах ч. 2 ст. 27 Закону №1058 за відсутності обов`язку відповідача у межах правового регулювання та окреслених висновків Верховного Суду у справі № 300/2091/21 здійснювати перерахунок.

Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою під час захисту такого права є обґрунтування такого порушення, яке має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме права конкретизованого у законах України.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, від 23 грудня 2019 року у справі № 712/3842/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 500/477/15-а.

Відповідно до ч. 5 статті 242 КАС України суд під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, тому суд враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі № 300/2091/21.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частина 1 статті 77 КАС України).

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області діяло відповідно до чинного законодавства України, у межах повноважень покладених на органи Пенсійного фонду України, тому ознаки неправомірної бездіяльності чи протиправність у діях Головного управління відсутні, а твердження Позивача є необґрунтованими та такими, що суперечать діючому законодавству, тому не належать до задоволення.

Оцінюючи обґрунтованість доводів учасників справи, аргументи та докази під час перевірки правомірності відмови відповідача за результатом розгляду звернення позивача, суд дійшов висновку, що відповідач переконливо довів, що відмовляючи у перерахунку пенсії за результатом розгляду заяви позивача від 29.09.2023 про перерахунок пенсії із збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, відповідно до пункту 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ, в редакції, чинній до 01.10.2017 за чинного правового регулювання спірних правовідносин Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому у задоволенні адміністративного позову нележить відмовити.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Враховуючи ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 2, 5-16, 90, 139, 242-246, 255, 295-297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21.

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду Українив в м. Києві [вул. Бульварно-Кудрявська 16, м. Київ, 04053, ].

Рішення суду складене 20.02.2024.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА