Справа № 160/18756/23
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 лютого 2024 рокуСправа №160/18756/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є., розглянувши заяву представника Дзісь Андрія Романовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду у адміністративній справі № 160/18756/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №160/18756/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті пенсії із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, у відповідності до положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, чинній до 01.10.2017 року, а саме без застосування ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (двоскладової формули при її обчисленні) починаючи з 01.06.2023 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, у відповідності до положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, чинній до 01.10.2017 року, а саме без застосування ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (двоскладової формули при її обчисленні) починаючи з 01.06.2023 року;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішення набрало законної сили 19.12.2023 року.

11.01.2024 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою з питань перерахунку на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 року по справі №160/18756/23.

Листом від 17.01.2024 року за №0400-010304-8/11472 Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повідомило представника, що ним виконано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 року по справі №160/18756/23 в повному обсязі в межах покладених зобов`язань.

Позивач виявив, що всупереч вказівкам суду Головне управління здійснило доплату за понаднормовий стаж невірно. Так, доплата на виконання рішення суду повинна рахуватись із збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років. Тобто за формулою: 13905,83 * 1% * 27 (42 роки 15 років) = 3754,57 грн. А тому, з урахуванням вищезазначеного, розмір пенсії на виконання рішення суду повинен складати 9789,06 грн.

Тому, з урахування зазначених висновків суду, представник позивача 06.02.2024 року звернувся із заявою в порядку ст. 383 КАСУ, в якій просить суд:

"- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у невиконанні рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 року по адміністративній справі №160/18756/23;

- винести окрему ухвалу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_2 з 01.06.2023 року у розмірі 9789,06 грн".

12.02.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду призначено розгляд заяви без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 16.02.2024 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У відповідності до частини шостої статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті пенсії із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, у відповідності до положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, чинній до 01.10.2017 року, а саме без застосування ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (двоскладової формули при її обчисленні) починаючи з 01.06.2023 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, у відповідності до положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, чинній до 01.10.2017 року, а саме без застосування ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (двоскладової формули при її обчисленні) починаючи з 01.06.2023;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В резолютивній частині зазначеного рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 чітко вказано здійснити перерахунок та виплату пенсії із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, у відповідності до положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, чинній до 01.10.2017 року, а саме без застосування ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (двоскладової формули при її обчисленні) починаючи з 01.06.2023.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 0100-010304-8/11472 вбачається, що в межах покладений обов`язків, рішення суду виконано.

Так з документу «Перерахунок пенсії Версія 1.6.78.1» вбачається, що під час доплати за понаднормовий час не було застосовано положення ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки розрахунок за понаднормовий час проведений відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, відсутні підстави вважати, що відповідачем вчиняються протиправні дії, які мають наслідком невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 року в адміністративній справі №160/18756/23.

Одночасно, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Під час розгляду заяви представника ОСОБА_1 адвоката Дзісь А.Р. в порядку ст. 383 КАС України встановлена наявність ряду описок, як в позовній заяві, заяві в порядку ст. 383 КАС України, так і в рішенні суду відповідно.

По тексту позовної заяви представник позивача посилається на те, що позивач набув право на перерахунок та виплату пенсії із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років відповідно до положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак, представник позивача просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії із її збільшення на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Отже, позивач, як чоловік, має право збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік понад стаж роботи 20 років, тоді як жінки мають аналогічне право при стажу роботи понад 15 років.

Оскільки наявність даної помилки вплинула на розрахунок представника позивача, наведений у заяві в порядку ст. 383 КАС України, кількості років понад 20-річний стаж роботи позивача, а саме при наявності 42 років стажу роботи, стаж роботи позивача становить 22 роки, а не 27 років, як зазначає представник, суд позбавлений можливості встановити неправомірність дій відповідача.

Також, заява в порядку ст. 383 КАС України в прохальній частині містить вимоги про виплату пенсії ОСОБА_2 , в той час як заява подана адвокатом Дзісь А.Р. в інтересах ОСОБА_1 .

Таким чином, після усунення описки в рішенні суду та перерахунку страхового стажу понад 20 років, позивач та його представник не позбавлені права звернутися до суду із заявою в порядку ст. 382 КАС України щодо судового контроля за виконанням рішення суду, оскільки під час розгляду цієї справи судом встановлено, що відповідач, під час розрахунку доплати за понаднормовий стаж, помилково застосував положення абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тоді як пенсія позивачу призначена відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому понаднормовий стаж позивача становить не 7 років (42 роки загальний стаж 35 років абз.2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058), а 22 роки ( 42 роки загальний стаж 20 років ч. 2 ст. 56 Закону № 796).

Зі змісту ст. 383 КАС України вбачається, що застосування судом до суб`єкта владних повноважень-відповідача у справі заходів передбачених наведеною статтею можливе лише у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду, що має бути підтверджено відповідними доказами.

При цьому, постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, що підтверджено Верховним Судом у постанові від 05.11.2020 року у справі №855/87/20.

Окрема ухвала може постановлятись лише при наявності очевидно протиправних дій відповідних осіб, лише у разі, якщо під час судового розгляду судом встановлено склад правопорушення.

Прийняття окремої ухвали повинно сприяти усуненню порушень закону, яке неможливо досягти шляхом прийняття рішення суду по суті вимог, заявленого позову або заяв.

Оскільки, з урахуванням наявної описки представником позивача невірно розрахований понаднормовий стаж позивача, судом на сьогодні не встановлено протиправних дій відповідача щодо невиконання рішення суду від 27.09.2023 року, а тому відсутні підстави й для постановлення окремої ухвали.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним залишити без задоволення заяву представника ОСОБА_1 адвоката Дзісь А.Р., подану в порядку ст. 383 КАС України.

Керуючись статтями 248, 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, сум,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Дзісь Андрія Романовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду у адміністративній справі № 160/18756/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя Н.Є. Сліпець