Справа № 160/22884/23
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/22884/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року

у адміністративній справі № 160/1814/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 щодо визнання протиправними та скасування: наказу Департаменту патрульної поліції від 15 серпня 2023 року №439 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та наказу Департаменту патрульної поліції від 13 вересня 2013 року № 1195 о/с про звільнення зі служби в поліції інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ; а також про поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції з 13 вересня 2023 року і стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме, з 13 вересня 2023 року по день фактичного розрахунку, з допущенням до негайного виконання рішення в частині поновлення на службі та виплати заробітної плати за один місяць.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем з підстав порушення норм матеріального і процесуального права, та неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, без безпосереднього дослідження доказів при розгляді справи, та без належної оцінки висновків службового розслідування, що призвело до ухвалення у справі незаконного та необґрунтованого рішення, яке просить скасувати та ухвалити інше рішення про задоволення його вимог у цій справі в повному обсязі.

На обґрунтування заявлених в апеляційній скарзі вимог, позивач вказує, що під час прийняття рішення суд дійшов висновку про порушення позивачем службової дисципліни без дослідження доказів, обмежившись лише цитуванням висновку службового розслідування, яке було проведено з порушенням чинного законодавства, зокрема, положень ст.29 та ст.13 Дисциплінарного Статуту НПУ, а також прав позивача, який не був повідомлений про початок службового розслідування, у повній мірі не міг надавати пояснення по справі та не міг ознайомитися з матеріалами розслідування.

При цьому, позивач хоча і заперечує проти факту вчинення дисциплінарного проступку, наголошуючи на обґрунтованості та правомірності застосуванням на підставі ч.1 ст.44 Закону України «Про Національну поліцію» без попередження фізичної сили до гр. ОСОБА_2 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, у той же час, позивач акцентує увагу апеляційного суду на тому, що відповідач при виборі дисциплінарного стягнення повинен був дотриматися ієрархії стягнень, та врахувати, що на день його вчинення позивач не мав дисциплінарних стягнень. Просить апеляційний суд під час розгляду даної справи узяти до уваги судову практику по трьом справам зі схожими спірними питаннями, в яких було враховано положення ч.2 ст.29 Дисциплінарного Статуту НПУ, а саме, у справах № 460/48233/22, № 380/655/23 і № 380/110421/22.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач наголошує на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції і на безпідставності та необґрунтованості доводів апеляційної скарги позивача, вказує, що у відношенні позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції «за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1,2 частини першої статті 18, частини другої статті 29 частини першої статті 43, частини першої статті 44, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1,3,6,7 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту.

При цьому, відповідач зазначає, що службовим розслідуванням в повній мірі встановлено наявність в діях позивача повного складу дисциплінарного проступку, який за своєю суттю є грубим порушенням вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини другої статті 29, частини першої статті 43, частини першої статті 44 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, зміст якої визначений частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 3, 6, 7 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та пункту 5 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС № 1026, та полягає у застосуванні 18.06.2023р. під час виконання службових обов`язків фізичної сили до ОСОБА_2 , що не була пропорційною і необхідною для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, для забезпечення виконання повноважень, покладених на нього законом, а також не вів безперервно відеозйомку на отриманий портативний відеореєстратор № 471342.

Відповідач у відзиві наголошує, що судом правильно встановлено обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку та досліджено докази, якими це підтверджено, у тому числі: рапорт інспектора ВМтАЗ УГІП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , зареєстрованого за № 7602ви/41/19-2023 від 26.06.2023 року; запису портативного відеореєстратора № 471342, закріпленого 18.06.2023 року за інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 ; записом у Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події відділення поліції № 2 Дніпропетровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за № 9944 від 18.06.2023 року; матеріалами службового розслідування, в ході якого членом дисциплінарної комісії з метою повного та об`єктивного встановлення обставин події здійснювався телефонний дзвінок ОСОБА_2 за номером телефону, зазначеним у повідомленні через скорочений номер екстреного виклику поліції «102» за фактом хуліганства, та інше.

Крім того, відповідач звертає увагу у відзиві на помилковості розуміння позивачем його права застосування фізичної сили в порядку ст.44 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з тим, що перед заступанням на зміну Управлінням не було його забезпечено певною частиною спорядження. Передбачене ст.44 цього Закону застосування фізичної сили є таким заходом примусу, за результатами застосування якого особі буде завдано найменшу шкоду в порівнянні із результатами застосування інших існуючих поліцейських заходів примусу і інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення. Відповідно, посилання позивача на той факт, що за відсутності спеціальних засобів ним застосовано фізичну силу є безпідставними, оскільки в ситуації що склалась взагалі не було підстав для застосування заходів примусу.

Відповідачем також підкреслено, що згідно зі ст.44 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом, і це підтверджено. Проте, з наданого до суду відеозапису чітко вбачається, що позивачем порушено вимоги ст.43 Закону України «Про Національну поліцію» та не попереджено особу про застосування кайданок чи фізичної сили, також як і не вбачається того, щоб дії ОСОБА_2 якимось чином загрожували життю і здоров`ю інших осіб або поліцейських, на що посилається позивач.

З приводу незабезпечення позивача спеціальними засобами, відповідач звертає увагу на ненадання позивачем доказів цього факту, наприклад, письмової доповіді позивачем своєму керівнику про обставини, що унеможливлюють виконання своїх посадових обов`язків та результати розгляду такої доповіді. Також як і не надано доказів на підтвердження позиції щодо правомірності його дій по відношенню до гр. ОСОБА_2 та щодо протиправності наказу відповідача про звільнення зі служби в поліції.

За наведених обставин, відповідач вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, оскільки при його прийняття суд керувався виключно нормами чинного законодавства, вірно встановив характер наявних між сторонами правовідносин та нормативно-правові акти, які підлягають застосуванню до цих відносин, повно та об`єктивно дослідив всі обставини даної справи, що виключає можливість його скасування.

Заслухавши доповідь головуючого у справі судді, обговоривши доводи апеляційної скарги позивача та поданого відповідачем відзиву на апеляційну скаргу, а також перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність застосування до них норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що винесенню стосовно старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який перебував на посаді інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції наказів Департаменту патрульної поліції від 15.08.2023 року № 439 «Про застосування до працівника УПП в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарного стягнення» та від 13.09.2023 року № 1195 о/с «По особовому складу», і наказу від 09.10.2023 року № 1349 о/с «По особовому складу» - передувало проведення службового розслідування, призначеного наказом Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції від 27.06.2023 року № 261 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії», продовженого терміном проведення строком на 15 днів наказом начальника УПП в Дніпропетровській області ДПП від 03.07.2023 року № 264 «Про продовження службового розслідування».

За змістом вказаних у попередньому абзаці наказів, метою призначення відносно позивача службового розслідування у формі письмового провадження слугувала необхідність повного, об`єктивного та усебічного встановлення причин і обставин порушення службової дисципліни інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , що мало місце 18.06.2023 року під час виконання службових обов`язків, а саме під час реагування на повідомлення через скорочений номер екстреного виклику поліції «102» за фактом хуліганства, яке відбулось за адресою: АДРЕСА_1 , про що стало відомо з рапорту інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , зареєстрованого 26.06.2023р. за № 7602BH/41/19-2023, відповідно до частин першої-четвертої статті 14, частин першої та другої статті 15, статі 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року зa № 1355/32807.

Як з`ясовано судом, за результатами проведеного службового розслідування, дисциплінарною комісією складено Висновок від 21.07.2023 року, затверджений начальником УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції 21.07.2023 року, відповідно якого: «відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, знайшли своє повне об`єктивне підтвердження, а інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 УППП в Дніпропетровській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 заслуговує на застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за учинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 1 та 2 ч.1 ст.18, ч.2 ст.29, ч.1 ст.43, ч.1 ст.44, Присяги працівника поліції, зміст якої визначений частиною першою ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 3, 6, 7 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII, та п.5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від № 1026, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999, та полягає у застосуванні 18.06.2023 року під час виконання службових обов`язків, фізичної сили до ОСОБА_2 , що не була пропорційною і необхідною для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, для забезпечення виконання повноважень, покладених на нього законом, а також не вів безперервно відеозйомку на отриманий портативний відеореєстратор № 471342, згідно з п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII».

Відповідно до п.9 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2018 № 893 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 28.11.2018 № 1355/32807, дисциплінарною комісією було вирішено порушити клопотання про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , внаслідок чого наказом Департаменту патрульної поліції від 15.08.2023 року № 439 «Про застосування до працівника УПП в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарного стягнення» - було застосовано до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0131563) дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 ч.1 ст.18, ч.2 ст.29, ч.1ст.43, ч.1 ст.44, ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 3, 6, 7 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту, п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої показом МВС від 18.12.2018 № 1026, відповідно до п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту, а наказом Департаменту патрульної поліції від 13.09.2023 року № 1195 о/с «По особовому складу», старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0131563) інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» було звільнено зі служби в поліції з 13 вересня 2023 року з відрахуванням грошового забезпечення за 10 діб надмірно нарахованої частини чергової оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року, і установлено премію за вересень 256, 273 %. До вказаного наказу ДПП від 13.09.2023 року № 1195 о/с було внесено наказом Департаменту патрульної поліції від 09.10.2023 року № 1349 о/с «По особовому складу» зміни в абзац перший та другий, які викладені в іншій редакції: «старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0131563) інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, з 27 вересня 2023 року з відрахуванням грошового забезпечення за 10 діб надмірно нарахованої частини чергової оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року, установивши премію за вересень 2023 року в розмірі 256,273 %. Станом на день звільнення позивача стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в календарному обчисленні - 05 років 10 місяців 21 день».

Позивачем по справі оскаржуються у цій справі саме накази Департаменту патрульної поліції від 15 серпня 2023 року №439 та від 13 вересня 2013 року № 1195 о/с з підстав їх протиправності. Відповідно, судом має перевірятися при вирішенні спору у цій справі саме законність та обґрунтованість оскаржуваних у цій справі наказів.

Згідно п.6 ч.1 ст.77 Закону «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Із змісту ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України видно, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарним статутом (ч.1-ч.3 ст.13) визначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень як : 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам у цій справі спір, суд першої інстанції правильно проаналізувавши положення: ст.3, ч.1 та ч.2 ст.18, п.6 ч.1 ст.77, ч.1 і ч.2 ст.19 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII); ст.1, ст.12, ст.13, ст.14, ст.ст.19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Дисциплінарний статут); затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 і зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок № 893), а саме, пунктів 1- 4 розділу V, пунктів 1, 2 розділу VІІ Порядку № 893; та Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, а також виходячи з положень частини третьої статті 2 КАС України обґрунтовано узяв до уваги як підстави призначення наказом Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції від 27.06.2023 року № 261 (а.с.94) службового розслідування відносно старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, з продовженням терміну його проведення наказом начальника УПП в Дніпропетровській області ДПП від 03.07.2023 року № 264 (а.с.96 зворот), так і повноту встановлення дисциплінарною комісією фактичних обставин, які слугували підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що у сукупності на переконання апеляційної інстанції призвело до обґрунтованого рішення суду першої інстанції про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваних у цій справі наказів щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та про його звільнення.

Обговорюючи надану судом першої інстанції правову оцінку обставин, що мали місце 18.06.2023 року під час виконання інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Євтєєвим Дмитром Олександровичем службових обов`язків, а саме під час реагування на повідомлення через скорочений номер екстреного виклику поліції « 102» за фактом хуліганства, яке відбулось за адресою: АДРЕСА_1 , колегія суддів звертає увагу на повноту та об`єктивність перевірки судом першої інстанції як висновків службового розслідування від 21.07.2023 року, затверджених начальником УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції 21.07.2023 року (а.с.108зворот-109), так і отриманих в ході службового розслідування матеріалів, копії яких долучено до адміністративної матеріалів справи на підтвердження вчинення позивачем дисциплінарного проступку, на підставі яких доказово доведено дисциплінарний проступок позивача, що виразився у порушенні ним вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини другої статті 29, частини першої статті 43, частини першої статті 44 Присяги працівника поліції, зміст якої визначений частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 3, 6, 7 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року №2337-VIII, та пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999, та полягає у застосуванні 18.06.2023 року позивачем під час виконання службових обов`язків фізичної сили до ОСОБА_2 , що не була пропорційною і необхідною для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, для забезпечення виконання повноважень, покладених на нього законом, а також в тому, що позивач не вів безперервно відеозйомку на отриманий портативний відеореєстратор № 471342.

Під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, колегією суддів проаналізовано долучені до матеріалів справи письмові докази, а саме:

- запис на закріпленому 18.06.2023 року за інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 портативному відеореєстраторі № 471342 та на закріпленому 18.06.2023 року за поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП рядовим поліції ОСОБА_4 портативному відеореєстраторі № 471858 (а.с.214), на якому зафіксовано факт неналежного виконання службових обов`язків патрульним поліцейським ОСОБА_1 під час реагування на повідомлення про хуліганство нарядом поліції «…0123», у складі якого він перебував спільно з поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП рядовим поліції ОСОБА_4 .

Зокрема, записом з боді-камер, тобто, на відеореєстраторі № 471342 (закріпленому за позивачем) та на відеореєстраторі № 471858 (закріпленому за поліцейським ОСОБА_4 ) підтверджено нанесення інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 удару долонею в область обличчя гр. ОСОБА_2 та після повалення останнього на підлогу нанесення удару ногою в область обличчя (а.с.214). Так, відповідно запису: на відеореєстраторі № 471342 зафіксовано удар долонею по обличчю на 11:59:46 год., і удар ногою в область обличчя на 12:02:21 год.; на відеореєстраторі № 471858 зафіксовано удар долонею по обличчю на 11:59:46 год.

- рапорт про застосування до затриманих заходів фізичного впливу, вогнепальної зброї та спеціальних засобів від 18.06.2023 (а.с.99);

- довідка інспектора сектору зв`язку та телекомунікацій УПП в Дніпропетровській області в Дніпропетровській області ДПП капітана поліції ОСОБА_5 (а.с.103 зворот) щодо відомостей, внесених о журналу обліку видачі, повернення портативного відеорегєстратора та карт пам`яті від 18.03.2023;

- доповідна записка старшого інспектора з особливих доручень відділу моніторингу та аналітичного забезпечення ДПП УПП в Дніпропетровській області ДПП ОСОБА_6 від 27.06.2023 (а.с.95 зворот);

- рапорт інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення ДПП УПП в Дніпропетровській області ДПП ОСОБА_7 від 25.06.2023 (а.с.95), від 03.07.2023 та від 04.07.2023;

- рапорт старшого інспектора з особливих доручень відділу моніторингу та аналітичного забезпечення ДПП УПП в Дніпропетровській області ДПП ОСОБА_6 від 04.07.2023 (а.с.100 зворот-101, 102);

- акт від 18.07.2023 (а.с.89) про відмову інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 надати пояснення;

- пояснення громадянина ОСОБА_2 від 07.07.2023 року (а.с.101зворот);

- пояснення рядового поліції ОСОБА_4 від 17.07.2023 року (а.с.103зворот);

- положення про Департамент патрульної поліції (а.с.156-162).

Крім того, за матеріалами справи встановлено, що під час проведення службового розслідування відповідно до п.1 ч.9 ст.15 Дисциплінарного статуту, 04.07.2023 року о 09.59 год. членом дисциплінарної комісії старшим інспектором з особливих доручень ВМтАЗ УПШ в Дніпропетровській області ДП капітаном поліції ОСОБА_8 було здійснено спілкування у телефонному режимі зі ОСОБА_2 , згадав подію 18.06.2023 року за його участю та участю поліцейського ОСОБА_1 зазначивши, що поліцейський чоловічої статі наносив рукою удари по його обличчю, а також вдарив його, коли повалив на землю, ногою в область щелепи, внаслідок чого, приблизно на дві хвилини, він втратив свідомість. Також, ОСОБА_2 зазначив, що він під час вказаної події перебував у стані алкогольного сп`яніння, проте все пам`ятає, наголошуючи на тому, що він не проявляв до поліцейського агресії, яка б стала підставою для такої поведінки поліцейського відносно нього.

З урахуванням досліджених судом першої інстанції долучених до матеріалів справи доказів, колегія суддів погоджується з критичним ставленням суду першої інстанції до доводів позивача в частині відповідності вимогам законодавства його дій при застосуванні прийомів боротьби та рукопашного бою відносно гр. ОСОБА_2 , оскільки відповідно до положень ст.43 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку. При цьому, вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

Згідно зі ст.44 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

З відеозаписів боді-камер інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП рядового поліції ОСОБА_4 беззаперечно встановлено, що інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 порушено вимоги ст.43 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки застосування до гр. ОСОБА_2 фізичної сили не було пропорційним і необхідним заходом для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб чи припинення правопорушення, або затримання особи ОСОБА_2 , дії якого не загрожували життю і здоров`ю інших осіб або поліцейських, на що посилається позивач, а сам позивач не попереджав гр. ОСОБА_2 про застосування кайданок та фізичної сили.

Погоджується колегія суддів також з висновками суду першої інстанції в частині, якам стосується перевірки дотримання відповідачем вимог чинного законодавства при призначенні та проведенні службового розслідування, а також визначення відповідачем виду дисциплінарного стягнення позивачу.

Матеріалами адміністративної справи доказово підтверджено про обізнаність позивача про призначення та проведення відносно нього службового розслідування, і про можливість надання ним пояснень, тощо.

Зокрема, матеріали справи містять копії скрінів повідомлень, надісланих на телефон позивача через месенджер, а також відеозапис, з якого видно, що позивач, спілкуючись зі своїм керівництвом, говорить про те, що він робить вигляд, що не знає про службове розслідування.

Крім того, повідомлення позивача щодо призначення, проведення і завершення службового розслідування відносно нього, підтверджується, зокрема: надісланими на адресу позивача поштовим зв`язком рекомендованим листом письмового виклику (вих. № 7830/41/19/2023 від 03.07.2023 року), яким на виконання положення ч.1 ст.27 Дисциплінарного статуту, позивачу, який перебував з 03.07.2023 до 17.07.2023 включно у відпустці, було запропоновано надати пояснення, а також було проінформовано про призначення службового розслідування, і повідомлено про необхідність з`явитись 18.07.2023 року о 10.00 год. до УПП в Дніпропетровській області ДПП, розташованого за адресою: площа Троїцька, буд. 2-А, м. Дніпро (кабінет № 404), для надання пояснень. У цьому виклику позивача також було зазначено, що у разі неможливості з поважних причин прибути для надання пояснень до УПП в Дніпропетровській області ДПП у вказану дату, необхідно повідомити про це члена дисциплінарної комісії, а саме старшого інспектора з особливих доручень відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Дніпропетровській області ДПП капітана поліції ОСОБА_9 із наданням підтверджуючих документів. А у додатку до вказаного виклику було долучено копію наказу про призначення службового розслідування; - надісланими ОСОБА_1 викликами за допомогою електронної комунікації, а саме за допомогою багатоплатформового месенджеру «Telegram» (на номер телефону, зазначений в особовій справі та Розстановці сил та засобів батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП), з яким даний патрульний поліцейський 03.07.2023 року ознайомився, про що свідчить відповідна відмітка у даному застосунку; рапортами командира роти № 1 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Марії Можаровської від 18.08.2023, якими доповідалося про спілкування по телефону з позивачем (а.с.169); інформування позивача за допомогою телефонного зв`язку 17.08.2023 о 19:51 було повідомлено про можливість реалізувати своє право на ознайомлення із затвердженими висновками службового розслідування, зібраними матеріалами та результатами розгляду його рапортів, зареєстрованих 21.07.2023 за №№ 8960, 8961 у будь-який зручний для нього час, враховуючи графік роботи УПП в Дніпропетровській області ДПП, на що ОСОБА_1 у грубій формі відмовився (а.с.68); тощо.

Як встановлено судом за матеріалами справи, 18.07.2023 року о 10.00 ОСОБА_1 не з`явився для надання пояснень та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, у зв`язку з чим 18.07.2023 року о 10.17 год. було здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_1 на номер телефону, зазначений у його особовій справі ), але під час спілкування у телефонному режимі ОСОБА_1 зазначив, що знаходиться під кабінетом лікаря-терапевта, піде на лікарняний та нікуди не приїде, і відмовився надати документи, які підтверджують неможливість з поважних причин прибути 18.07.2023 року о 10.00 год. для пояснень, що саме і було підставою для складення відповідного акту, який зареєстрований 18.07.2023 року за № 8490вн/41/19-2023, та для направлення запиту до лікарні від 12.09.2023 щодо перебування на лікарняному старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (а.с.81), у відповідь на який начальник державної установи «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» від 13.09.2023 (а.с.81зворот) повідомив про те, що ОСОБА_1 , 1996 року народження, в лікарню ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області» не звертався, лікарняних листів з інших лікарняних закладів не надавав.

Судова колегія повністю погоджується з наведеною позицією суду першої інстанції в частині яка стосується дотримання відповідачем порядку та процедури проведення службового розслідування, накладення дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби у зв`язку із реалізацією такого стягнення, оскільки зібраними в ході службового розслідування доказами повністю підтверджено вчинення позивачем проти інтересів служби дисциплінарного проступку, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього, як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, а відмова позивача від явки для надання пояснень та не надання пояснень про свої вчинки є невиправданою. Такі дії позивача, який має бути взірцем законослухняної поведінки, не можна розцінювати як порушення прав позивача, оскільки для надання пояснень під час службового розслідування позивач запрошувався та мав можливість у запропонований йому спосіб і у визначений законом порядку захистити своє право, яке він вважає порушеним, але не вжив для цього жодних дій.

У даному спірному випадку відповідачем дотримано порядок і строки накладання дисциплінарного стягнення, передбачені статтями 14, 16 Дисциплінарного статуту.

Судом першої інстанції обґрунтовано зауважено на тому, що обрання того чи іншого виду дисциплінарного стягнення є правом роботодавця в залежності від його оцінки та кваліфікації дій особи, відносно якої має бути застосовано таке стягнення, тобто належить до дискреційних повноважень відповідача, який за умови встановлення факту порушення службової дисципліни має право з урахуванням всіх обставин справи та особи порушника обрати один з визначених законом видів покарання, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.12.2018 року по справі №805/623/16-а, від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, від 22.03.2019 року у справі 804/676/18, від 22.11.2019 року у справі 826/6107/18, від 31.03.2020 року у справі 806/2492/16, від 25.06.2020 року №2240/2329/16, які в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковими до врахування.

Враховуючи наведене у сукупності, обставини, встановлені службовим розслідуванням та підтверджені в судовому засіданні під час розгляду справи, свідчать про порушення позивачам Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Закону України «Про національну поліцію», Присяги поліцейського, Правил етичної поведінки поліцейських - оскілки ним вчинені дії, несумісні з високим званням поліцейського, і рішення про його звільнення прийнято з урахуванням тяжкості проступку, обставин, за яких його скоєно та наявної характеристика позивача, з якої вбачається, що останній за час служби в Національній поліції зарекомендував себе безвідповідальним, нестримним, нецілеспрямованим працівником, а до виконання службових обов`язків ставиться байдуже.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при прийнятті оскаржуваних у цій справі наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування спірних наказів. Доводи апеляційної скарги позивача вказані висновки суду першої інстанції не спростовуються, а тому колегія суддів не знаходить правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі, в тому числі і з підстав наведених позивачем в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун