Справа № 332/4931/23
Суддя: Погрібна О. М.
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/4931/23
Провадження №: 2-а/332/10/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді: Погрібної О.М., за участю секретаря Пономаренко Л.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя адміністративну справу за позовом адвоката Рошияна Ігоря Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України,-

встановив:

До суду надійшла позовна заява адвоката Рошияна І.В. в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20 квітня 2023 року о 23 годині 36 хвилин на автодорозі за адресою: М-04, км 186+337, Дніпропетровська область, в автоматичному режимі зафіксовано транспортний засіб DAF ХF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався із порушенням правил дорожнього руху у зв`язку із чим заступником директора Департаменту Державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорту Державної служби України з безпеки на наземному транспорті начальником відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень ОСОБА_2 прийнято постанову серії АА №00008816 від 25.05.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.132-1 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень.

Зазначає, що оскаржувана постанова не містить даних, яка саме фактична маса (вага) транспортного засобу та фактичного навантаження були встановлені при перевірці (зважуванні) транспортного засобу. Зазначена обставина не дає можливості підтвердити чи спростувати, інформацію щодо перевищення загальної маси транспортного засобу та підтвердити або спростувати розрахунки відсотків такого перевищення, відповідно до яких прийняти рішення про наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення та про розмір застосованої санкції.

Оскаржувана постанова не містить кваліфікованої електронної печатки, що передбачено пп. 1 п. 5 розділу II Інструкції.

Також, відповідно до ст.277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання матеріалів справи. Фіксація транспортного засобу відбулась 20.04.2023. Постанова складена 25 травня 2023 року, тобто, із порушенням строку, визначеного ст. 277 КУпАП.

Також зазначає, що як вбачається із оскаржуваної постанови, зафіксовано транспортний засіб - сідельний тягач.

Відповідно до наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 «Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні», сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Тобто, за своєю конструкцією сідельний тягач не має будь-яких елементів, місць, кузову, які можна використовувати для перевезення вантажу і тим самим створити «порогові» навантаження на вісь. А відповідно до наказу № 363 - має відмінне від перевезення вантажів призначення.

Зазначено, що на теперішній час існує усталена практика Верховного Суду суть якої зводиться до того, що сідельний тягач за технологічною схемою організації перевезень, може бути віднесений до вантажних автомобілів за умови його використання складі автопоїзда у зчепленні із напівпричепом.

Оскаржувана постанова не містить у собі згадування про використання автопоїзду - сідельного тягача із напівпричепом.

Всупереч вимогам КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі , затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13 січня 2020 року № 13, в оскаржуваній постанові не міститься вся належна інформація.

Крім того зазначає, що позивач за кермом вказаного транспортного засобу не перебував, контроль за його рухом не здійснював, будь-які перевірочні дії з цього приводу відповідачем не здійснювались, відповідачем застосовано «декларативний» принцип, що, на думку позивача, порушує принцип індивідуалізації покарання.

Тому сторона позивача, вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Крім того позивач просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати на оплату судового збору, в розмірі 536,80 гривень.

Ухвалою судді від 01.09.2023 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28.09.2023 до суду надійшов відзив, в якому відповідач, посилаючись на Закони України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух», «Про автомобільні дороги», Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» та Правила дорожнього руху, просить відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що при винесені оскаржуваної постанови відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства України.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. Через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що вимоги позивача є безпідставними, а позов є таким, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушенні у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі від 25.05.2023 серії АА №00008816, 20.04.2023 о 23 години 36 хвилин на автодорозі за адресою: М-04, км 186+337, Дніпропетровська область, зафіксовано транспортний засіб DAF ХF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, - перевищення загальної маси транспортного засобу на 11,15 % (4,46 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП. Правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 20, WAGA-WIM35 зав №7, сертифікат відповідності UA.TR.113-0619/05F-21. Відповідно, постановою від 25.05.2023 серії АА №00008816 зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу. Так, встановлено, що:кількість вісей 5 шт.; спарені колеса 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3800 мм, 2-3: 5350 мм; 3-4: 1310 мм; 4-5: 1310 мм; навантаження на вісь 1 8350 кг, 2 - 13100 кг, 3 - 9300 кг, 4 9350 кг, 5 9300 кг;- загальна маса 49400 кг. Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT). Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі. З Єдиного державного реєстру транспортних засобів встановлено, що власником транспортного засобу DAF ХF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_1 . Постановою серії АА №00008816 від 25.05.2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень.

Також представником відповідача подані суду: Сертифікат відповідності № UA.TR.113-0619-21 від 13 квітня 2021 року на прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобі у русі WAGA-WIM35 (у складі Автоматичного пункту ваго-габаритного контрою «WAGA»), дата видачі 23.07.2021, чинний до 22.07.2022; Сертифікат перевірки типу № UA.TR.113-0619-21 від 13 квітня 2021 року на прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобі у русі WAGA-WIM35 (у складі Автоматичного пункту ваго-габаритного контрою «WAGA»), дата видачі 13.04.2021, чинний до 12.04.2031. експертний висновок від 29.12.2021 № 1211, відповідно до якого Автоматичного пункту ваго-габаритного контрою «WAGA» відповідає вимогам нормативних документів із технічного захисту інформації та Сертифікат перевірки типу.

Разом з відзивом представником відповідача подані суду: Сертифікат відповідності № UA.TR.113-0619-21 від 13 квітня 2021 року на прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобі у русі WAGA-WIM35 (у складі Автоматичного пункту ваго-габаритного контрою «WAGA»), дата видачі 18.06.2021, чинний до 17.06.2022; Сертифікат перевірки типу № UA.TR.113-0619-21 від 13 квітня 2021 року на прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобі у русі WAGA-WIM35 (у складі Автоматичного пункту ваго-габаритного контрою «WAGA»), дата видачі 13.04.2021, чинний до 12.04.2031;

09.10.2023 від адвоката Рошияна І.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він зауважує, що WIM-систему можна поділити на 2 основних типи: такі, що працюють за низької швидкості руху транспортного засобу (до 15 км/год, LS WІM) і такі, що працюють за усталеної швидкості руху транспортного потоку (до 130 км/год, або висока швидкість, HS WiM). Системи HS WІM не затверджені законодавчою метрологією. Стандарт OIML R 134, на який посилається відповідач, є про який видано свідоцтво про метрологічну повірку, було опубліковано як міжнародний стандарт низькошвидкісних систем WІM. Просить врахувати вказані доводи під час розгляду справи.

У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду його представником адвокатом Рошияном І.В. подано заяву про розгляд справи без його участі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи на підставі ч.4 ст.229 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

20 квітня 2023 року о 23-36 год за адресою: М-04, км 186+337, Дніпропетровська область, в автоматичному режимі фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідальною особою, яка допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, перевищення загальної маси транспортного засобу на 11,15% (4,46 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, є ОСОБА_1 відповідальність за що передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

25.05.2023р. заступником директора Департаменту Державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорту Державної служби України з безпеки на наземному транспорті начальником відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень ОСОБА_2 винесено постанову серії АА № 00008816 від 25.05.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.132-1 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником транспортного засобу спеціалізованого вантажного сідлового тягачу DAF XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_2 , є ТОВ «ОБЕРІГ». Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань співзасновником та керівником ТОВ «Оберіг» є ОСОБА_1 .

Постановою серії АА №00008816 від 25.05.2023 зафіксовані фактичні параметри транспортного засобу: кількість вісей 5 шт.; спарені колеса 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3800 мм, 2-3: 5350 мм; 3-4: 1310 мм; 4-5: 1310 мм; навантаження на вісь 1 8350 кг, 2 - 13100 кг, 3 - 9300 кг, 4 9350 кг, 5 9300 кг;- загальна маса 49400 кг.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 229 КУпАП органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (ч.2, 3 ст.132-1).

Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, зокрема, на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (ч.2, 3 ст.132-1).

Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з ч.1 ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч.2 ст.122-2, ч.ч.2 і 3 ст.132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до частини 3 вказаної статті КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині 1 цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених ст.279-7 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч.1 ст.279-7 КУпАП відповідальна особа, зазначена у ч.1 ст.14-3 цього кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили: 1) така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння; 2) внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; 3) особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.279-5 КУпАП у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч.2 ст.122-2, ч.ч.2, 3 ст.132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.132-2 цього кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у ч.1 ст.14-3 цього кодексу, або вантажовідправника.

За відсутності відомостей про належного користувача у ЄДРТЗ, уповноваженій посадовій особі відповідача, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, надаються відомості про особу за якою зареєстрований транспортний засіб.

При цьому, невнесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу, незалежно від підстав такого невнесення викликає автоматичне визначення відповідальною особою за вчинення адміністративних правопорушень саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб (позивача) або ж керівника юридичної особи, за якою він зареєстрований.

До того ж, відповідно Порядку №1145 внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, якого визначив власник транспортного засобу на підставі електронної заяви, здійснюється заявниками через:

1) електронний кабінет водія шляхом заповнення електронної заяви за формою згідно з додатком 1 із накладенням електронних підписів заявників;

2) Портал Дія шляхом заповнення електронної заяви в довільній формі, придатній для сприйняття її змісту, із зазначенням відомостей, передбачених додатком 1, із накладенням віддаленого кваліфікованого електронного підпису «Дія. Підпис» («Дія ID») або електронного підпису заявників та кваліфікованої електронної печатки технічного адміністратора Порталу Дія.

Отже, у разі, якщо належний користувач не звертається до сервісного центру МВС з відповідною заявою, згідно Порядку № 1145, особа за якою зареєстрований транспортний засіб або представник юридичної особи не позбавлений можливості внесення до ЄДРТЗ відомостей про належного користувача через веб-додаток, розміщений на офіційному веб-сайті Головного сервісного центру МВС або через Єдиний державний вебпортал електронних послуг особисто, що встановлено пунктом 5 Порядку №1197.

Відповідно, внесенню до ЄДРТЗ підлягають лише власники транспортних засобів (фізичні та юридичні особи) або належні користувачі транспортних засобів, які несуть відповідальність, згідно з правилами встановленими статтею 14-3, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП лише у випадку такого їх внесення до ЄДРТЗ. Саме зазначені відомості надаються уповноваженій посадовій особі Відповідача на її запит при розгляді нею справи про адміністративне правопорушення.

За відсутності відомостей про належного користувача у ЄДРТЗ, уповноваженій посадовій особі відповідача, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, надаються відомості про особу за якою зареєстрований транспортний засіб.

Таким чином, транспортний засіб щодо якого зафіксовано перевищення вагових показників, належав позивачу на час вчинення правопорушення.

Так, протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили до відповідача не надавалися докази, які підтверджують, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з володіння позивача, або внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу. Також і не зверталася до відповідача будь-яка інша особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надання документа (квитанції) про сплату відповідного штрафу.

Отже, позивач несе відповідальність за адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП, зафіксоване за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах).

Суд також враховує, що у частині першій статті 1 Закону України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» зазначено, що транспортний засіб спеціалізованого призначення - це транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Напівпричіпом визнається причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

У статті 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14 жовтня 1997 року № 363, визначено, що сідельний тягач - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР причіп - це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортного засобу належать напівпричепи і причепи-розпуски.

Транспортним засобом визнається пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Вантажним автомобілем є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Автопоїзд (транспортний состав) - це механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою, а експлуатацією транспортного состава є транспортування тягачем причепа згідно з інструкцією щодо його використання (відповідність причепа тягачу, наявність страхового з`єднання, єдиної системи сигналізації, освітлення тощо).

Згідно з пунктом 2.13 ПДР транспортний засіб для перевезення вантажів складається з тягача відповідної категорії та причепу.

Із урахуванням викладеного, напівпричіп, як транспортний засіб, приводиться у рух за допомогою сідельного тягача, належного позивачу. Сідельний тягач із з`єднаним із ним напівпричепом є транспортним засобом спеціалізованого призначення. Сідельний тягач та з`єднаний із ним напівпричіп, що мають єдину систему гальмування, освітлення, експлуатуються як транспортний засіб з метою перевезення вантажів певних категорій.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 січня 2021 року по справі № 761/33776/19.

Таким чином, вантажний сідловий тягач DAF XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_2 , разом із напівпричепом, є одним транспортним засобом, котрий приводиться в рух сідловим тягачем, тому саме сідловий тягач, як автопоїзд (транспортний состав) може вважатись великоваговим, а власник вказаного транспортного засобу, за пунктом 22.5. ПДР України та частиною другою статті 132-1 КУпАП підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами.

Щодо посилання позивача на відсутність в мотивувальній частині оскаржуваної постанови усієї передбаченої інформації, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2, 3 вказаної статті постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В оскаржуваній постанові наявні відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, тощо.

Що стосується іншої інформації на яку посилається позивач, суд вважає, що така інформація не є обов`язковою для встановлення складу правопорушення та зазначається уповноваженою особою за можливості встановлення такої інформації.

Вимоги до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності визначено саме положеннями КУпАП.

Так положення Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті (далі Інструкція), зафіксовані в автоматичному режимі, не містить посилання на форму постанови відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції та не містить імперативної вимоги щодо встановлення всього обсягу інформації про транспортний засіб.

Таким чином, оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, містить усі передбачені положеннями ст.283 КУпАП обов`язкові відомості щодо події правопорушення, суб`єкта адміністративної відповідальності, накладеного стягнення та порядку його сплати, а також порядку ознайомлення та оскарження постанови, а також інші обов`язкові відомості, визначені ст.283 КУпАП, крім того постанова містить додаткову інформацію про транспортний засіб, визначену Інструкцією.

Щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст. 33 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.132-1 КУпАП, є допуск руху транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, визначених п.22.5 ПДР.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.2 ст.132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.3 ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

За пунктом 1.10 ПДР України, дозволене максимальне навантаження на вісь - максимальне навантаження на вісь транспортного засобу, зазначене у підпункті «в» пункту 22.5 цих Правил.

Дозволені максимальні розміри - максимальні розміри транспортного засобу, зазначені у підпункті «а» пункту 22.5 цих Правил.

Підпунктом «б» пункту 22.5 ПДР України визначено, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси:

Вантажні автомобілі: двовісний автомобіль: для автомобільних доріг державного значення -18, місцевого значення - 14; трьохвісний автомобіль для автомобільних доріг державного значення -25 (26)*, місцевого значення - 21; чотирьохвісний автомобіль для автомобільних доріг державного значення -32, місцевого значення - 24; чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами для автомобільних доріг державного значення -38, місцевого значення - 24;

Комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом для автомобільних доріг державного значення -36, місцевого значення - 24; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом для автомобільних доріг державного значення -40, місцевого значення - 24; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом для автомобільних доріг державного значення -40, місцевого значення - 24; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра для автомобільних доріг державного значення -42, місцевого значення - 24; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра для автомобільних доріг державного значення - 44, місцевого значення - 24;

Автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом для автомобільних доріг державного значення - 40, місцевого значення 24.

Підпунктом «в» пункту 22.5 ПДР України визначено, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують навантаження на вісь: на одинарну вісь для автомобільних доріг державного значення - 11,5, місцевого значення - 7;

На здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр для автомобільних доріг державного значення - 11,5, місцевого значення - 7; від 1 до 1,3 метра для автомобільних доріг державного значення - 16, місцевого значення - 10; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах для автомобільних доріг державного значення - 18, місцевого значення 10,5; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни для автомобільних доріг державного значення - 19, місцевого значення 11,5; від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни для автомобільних доріг державного значення - 23, місцевого значення 11,5; від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів для автомобільних доріг державного значення - 20, місцевого значення 11,5;

На строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: ,3 метра або менше для автомобільних доріг державного значення - 21, місцевого значення 13; понад 1,3 до 1,4 метра для автомобільних доріг державного значення - 24, місцевого значення 14.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (Офіційний вісник України, 2001 р., № 3, ст. 75).

Вимоги цього пункту не поширюються на транспортні засоби спеціального призначення, які виконують функції зимового утримання автомобільних доріг, та Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту під час слідування (повернення) до (з) місця виконання заходів із захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, гасіння пожеж.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами б та в цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

На ділянках автомобільних доріг загального користування місцевого значення, на яких створені дорожні умови, що дають можливість рухатися з більшими фактичною масою та навантаженням на вісь, за погодженим з уповноваженим підрозділом Національної поліції рішенням власників доріг або органів, яким передано право на утримання таких доріг, можуть встановлюватися дорожні знаки 3.15 та 3.16 із параметрами, визначеними для автомобільних доріг загального користування державного значення.

Дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється відповідно до Директиви 2008/68/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 24 вересня 2008 року про внутрішні перевезення небезпечних вантажів, Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів та нормативно-правових актів України у зазначеній сфері.

У період воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування вимоги абзаців першого та другого цього пункту не поширюються на транспортні засоби, які здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (далі - Порядок № 1174).

Згідно з п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).

Відповідно до п. 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до Порядку № 1174, система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства.

Так, факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень підтверджується матеріалами системи автоматичної фіксації зважування. Відповідачем, на підтвердження порушення позивачем п. 22.5 ПДР, надано інформаційну карту габаритно-вагового контролю, фотографії транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, сертифікат перевірки типу, сертифікат відповідності.

Таким чином, оскаржувана постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.

Суд не приймає посилання позивача на порушення строків розгляду справи встановлених ст. 277 КУпАП, оскільки, відповідно до положень ч.1 ст.277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою) правомочним розглядати справу матеріалів справи, а не технічної фіксації перевищення вагових показників транспортного засобу.

З огляду на викладене, постанова у справі про адміністративне правопорушення складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так, як відповідачем надано достатньо доказів правомірності своїх дій та підтвердження наявності в діях позивача правопорушення.

Щодо сумніву позивача у достовірності результатів вимірювання дорожніх транспортних засобів в русі суд зазначає наступне.

Разом з відзивом представником відповідача подані суду: Сертифікат відповідності № UA.TR.113-0619-21 від 13 квітня 2021 року на прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобі у русі WAGA-WIM35 (у складі Автоматичного пункту ваго-габаритного контрою «WAGA»), дата видачі 23.07.2021, чинний до 22.07.2022; Сертифікат перевірки типу № UA.TR.113-0619-21 від 13 квітня 2021 року на прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобі у русі WAGA-WIM35 (у складі Автоматичного пункту ваго-габаритного контрою «WAGA»), дата видачі 13.04.2021, чинний до 12.04.2031 та сертифікат перевірки типу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації.

Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Згідно із ч. 2 ст. 12 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», наукові метрологічні центри у сферах діяльності, визначених положеннями про них та нормативно-правовими актами, зокрема, проводять оцінку відповідності засобів вимірювальної техніки; проводять калібрування та повірку засобів вимірювальної техніки.

Частинами 1,2 ст.16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» регламентовано, що оцінка відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводиться у разі, коли це передбачено відповідними технічними регламентами. Оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності. Порядок проведення оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюється технічними регламентами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Пунктом 2 Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. № 163 встановлено, що дія цього Технічного регламенту поширюється на засоби вимірювальної техніки, зазначені у додатках 3-12, а саме автоматичні зважувальні прилади.

Згідно із п. 114 Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, виробник наносить знак відповідності і додаткове метрологічне маркування, передбачені Технічним регламентом, і під відповідальність призначеного органу, зазначеного в пункті 106 цього додатка, його ідентифікаційний номер на кожний окремий засіб вимірювальної техніки, який відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу, та застосовним вимогам Технічного регламенту.

В матеріалах справи міститься Сертифікат виданий 13.04.2021, чинний до 12.04.2031, щодо технічного засобу: «Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі» та сертифікати відповідності законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки щодо технічного засобу «Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі», який підтверджує, що засіб вимірювальної техніки, яким здійснено автоматичну фіксацію порушення Правил дорожнього руху, належним чином сертифікований та відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки та Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», є справним та придатним до експлуатації.

Для правильного розуміння здійснених розрахунків перевищення габаритновагових норм у постанові зазначається формула розрахунку, а саме % перевищення = ((Хфакт. Хнорм. похибкапристрою)/ Хнорм.)*100%, де: Хфакт. - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Хнорм. - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР України.

Похибка пристрою - це регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Хфакт. (при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010 становить: для параметру довжини ТЗ - 600 мм, для параметру ширини ТЗ - 100 мм, для параметру висоти ТЗ - 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі.

Суд приймає до уваги розрахунок відповідача, вказаний у відзиві, та погоджується з ним, з вищенаведених підстав.

Щодо клопотання адвоката Рошияна І.В. від 09.10.2023 та доданої до клопотання публікації статті ОСОБА_3 «Ефективність застосування систем WIM на автомобільних дорогах. Світова практика», суд зауважує, що наукова публікація це опублікований опис наукового дослідження, що містить аналіз сутності певної наукової проблеми, методи і результати її дослідження, науково обґрунтовані висновки. Тобто, публікація є висловленням думки конкретної особи щодо конкретної проблематики, а тому вона не може слугувати доказом при розгляді судом справи.

При цьому, суд враховує, що якщо строк дії свідоцтва про повірку технічного засобу закінчився у період дії воєнного стану, то відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 440 від 07.04.2023, є чинним: на територіях, тимчасово окупованих РФ, на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на відповідних територіях; на територіях активних бойових дій протягом шести місяців з дати завершення бойових дій на таких територіях відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій; на територіях можливих бойових дій протягом шести місяців з дати припинення можливості бойових дій на таких територіях відповідно до переліку.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання постанови по справі про адміністративне правопорушенні у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі від 25.05.2023 серії АА №00008816 протиправною та скасування зазначеної постанови.

Згідно з п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 121, 246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви адвоката Рошияна Ігора Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про скасування постанови серії АА №00008816 від 25.05.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст ухвали постанови виготовлено 20.02.2024.

Суддя: О.М.Погрібна