Справа № 280/7102/23
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 280/7102/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2023 року (суддя суду першої інстанції Богатинський Б.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Запоріжжі, в адміністративній справі №280/7102/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області, в якому просила:

- визнати незаконним і протиправним рішення 01 від 04.08.2023 і дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в частині щодо визначення стажу судді ОСОБА_1 на рівні 19 років, 8 місяців, 2 дні, розміру відсотків суддівського винагороди на рівні 50% та обрахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із 50 % суддівського винагороди;

- визнати незаконними і протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо проведення виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 31 липня 2023 року у розмірі 50% суддівської винагороди.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 31 липня 2023 року з урахуванням стажу судді 22 роки, 7 місяців 25 днів та відсотків суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 54 %.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області проводити ОСОБА_1 починаючи з 31 липня 2023 року виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на рівні 54% суддівської винагороди і виплатити утворену заборгованість щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 31 липня 2023 року із нарахуванням компенсації втрати частини доходів за весь минулий період, коли щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виплачувалося на рівні 50% суддівської винагороди.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправним рішення №01 від 04.08.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в частині щодо визначення стажу судді ОСОБА_1 на рівні 19 років, 8 місяців 2 дні, розміру відсотків суддівської винагороди на рівні 50% та обрахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із 50 % суддівського винагороди.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 31 липня 2023 року з урахуванням стажу судді 22 роки, 7 місяців, 25 днів (з урахуванням трьох років стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді) та відсотків суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 54 %.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести ОСОБА_1 починаючи з 31 липня 2023 року виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на рівні 54% суддівської винагороди і виплатити утворену заборгованість щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 31 липня 2023 року із нарахуванням компенсації втрати частини доходів за весь минулий період, коли щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виплачувалося на рівні 50% суддівської винагороди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2023 року скасувати в частині відмовлених позовних вимог та в цій частині прийняти нову постанову, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що відсутні правові підстави для зарахування до суддівського стажу позивача 3 років роботи, як стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та дає право для призначення на посаду судді.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги відповідача, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга пенсійного органу підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Указом Президента України від 11 листопада 2003 року № 1286/2003 призначена на посаду судді Ясинуватського міського суду Донецької області, постановою Верховної Ради України від 8 жовтня 2009 року № 1633-УІ обрана на посаду судді Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області безстроково, Постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2011 року № 3285-/П обрана на посаду судді Апеляційного суду Донецької області, Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 226/2015 переведена на посаду судді Апеляційного суду Сумської області. Рішенням Вищої ради правосуддя від 11 грудня 2018 року № 3789/0/15-18 переведена на посаду судді Сумського апеляційного суду.

Відповідно до довідки Сумського апеляційного суду від 28.07.2023 ОСОБА_1 перебувала на посаді судді з 12 грудня 2018 року, відрахована зі штату суду в останній день відпустки 28 липня 2023 року.

Рішенням Вищої Ради Правосуддя 06 липня 2023 року № 691/0/15-23 звільнена з посади судді Сумського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У рішенні Вищої Ради Правосуддя від 06 липня 2023 року №691/0/15-23 зазначено, що на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді (11 листопада 2003 року) питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» у відповідній редакції. Частиною першою статті 7 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (чинного на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді) визначено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою. Наведене свідчить про наявність у ОСОБА_1 права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково трьох років роботи в галузі права. Отже, станом на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на звільнення у відставку, становить 22 роки 7 місяців 25 днів.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці у розмірі 50% від суддівської винагороди, яке призначене рішенням №01 від 04.08.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Не погодившись з обґрунтованістю наведеного розрахунку пенсії, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні позивачці розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді має становити 54%. Зауважено, що чинне законодавство не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно ч.1 ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12 липня 2018 року № 2509-VIII статтю 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Закон не зазначає, що ця робота має обов`язково передувати призначенню на посаді судді.

При цьому абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 зазначеного закону, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково.

У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу - зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі у конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про статус суддів» ( в редакції на момент призначення позивача на посаду судді) на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

З аналізу наведених норм вбачається, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом, як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивача було призначено на посаду судді без проведення конкурсних процедур, отже вона має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи, вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді під час її призначення на посаду судді вперше, який в даному випадку становить три роки.

Відтак, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення 01 від 04.08.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в частині щодо визначення стражу судді ОСОБА_1 на рівні 19 років, 8 місяців 2 дні, розміру відсотків суддівського винагороди на рівні 50% та обрахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із 50 % суддівського винагороди, без зарахування позивачу до стажу роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи, вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді в кількості трьох років, є протиправним, а отже підлягає скасуванню.

Отже, трудовий стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача становить 22 повних роки, а тому відсоткове значення її суддівської винагороди має складати 54 відсотки (50 % за 20 років + 4 % за 2 повних роки роботи на посаді судді понад 20 років) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Що стосується правомірності зобов`язання відповідача нарахувати позивачу компенсацію втрати частини доходів, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно із статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Наведене дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону №2050-III).

Згідно ст. 7 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.

Отже, необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому, тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 18.08.2023 року по справі № 460/4166/20, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2023 року позивач зверталась до пенсійного органу з заявою тільки щодо невірного обрахування стажу судді під час призначення грошового утримання судді у відставці (а.с.124-125).

В свою чергу, позивач не зверталась до відповідача з заявою про виплату компенсації втрати частини доходів, що останньою не спростовано, а відтак заявлені останньою позовні вимоги про зобов`язання пенсійний орган здійснити такі дії є передчасними.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за весь минулий період, коли щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виплачувалося на рівні 50% суддівської винагороди та в цій частині прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2023 року в адміністративній справі №280/7102/23- в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за весь минулий період, коли щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виплачувалося на рівні 50% суддівської винагороди та в цій частині прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2023 року в адміністративній справі №280/7102/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук