Справа № 560/20383/23
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

21 лютого 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №461159-24/22-25 від 29 липня 2023 року.

В обґрунтування позову зазначила, що в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні від 29.07.2023 враховано сплачену суму податку за квитанцією від 11.08.2023 в сумі 438,30 грн, що унеможливлює прийняття даного податкового повідомлення - рішення. Зазначає, що фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої Податковим кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове (податкові) повідомлення - рішення у встановлені строки (п.287.9 ПКУ). Вказує, що має пільги щодо сплати земельного податку, оскільки є пенсіонером за віком та інвалідом другої групи. Отже, податковий орган прийняв протиправне рішення, а тому податкове повідомлення-рішення №461159-24/22-25 від 29 липня 2023 року підлягає скасуванню.

Відповідач подав відзив, в якому вказав, що згідно розрахунку загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) рік для фізичних осіб (крім фізичних осіб - підприємців) - власників земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь по земельних ділянках віднесених до сільськогосподарських угідь громадянці ОСОБА_2 визначено: - загальна сума МПЗ - 5163 грн; - загальна сума сплачених податків, зборів, сплачених платежів протягом податкового (звітного) року, у т.ч. земельний податок за земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь в сумі 438,30 грн; - позитивне значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків та збору в сумі 4724,76 грн. Зазначає, що Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області за податковою адресою фізичній особі - платнику податків ОСОБА_2 , визначено МПЗ за 2022 рік в сумі 4724,76 грн та сформовано в автоматизованому режимі податкове повідомлення - рішення від 29.07.2023 №461159-24/22-25 в сумі 4724,76 грн, яке отримано платником 31.08.2023. Просить у задоволенні позову відмовити.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.11.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.12.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.12.2023 у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи № 560/20383/23 у судовому засіданні з повідомленням сторін - відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 є власником земельних ділянок віднесених до сільськогосподарських угідь, а саме: кадастровий номер :04:010:193 площею 1,47 га, кадастровий номер :04:010:0002 площею 1,38 га, кадастровий номер :04:010:192 площею 1,3850 га, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Інформація щодо договорів про передачу в оренду земельних ділянок кадастровий номер :04:010:193 площею 1,47 га, кадастровий номер :04:010:0002 площею 1,38 га, кадастровий номер :04:010:192 площею 1,3850 га, зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня.

Відповідно до копії квитанції №41 від 11.08.2023 року позивачкою сплачено земельний податок з фізичних осіб в сумі 438,30 грн.

Згідно розрахунку загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) рік для фізичних осіб (крім фізичних осіб-підприємців) власників земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь загальне мінімальне податкове зобов`язання становить 4724,75 грн.

29.07.2023 року ГУ ДПС у Хмельницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №461159-24/22-25, яким нараховано позивачці суму податкового зобов`язання за 2022 рік у розмірі 4724,75 грн, відповідно до пункту 170.14 статті 170 Податкового кодексу України.

Позивачка, не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернулася до суду з цим позовом.

ІV. ОЦІНКА СУДУ

Згідно статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року №2755-VI.

Підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України надано визначення земельного податку, як обов`язкового платежу, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 170.14.1. пункту 170.14 статті 170 Податкового кодексу України для платників податку - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, не переданих такими особами в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, загальне мінімальне податкове зобов`язання визначається контролюючим органом.

У підпункті 170.14.3 пункту 170.14 статті 170 Податкового кодексу України встановлено, що визначення загального мінімального податкового зобов`язання фізичним особам здійснюється контролюючими органами за податковою адресою таких осіб.

Мінімальне податкове зобов`язання обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування.

При обчисленні мінімального податкового зобов`язання нормативна грошова оцінка земельних ділянок застосовується контролюючими органами з урахуванням вимог, встановлених пунктом 271.2 статті 271 цього Кодексу.

У разі державної реєстрації платника податку фізичною особою - підприємцем загальне мінімальне податкове зобов`язання за земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь, які використовуються таким підприємцем для провадження господарського діяльності, розраховується таким платником у порядку, визначеному пунктом 177.14 статті 177 та статтею 297-1 цього Кодексу, з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому відбулася державна реєстрація фізичної особи - підприємця.

Податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку про сплату річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, на суму позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та сумою сплачених протягом податкового (звітного) року податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь (далі у цьому пункті - загальна сума сплачених податків, зборів, платежів), надсилається (вручається) платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, наступного за звітним.

Якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) таке податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку у зазначений строк, фізична особа звільняється від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату річного податкового зобов`язання на суму позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів.

Таке річне податкове зобов`язання може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Позитивне значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів є частиною зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб.

Сума податку на доходи фізичних осіб у частині позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги площі кожної із земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, та сплачується (перераховується) до місцевих бюджетів за місцезнаходженням таких земельних ділянок.

За приписами підпункту 170.14.5 пункту 170.14 статті 170 Податкового кодексу України до загальної суми сплачених протягом податкового (звітного) року податків, зборів, платежів платника податку включаються: податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з доходів від продажу власної сільськогосподарської продукції; земельний податок за земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь.

У сумі сплачених податків, зборів, платежів не враховуються помилково та/або надміру сплачені у податковому (звітному) році суми податків, зборів, платежів.

Як встановлено з наданого відповідачем розрахунку загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) рік для фізичних осіб (крім фізичних осіб-підприємців) власників земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, такий здійснено з урахуванням перебування у власності позивачки та виконано щодо трьох земельних ділянок: кадастровий номер :04:010:193 площею 1,47 га, кадастровий номер :04:010:0002 площею 1,38 га, кадастровий номер :04:010:192 площею 1,3850 га, а саме: - загальна сума МПЗ - 5163 грн; - загальна сума сплачених податків, зборів, сплачених платежів протягом податкового (звітного) року, у т.ч. земельний податок за земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь в сумі 438,30 грн; - позитивне значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків та збору в сумі 4724,76 грн.

Враховуючи загальну суму сплачених позивачем податків, зборів, платежів протягом податкового (звітного) року у розмірі 438,30 грн, сума позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків та зборів становить саме 4724,75 грн, що і визначено оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Отже, контролюючим органом розраховано суму земельного податку фізичній особі, як власнику земельних ділянок, відповідно до приписів пункту 170.14 статті 170 Податкового кодексу України, на підставі даних Державного реєстру з речових прав на нерухоме майно та правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Щодо доводів позивачки про порушення відповідачем порядку формування та направлення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, то суд зазначає, що рішення було направлено на податкову адресу позивача та отримано останньою 31.08.2023 року.

В силу приписів пункту 54.5 статті 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пункту 287.9 статті 287 ПК України у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове (податкові) повідомлення-рішення у строки, встановлені статтею 286 цього Кодексу, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу (пункт 287.10 статті 287 ПК України).

Таким чином, несвоєчасність надіслання (вручення) податкових повідомлень-рішень, якими визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб, не має наслідком скасування таких, а лише звільнення позивача від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання. Саме ж податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах 1095 днів.

При цьому, окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматись як безумовні підстави для висновку про його протиправність і, як наслідок, про скасування такого податкового повідомлення-рішення.

Якщо відповідний акт індивідуальної дії прийнятий контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього податкового повідомлення-рішення (зокрема, порушення законодавства, за яке здійснюється донарахування, та розмір останнього), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів його форми.

У такому разі податкове повідомлення-рішення органу доходів і зборів варто розцінювати як акт індивідуальної дії з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06 листопада 2018 року у справі №820/2753/17, від 18 лютого 2021 року у справі №826/25700/15, від 21 жовтня 2021 року у справі №814/724/17.

Щодо посилання позивачки на пільги при сплаті земельного податку, оскільки ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та інвалідом другої групи, суд зазначає наступне.

Статтею 281 ПК України встановлені пільги щодо сплати земельного податку для фізичних осіб. Так, від сплати податку звільняються:

- особи з інвалідністю першої і другої групи;

- фізичні особи, які виховують трьох і більше дітей віком до 18 років;

- пенсіонери (за віком);

- ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- фізичні особи, визнані законом особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з пунктом 281.2 статті 281 ПК України звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на земельні ділянки за кожним видом використання у межах граничних норм:

- для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більш як 2 гектари;

- для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара;

- для індивідуального дачного будівництва - не більш як 0,10 гектара;

- для будівництва індивідуальних гаражів - не більш як 0,01 гектара;

- для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара.

Суд при вирішенні даної справи наголошує, що п. 281.4 статті 281 ПК України визначено, що якщо фізична особа, визначена у пункті 281.1 цієї статті, станом на 1 січня поточного року має у власності декілька земельних ділянок одного виду використання, площа яких перевищує межі граничних норм, визначених пунктом 281.2 цієї статті, така особа до 1 травня поточного року подає письмову заяву у довільній формі до контролюючого органу за місцем знаходження будь-якої земельної ділянки про самостійне обрання/зміну земельних ділянок для застосування пільги (далі - заява про застосування пільги).

Пільга починає застосовуватися до обраних земельних ділянок з базового податкового (звітного) періоду, в якому подано таку заяву, та діє до початку місяця, що настає за місяцем подання нової заяви про застосування пільги.

У разі подання фізичною особою, яка станом на 1 січня поточного року має у власності декілька земельних ділянок одного виду використання, заяви про застосування пільги після 1 травня поточного року пільга починає застосовуватися до обраних земельних ділянок з наступного податкового (звітного) періоду.

Судом встановлено, що у власності позивачки (пенсіонер за віком, особа з інвалідністю другої групи) перебувають три земельні ділянки, кадастровий номер :04:010:193 площею 1,47 га, кадастровий номер :04:010:0002 площею 1,38 га, кадастровий номер :04:010:192 площею 1,3850 га, що в сукупності перевищує межі граничних норм.

При цьому, позивачка як власник декількох земельних ділянок одного виду використання не зверталася до податкового органу з питанням пільгових нарахувань, по земельному податку, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відтак, підстави для задоволення позову відсутні.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, на думку суду відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, виконано та доведено правомірність та законність його рішення, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №461159-24/22-25 від 29 липня 2023 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - ВП 44070171)

Головуюча суддя Д.Д. Гнап