Справа № 288/8/24
Суддя: Рудник М. І.
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/8/24
Провадження № 2-а/288/2/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області (далі відповідач) про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому вказує, що 22 грудня 2023 року відповідачем була складна постанова серії ЕНА № 1141948, згідно якої позивача було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400,00 гривень.

Позивач вважає, що вказана постанова є необґрунтованою, незаконною, а отже підлягає скасуванню.

Згідно вказаної постанови позивач керуючи транспортним засобом, не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.п. «а» п. 2.1 ПДР України.

Проте, позивач надав інспектору посвідчення водія з відповідними категоріями для перевірки.

Як вбачається з п. 25 Постанови КМУ «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста» № 217 від 02.04.1994 року, посвідчення на право керування машинами має необмежений строк дії і обмінюється у разі його непридатності для користування та у разі заміни посвідчення.

У разі заміни посвідчення в новому посвідченні замість категорії A відкривається категорія A1, замість B-A2, C-B1, D-B2, E-B3, а замість категорії F відкривається одна або кілька таких категорій, як C, D1, D2, E1, E2, F1, F2, G1 і G2.

Тобто, посвідчення водія було чинним і може бути обміняно лише у встановлених чинним законодавством випадках. При цьому «нові» категорії зазначаються лише при обміні старого посвідчення, однак не позбавляє можливості водія керувати транспортним засобом зі старим посвідченням та «старими» категоріями, отже жодного правопорушення він не вчиняв.

Інспектором не надано жодних доказів вчинення правопорушення позивачем.

На підставі вищевикладеного, позивач просить постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1141948 від 22 грудня 2023 року скасувати.

Відповідно до ухвали суду від 02 січня 2024 року по справі відкрито провадження за правилами глави 10 КАС України, у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, 05 лютого 2024 року надав заяву в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити /а.с. 40/.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, 18 січня 2024 року надав до суду відзив на позовну заяву з додатками в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Також 13 лютого 2024 року надав заперечення /а.с. 24-28, 43/.

02 лютого 2024 року через канцелярію суду позивач надав відповідь на відзив в якій просить постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1141948 від 22.12.2023 року скасувати /а.с. 30-32/.

Судом оглядався відеодиск із записом події, яка відбулась 22 грудня 2023 року, з якого вбачається, що працівники поліції повідомляють водія, що причина зупинки: у транспортного засобу не працював проблисковий маячок, також запитують у водія розмір ковша транспортного засобу, яким керував водій, на що він повідомив - 3 куба. Працівники поліції повідомляють водія, що у нього не має відповідної категорії для керування таким великогабаритним транспортним засобом, пояснюють, що у нього посвідчення тракториста машиніста старого зразка де має бути відмітка про наявність категорії для керування вказаним великогабаритним самохідним транспортним засобом. Проте у нього відкрита категорія «F», яка надає дозвіл на керування лише екскаватором з ковшом місткістю до 0,65 куб.м. Також працівник поліції роз`яснює водію його права на оскарження, також повідомляють розмір штрафу та строки для сплати. Водій підписує надані працівником поліції документи.

Частина 1 статті 205 КАС України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно норм частини 3 статті 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень частини 5 статті 262 КАС України, тому суд з власної ініціативи розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши позовну заяву та письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, оглянувши відеодиск, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є, справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що інспектором УПП рота УПП батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Стельмах Віталієм Миколайовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1141948 від 22 грудня 2023 року, відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 22 грудня 2023 року о 12.23 годині на а/д Н-03 191 км, керуючи транспортним засобом не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 а ПДР України. Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень 00 копійок /а.с. 7-8/.

Як вбачається з Посвідчення тракториста машиніста серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , він отримав дозвіл на керування тракторами і самохідними машинами категорії «А» - трактори колісні класу до 20 кН включно і гусеничні класу до 30кН включно та категорії «F» - самохідні меліоративні та дорожньобудівні машини, в тому числі екскаватори з ковшом місткістю до 0,65 куб.м включно /а.с. 9/.

Відповідно до пункту 4 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Вказане підтверджується також нормами статті 276 КУпАП.

Згідно статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Зазначена норма права вказує на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 126 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. А відтак не потребує додаткового роз`яснення про час та місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими Розділом ІV КУпАП.

Таким чином, з вищевказаного вбачається, що у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи наведених останнім доводів.

Частиною 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст. 222 КУпАП віднесено розгляд справи, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліції», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно частини 2 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вказується на порушення ним п. 2.1 а ПДР України.

Згідно п. 2.1 а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: a) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Судом встановлено, що транспортний засіб, яким керував позивач це навантажувач фронтальний марки «Volvo L120GZ» н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 /а.с. 41-42/.

Навантажувач фронтального типу відноситься до різновидів ковшевої спецтехніки, являють собою самохідні машини. Це універсальна самохідна машина, основне завдання якої транспортування та завантажування.

Як вбачається з посвідчення тракториста машиніста, виданого на ім`я ОСОБА_1 , він має дозвіл на керування транспортними засобами категорії «F», а саме: самохідні меліоративні та дорожньобудівні машини, в тому числі екскаватори з ковшом місткістю до 0,65 куб.м включно.

Згідно відеозапису позивач керував не екскаватором з ковшом, а самохідною машиною з ковшом.

Отже, навантажувач фронтальний це універсальна самохідна машина, що відноситься до категорії «F», як зазначено в посвідчені тракториста-машиніста, і тому позивач мав прав керувати даним транспортним засобом.

Крім того, як вбачається з п. 25 Постанови КМУ «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста» № 217 від 02.04.1994 року, посвідчення на право керування машинами має необмежений строк дії і обмінюється у разі його непридатності для користування та у разі заміни посвідчення.

Отже, суд приходить до висновку, що посвідчення тракториста- машиніста серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_1 , є дійсним та обов`язковому обміну не підлягає.

Тобто, посвідчення водія було чинним і може бути обміняно лише у встановлених чинним законодавством випадках. При цьому «нові» категорії зазначаються лише при обміні старого посвідчення, однак не позбавляє можливості водія керувати транспортним засобом зі старим посвідченням та «старими» категоріями, отже жодного правопорушення він не вчиняв.

Крім того, в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1141948 від 22 грудня 2023 року відносно ОСОБА_1 в графі 5 «Транспортний засіб (марка, модель, реєстраційний номер, належність)» вказано лише реєстраційний номер транспортного засобу, проте марки та моделі транспортного засобу не вказано.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», одним із превентивних поліцейських заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

В постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що до постанови додають: камера ВБ400 475030.

Судом оглядався диск із записом події, яка відбулась 22 грудня 2023 року, по факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, проте суд приходить до висновку, що дане відео доказів того, що ОСОБА_1 порушив ПДР України не містить.

Відповідно до статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно пунктів 9, 10 Розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази провини правопорушника, окрім копії постанови про адміністративне правопорушення та відеодиску, який доказів порушення правил дорожнього руху позивачем не містить, що розцінюється судом як односторонність та неповнота при складанні вищевказаної постанови.

Суб`єкт владних повноважень - відповідач у справі зобов`язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані на користь відповідача чи навіть позивача.

Про це мало бути відомо відповідачу, так як позивачем в позовній заяві, яка направлена відповідачу і яку вони отримали, було не визнано свою вину в порушеннях ПДР України і викладено мотиви такої незгоди. Однак відповідач, отримавши повістку в суд і матеріали адміністративного позову і ознайомившись з їх змістом, не з`явився в суд і не довів свою правомірність, а тому суд вважає, що відповідач при такій своїй поведінці погодився з вимогами позивача.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано.

Також у оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме наявні докази вини у скоєнні позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП.

Так доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху та відеодиск.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, а даний відеодиск доказів провини позивача не містить.

Суд прийшов до висновку, що доказів того, що позивач дійсно керував транспортним засобом без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії суду не надано, відзив на позовну заяву, заперечення та відеодиск, надані відповідачем, також не містять даних доказів.

Отже, оскаржувана постанова від 22 грудня 2023 року про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст. 252 КУпАП дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року (справа № 357/10134/17 - К/9901/32368/18).

Як свідчать матеріали справи, при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення працівником поліції не були з`ясовані ці обставини.

Крім того, відповідно до статті 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку щодо недоведеності відповідачем, всупереч приписам КАС України, правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відсутності доказів, щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Вина позивача ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення ґрунтується виключно на даних з постанови у справі про адміністративне правопорушення, факт вчинення якого заперечується самим позивачем.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, суд прийшов до висновку, що виносячи оскаржувану постанову інспектор УПП в Хмельницькій області в такий спосіб визначений законом не діяв, доказів на підтвердження того, що позивачем дійсно було порушено Правила дорожнього руху України та в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена нормами частини 2 статті 126 КУпАП до суду не надав.

Таким чином, викладені вище обставини у їх системному зв`язку свідчать, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а позовна заява задоволенню.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 19, 55 Конституції України; Законом України «Про Національну поліцію»; статтями 126, 245, 246, 251, 268, 278, 280, 283, 284 КУпАП; статтями 2, 5, 7, 9, 72, 77, 80, 90, 139, 205, 229, 241-246, 250, 251, 255, 257, 268, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1141948 від 22 грудня 2023 року, винесену інспектором УПП рота УПП батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Стельмах Віталієм Миколайовичем про застосування до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департамент патрульної поліції (29000, Хмельницька область, місто Хмельницький, провулок Коцюбинського, 35/2, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду. У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин судового рішення (скорочене рішення) суд повідомляє, коли буде складено повне судове рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник