Справа № 360/927/23
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року справа №360/927/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2023 року у справі № 360/927/23 (головуючий І інстанції Смішлива Т.В.) за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів однострою особистого користування,-

В С Т А Н О В И В:

Департамент патрульної поліції (далі - позивач) звернувся до суду 15.08.2023 року з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив: стягнути вартість предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, розмірі 1886,97 грн.

Ухвалою суду від 22.08.2023 року у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду - відмовлено; позовну заяву залишено без руху; запропоновано позивачу протягом 10 календарних днів з дня отримання ухвали надати суду:

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску;

- першої-третьої сторінок паспорту відповідача та сторінки з інформацією про його зареєстроване місце проживання (якщо паспорт у формі ID-картки - лицьовий та зворотний боки паспорту, довідку про зареєстроване місце проживання), довідку про присвоєння відповідачу реєстраційного номеру облікової картки платника податків; рапорту відповідача про звільнення зі служби; доказів вручення відповідачу наказу Департаменту патрульної поліції від 21 березня 2022 року № 645 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції; наказу про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування та доказів ознайомлення з ним відповідача; роздавальних відомостей про видачу відповідачу предметів однострою, про стягнення вартості яких заявлено позов, з підписом позивача (а.с. 18-21).

Позивач отримав копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху 22.08.2023 року в електронному вигляді в електронному кабінеті, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (а.с. 22).

Позивачем 30.08.2023 року до суду надіслано заяву на виконання вимог ухвали суду від 22.08.2023 року, в якій останній просив поновити строк звернення до суду з позовом, надати додатковий строк для виконання ухвали суду від 22.08.2023 року в частині надання: копії паспорта громадянина України на ім`я відповідача довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, та доказів вручення відповідачу витягу з наказу про звільнення (а.с. 23-26).

В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення з позовом до суду зазначено, що наказом Департаменту патрульної поліції № 645 о/с від 21.03.2022 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 21.03.2022 року, починаючи з 21.03.2022 року у Департаменту патрульної поліції виникли обставини для звернення до суду, у тримісячний строк, встановлений частиною 2 статті 122 КАС України. При цьому тримісячний строк звернення до суду у Департаменту патрульної поліції закінчився 21.06.2022 року.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та проведенням на території України воєнних дій, на території України з 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан, що обмежило можливості позивача вчасно звернутись до суду з позовною заявою.

Весь особовий склад з моменту введення посиленого варіанту несення служби залучався до посиленої охорони адміністративних будівель, супроводження критично важливих вантажів, охорони громадського порядку в посиленому варіанті, що фізично ускладнювало здійснення діяльності претензійно-позовної роботи за функціональними обов`язками начальника відділу правового забезпечення Управління.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та проведенням на території України воєнних дій, відповідно до вимог Порядку забезпечення евакуації, зберігання та знищення документів в умовах особливого періоду, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 17.10.2019 року № 3194/5 - особову справу відповідача та інші службові документи що стосуються предмету позову було евакуйовано за межі Луганської області, що унеможливило звернення з вказаним позовом до суду в межах строку, визначеного статтею 122 КАС України.

Окремий наказ про відшкодування відповідачем вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, прийнятий не пізніше 5 робочих днів до звільнення відповідача зі служби Департаментом патрульної поліції не видавався. Інформація, щодо обов`язку відшкодування вартості предметів однострою, строк використання яких не закінчився, зазначено в наказі Департаменту патрульної поліції № 645 о/с від 21.03.2022 року

В частині вимог ухвали щодо надання копії паспорта громадянина України на ім`я відповідача, довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків та доказів вручення відповідачу витягу з наказу про звільнення, строк наданий судом для усунення недоліків позовної заяви є недостатнім, оскільки, як було зазначено, територіальна віддаленість Департаменту, який знаходиться в м. Києві, від Управління, яке знаходиться в м. Дніпрі, а також той факт, що для самого процесу повідомлення про необхідність здійснення певної операції та надіслання відповідних документів для подальшого їх долучення до матеріалів справи, необхідний певний проміжок часу, що більший ніж наданий Департаменту ухвалою від 16.08.2023 року.

До клопотання додано довіреність на представництво інтересів представника Департаменту патрульної поліції Бочкового Г.В., витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Департаменту патрульної поліції, роздавальні відомості про видачу відповідачу предметів однострою у 5 томах (а.с. 26).

При цьому, всі додатки наявні в електронній адміністративній справі в КП «Діловодство спеціалізованого суду», до матеріалів паперової адміністративної справи судом першої інстанції не долучено жодного додатку.

Ухвалою суду першої інстанції від 01.09.2023 року у задоволенні заяви про поновлення строку звернення з позовом до адміністративного суду - відмовлено; позовну заяву повернуто позивачу (а.с. 27-29).

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів посилався на те, що наказом від 21.03.2022 року відповідача звільнено з посади, тобто з цієї дати виникли підстави звернення з цим позовом до суду; строк звернення до суду закінчився 21.06.2022 року. У зв`язку з військовою агресією російської федерації запроваджено воєнний стан, що обмежило можливості звернутися своєчасно з цим позовом до суду, оскільки документи з інформацією щодо відповідача містяться в особовій справі, яку евакуйовано; більшість документів було знищено.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив доводи апеляційної скарги і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

За ч.ч. 1, 2 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Позивачем у новій заяві про поновлення пропущеного строку звернення не наведено інших поважних причин неможливості своєчасного звернення до суду крім тих, яким надано оцінку судом в ухвалі від 22.08.2023 року.

Суд зазначає, що наказом від 21.03.2022 року відповідача звільнено з посади з 21.03.2022 року, тобто з цієї дати виникли підстави звернення з цим позовом до суду.

Позивач звернувся до суду з цим позовом 15.08.2023 року, тобто з грубим порушенням строку, встановленого ст. 122 КАС України.

Поважними причинами пропуску або продовження строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається з відповідною заявою, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Посилання позивача на запровадження з 24.02.2022 року воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, суд не бере до уваги, з огляду на наступне.

За ст. 1 Закону України від 12.05.2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ч.ч. 1, 4 статті 26 Закону № 389-VIII правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (ч. 1 статті 10 Закону № 389-VIII).

Суд зазначає, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Враховуючи те, що перебіг процесуального строку на звернення до суду з позовом у цій справі припав на період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, ця обставина могла унеможливити дотримання такого строку за умови надання до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду з позовом, та могла б бути визнаною поважною причиною для поновлення процесуального строку.

Апеляційний суд не бере до уваги посилання позивача на залучення особового складу з моменту введення посиленого варіанту несення служби до посиленої охорони адміністративних будівель, супроводження критично важливих вантажів, охорони громадського порядку в посиленому варіанті, що фізично ускладнювало здійснення діяльності претензійно-позовної роботи за функціональними обов`язками начальника відділу правового забезпечення Управління, оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень, який має визначену штатним розписом чисельність працівників, а процесуальна дієздатність органу владних повноважень не пов`язана з конкретною службовою особою. При цьому, труднощі в організації належного виконання обов`язків працівників державного органу (зокрема, завантаженість, перебування у відпустках, тощо) не є об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження.

Отже, неналежна організація трудового процесу з боку відповідальних осіб є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Крім того, позивачем не надано до суду доказів того, що весь особовий склад з моменту введення посиленого варіанту несення служби до моменту звернення до суду був залучений до посиленої охорони адміністративних будівель, супроводження критично важливих вантажів, охорони громадського порядку в посиленому варіанті, зокрема, залучено було до виконання вказаних завдань весь без виключень підрозділ правового (юридичного) забезпечення Департаменту, що фізично унеможливило здійснення діяльності претензійно-позовної роботи та звернення з цим позовом до суду.

Суд звертає увагу, що органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених, в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтермінувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Жодних інших доводів про поважність причин, з яких відбулося не своєчасне звернення в заяві про поновлення строку позивач не навів.

Посилання позивача на евакуацію особових справ особового складу Департаменту патрульної поліції, як підставу несвоєчасного звернення з цим позовом, суд не приймає, оскільки наказ про звільнення відповідача прийнято посадовою особою позивача, тобто в місті Києві та в ньому визначено суму, яка підлягає відшкодуванню відповідачем. Отже, позивачу ніщо не перешкоджало своєчасно виконати вимоги пункту 10 розділу V Порядку № 772, а саме своєчасно проінформувати підрозділ правового (юридичного) забезпечення за місцем звільнення особи із служби для організації претензійної та позовної роботи.

За результатом розгляду заяви про поновлення строку, на переконання суду, позивач не вказав обставини непереборного і об`єктивного характеру, та існування яких значною мірою утруднило або ж унеможливило реалізацію права на судовий захист у межах встановленого для цього строку звернення до суду.

Доводи позивача про неможливість надання запитуваних судом документів не підтверджуються належними і допустимими у розумінні статей 73,74 КАС України доказами.

Крім того, позивачем не зазначено тривалості строку, необхідного для виконання ухвали суду, на який суд має продовжити процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову позивачу у задоволенні клопотання про продовження строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 22.08.2023 року.

Частиною 2 статті 123 КАС України визначено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 5 ст. 169 КАС України).

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про повернення позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала прийнята з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 169, 240, 241, 250, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2023 року у справі № 360/927/23 за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів однострою особистого користування - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 21 лютого 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв