Справа № 200/493/24
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року Справа№200/493/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника, звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії від 13.09.2023 №50, винесене Головним управлінням Пенсійного фонду України у Сумській області.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком, період роботи з 01.03.1983 по 23.11.1994.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 06.09.2023 з дати звернення з заявою про призначення пенсії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що органом пенсійного фонду винесено протиправне рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Відмова мотивована відсутністю страхового стажу, необхідного для призначення пенсії. Відповідачем зазначено, що відповідно до наданих документів страховий стаж становить 14 років 4 місяці 15 днів. При цьому відповідачем не враховано трудовий стаж за період з 01.03.1983 по 23.11.1994, оскільки дата наказу про звільнення з роботи виправлена, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (наказ №58 від 29.07.1993). Позивач посилається на висновки, викладені у постанові 17 Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №300/860/17, де зазначено, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Отже, вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернулась до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою суду від 30.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

ГУ ПФУ у Сумській області ухвалу про відкриття провадження у справі отримано 30.01.2024 о 20:38, про що свідчить довідка про доставку до електронного кабінету користувача ЄСІТС.

У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву ГУ ПФУ у Сумській області не надано. Клопотань про продовження строку на надання відзиву відповідачем заявлено не було.

Суд, керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України, розгляд справи здійснив на підставі наявних у ній матеріалів.

Фактичні обставини, встановлені судом у справі, такі.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

06.09.2023 року позивач звернулась до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ у Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 13.09.2023 №50 відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного страхового стажу. У вказаному рішенні зазначено наступне.

Пенсійний вік, визначений ст.26 Закону №1058 - 59 років

Вік заявника на дату звернення - 63 роки 4 дні.

Необхідний страховий стаж, визначений ст.26 Закону №1058 не менше 26 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.

Відповідно до наданих документів страховий стаж особи 14 років 4 місяці 15 днів.

Відповідно до наданих документів до страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 :

- з 01.03.1983 по 23.11.1994 роки, оскільки дата наказу про звільнення з роботи виправлена, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (наказ №58 від 29.07.1993 р.).

За наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058 відсутнє, оскільки відсутній необхідний страховий стаж.

За умови надання додаткових документів, право на пенсію буде переглянуто.

Наявна у матеріалах трудова книжка від 28.02.1977 НОМЕР_3 свідчить про таке.

Запис № 4 з 01.03.1983 прийнята на посаду фармацевта в аптеку №507 Донецького АПТУ наказ №16 від 01.03.1983.

Запис № 6 з 23.11.1994 звільнена в порядку переведення на АП «Фармакон» наказ №44 від 23.11.1994.

Дата наказу про звільнення з роботи дійсно має виправлення, а саме наведена цифра 3 в даті 23.

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачами, як фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, виник публічно-правовий спір у сфері соціального захисту, з приводу правомірності відмови у призначенні пенсії.

Правова позиція суду обґрунтована таким.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 (далі - Закон №1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина 1статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 45 Закону №1058-IV установлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637(далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Судом установлено, що позивачу не зараховано до трудового стажу період роботи з 01.03.1983 по 23.11.1994 оскільки в даті наказу про звільнення міститься виправлення.

У вказані періоди діяли Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 № 162 (далі Інструкція № 162) та Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях (далі Інструкція № 58), затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 № 58.

З приписів порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, що визначався Інструкцією №162 та Інструкцією № 58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, є підприємство роботодавець, а відтак суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за оформлення трудової книжки роботодавцем.

Суд також наголошує, що відповідачем не ставиться під сумнів дата звільнення, тобто в даному випадку обрахувати трудовий стаж можливо, оскільки виправлень в даті прийому на роботу та звільненні з роботи відсутні.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові від 30.09.2021 у справі №300/860/17 Верховний Суд дійшов висновків таких висновків: «За загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком».

Ураховуючи викладене, суд вважає протиправними висновки відповідача щодо не врахування до страхового стажу позивача спірного періоду роботи а як наслідок ухвалення рішення про відмову у призначенні пенсії.

Щодо позовних вимог про призначення та виплату пенсії позивачу з 06.09.2023, то вказана позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки призначення пенсії належить до дискреційних повноважень органу пенсійного фонду у які суд втручатись не може.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позов належить задовольнити частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 13.09.2023 №50 та зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.09.2023 із зарахуванням до її страхового стажу періоду роботи з 01.03.1983 по 23.11.1994.

Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, оскільки по суті позов задоволено, із обранням судом належного способу захисту.

Керуючись статями 9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (Сумська область, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43, 40009 ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області від 13.09.2023 № 50 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.09.2023 про призначення пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до страхового стажу роботи періоду трудової діяльності з 01.03.1983 по 23.11.1994.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (Сумська область, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43, 40009 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 21.02.2024 року.

Суддя І.В. Буряк