Справа № 523/5242/23
Суддя: Далеко К. О.
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/5242/23
Провадження №2-а/523/17/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дмітрієвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

23.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, яким просить:

- скасувати постанову серії ЕАС № 6680062 від 14.03.2023 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн;

- провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення;

- стягнути на його користь судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 14.03.2023 року інспектором поліції Штонда Д.І. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6680062, відповідно до якої ОСОБА_1 14.03.2023 о 18:35 в смт. Нові Білярі на автодорозі А28 35 км керував транспортним засобом ГАЗ 2417, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепом з реєстраційним номером НОМЕР_2 , в якого не було відповідної категорії «ВЕ» на право керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1. а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень. Позивач вважає вказану постанову незаконною, у зв`язку із тим що у відповідності до Правил дорожнього руху України, причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски. Згідно п.5 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 №340, водіям транспортних засобів категорій В, СІ, С, Б1 і Б дозволяється керувати такими засобами також з причепом, дозволена максимальна маса якого не перевищує 750 кілограмів. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Саморобний» (Причіп бортовий), реєстраційний номер НОМЕР_2 , вказаний причіп має повну масу 350 кг. Відповідно до посвідчення водія ОСОБА_1 має категорію «В». Враховуючи, що маса причепу не перевищує 750 кілограмів, відповідно, ОСОБА_1 має право на керування транспортним засобом - причепом бортовим із реєстраційний номером НОМЕР_2 .

08 травня 2023 року на адресу суду представником відповідача скеровано письмовий відзив Головного управління Національної поліції в Одеській областіна позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, мотивуя це тим, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення у сфері дорожнього руху підтверджується наданими рапортом інспектора СРПП ВП № 4 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області Штонди Д.І., відеозаписом події адміністративного правопорушення. Підставою для перевірки та складання адміністративних матеріалів за скоєння адміністративного правопорушення відносно позивача, слугувало керування транспортним засобом з саморобним причепом, а в подальшому виявленим порушенням, зокрема відсутністю необхідної категорії «ВЕ» для керуванням зазначеним транспортним засобом та причепом, в порушення п. 2.9 (в) ПДР України, а також відсутність мотошолома, в порушення п. 2.1 (а) ПДР України. Виходячи з описаного адміністративного правопорушення, відносно позивача за порушення п. 2.1. (а) ПДР України було складено постанову серії ЕАС N 6680062 від 14.03.2023 за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Зі змісту постанови серії ЕАС № 6680062 від 14.03.2023 вбачається, шо підставою для її винесення слугувало те, що позивач 14 березня 2023 року о 18 годині 35 хвилин в смт. Нові Біляри на автодорозі А28 35 км. керував транспортним засобом ГАЗ 2417, державний номерний знак НОМЕР_1 , з саморобним причепом з реєстраційним номером НОМЕР_2 , в якого не було відповідної категорії «ВЕ», за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Відповідно до п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідно до п. 2.13. ПДР України транспортні засоби належать до таких категорій: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше; В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів; В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; СІ - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії СІ та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; BE, С1Е, СЕ, DIE, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, Cl, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів; Т - трамваї та тролейбуси. Тобто, для керування транспортним засобом ГАЗ 2417 державний номерний знак НОМЕР_1 та саморобним причепом з реєстраційним номером НОМЕР_2 , позивач повинен був мати категорію BE.

Згідно з п.27 Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340. посвідчення водія, видане до набрання чинності Законом України від 24 вересня 2008 р. № 586-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин v сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", може бути обміняне на нове на умовах проведення обміну, визначених цим Положенням. При цьому в новому посвідченні водія зазначаються категорії:

А1, А - відповідає категорії А;

В1, В - відповідає категорії В;

Cl, С - відповідає категорії С;

Dl, D - відповідає категорії D;

BE - відповідає категоріям В і Е;

С1Е, СЕ - відповідає категоріям С і Е;

DIE, DE - відповідає категоріям D і Е;

Т - відповідає категорії Трамвай, Тролейбус.

Позивач не має відкритої категорії Е у посвідченні водія, а тому у нього відсутнє право керувати транспортним засобом з причепом.

28.06.2023 року представник позивача адвокат Мишак Д.Е. подав до суду відповідь на відзив, згідно якої зазначив наступне. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Саморобний» (причіп бортовий), реєстраційний номер НОМЕР_2 , вказаний причіп має повну масу 350 кг. Відтак, ОСОБА_1 має право керування транспортним засобом причепом бортовим із реєстраційним номером НОМЕР_2 . Не вбачається, за яких підстав було здійснено відеофіксацію події, не вбачається яка саме та коли відбулась подія, яка зафіксована на відеозаписі. На відеозаписі не відтворюється відео, відсутні дата та час фіксування події.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Протягом розгляду справи, судові засідання відкладались: за клопотаннями сторін про відкладення розгляду справи; у зв`язку із повітряною тривогою; у зв`язку із не явкою сторін.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача - адвокат Мишак Д.Є. направив на адресу суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до поданого відзиву, просив розглядати справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

У зв`язку із тим, що учасники справи не з`явились у судове засідання 16.02.2024 року, хоча і були належними чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, учасники справи надали суду свої пояснення та докази, відсутні перешкоди для розгляду справи, представники позивача та відповідача подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, суд перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні, в порядку ч.9 ст.205, ч.4 ст. 250 КАС України.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6680062 від 14.03.2023 року, за ч.2 ст. 126 КУпАП, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Виходячи зі змісту ч.2 ст. 286 КАС України, ОСОБА_1 міг подати позовну заяву щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, протягом десяти днів з дня ухвалення відповідної постанови, тобто до 24.03.2023 року включно.

Судом встановлено, що позовна заява надійшла до суду 23.03.2023 року.

За викладених обставин, суд приходить до висновків що позовну заяву про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 14.03.2023 року, серія ЕАС №6680062, подано ОСОБА_1 у встановлені законом строки.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, надавши їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху.

Відповідно до ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію", під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст.23 вказаного Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі;

Згідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2 і 4 статті 126 КУпАП.

Таким чином, постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинені правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім випадків фіксації порушень в автоматичному режимі) повноважні виносити працівники підрозділів Національної поліції.

Як зазначено в ч.1 ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

За змістом п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Як вбачається з оспорюваною позивачем до справи постанови ЕАС №6680062 від 14.03.2023, складеної капітаном поліції ВП № 4 (м. Южне) ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області Штонда Д.І., позивач 14 березня 2023 року о 18 год.35 хв. в смт. Нові Біляри на автодорозі А28 35 км. керував транспортним засобом ГАЗ 2417 державний номерний знак НОМЕР_1 з саморобним причепом з реєстраційним номером НОМЕР_2 , в якого не було відповідної категорії «ВЕ», чим порушив п. 2.1.а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2. ст. 126 КУпАП.

Згідно п. 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

Згідно п. 2.13 Правил дорожнього руху, право на керування транспортними засобами особам може бути надано:

- автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично -дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - з 18-річного віку;

- автомобілями з причепами або напівпричепами (категорії ВЕ, С1Е, СЕ), а також тими, що призначені для перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів, - з 19-річного віку;

Транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема:

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів;

Відповідно до п. 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» від 08 травня 1993 року № 340:

- водіям транспортних засобів категорій В, С1, С, D1 і D дозволяється керувати такими засобами також з причепом, дозволена максимальна маса якого не перевищує 750 кілограмів. При цьому водіям транспортних засобів категорії В дозволяється керувати такими засобами з причепом, дозволена максимальна маса якого перевищує 750 кілограмів, але не перевищує маси автомобіля без навантаження, і загальна дозволена максимальна маса такого транспортного засобу і причепа не перевищує 3500 кілограмів;

- до керування транспортними засобами категорій В, С1, С, D1 і D з причепами, повна маса яких становить більш як 750 кілограмів і загальна дозволена максимальна маса такого транспортного засобу і причепа перевищує 3500 кілограмів, а також зчепленими автобусами допускаються водії, які мають право на керування транспортними засобами категорій BE, С1Е, СЕ, D1E і DE.

Для віднесення транспортного засобу до певної категорії у п. 2.13 Правил дорожнього руху використовується значення дозволеної максимальної маси таких транспортних засобів.

За визначенням, наведеним у пункті 1.10 ПДР, дозволена максимальна маса - маса спорядженого транспортного засобу з вантажем, водієм і пасажирами, що встановлена технічною характеристикою транспортного засобу як максимально допустима. Дозволена максимальна маса автопоїзда - це сума дозволеної максимально допустимої маси кожного транспортного засобу, що входить до складу автопоїзда.

Таким чином, для віднесення транспортного засобу до певної категорії враховуватись повинно значення повної маси транспортного засобу.

Частина 2 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має посвідчення водія, яке дає йому право керувати транспортними засобами категорії «В».

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , марка: ГАЗ, модель: 2417, тип: легковий седан, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , власник: ОСОБА_2 , вбачається, що повна маса наведеного транспортного засобу складає 1840 кг.

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , вбачається що повна маса причіпу бортового складає 350 кг.

Таким чином, оскільки повна маса причепа позивача ОСОБА_1 не перевищувала 750 кілограмів, а загальна маса транспортного засобу та причепа, якими керував позивач ОСОБА_1 , складала 2190 кг, тобто не перевищувала 3500 кг., суд приходить до висновку, що категорія «В» посвідчення водія дозволяла позивачу керувати транспортним засобом ГАЗ 2417, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом реєстраційним номером НОМЕР_2 .

Як зазначено в ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч.1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

У відповідності до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи з вимог ч.2 ст.77 КАС України, у адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (статті 3,8 Конституції України, ст.8 КАС України).

У даному випадку, позивачем доведено факт наявності у нього станом на 14.03.2023 (день вчинення порушення та складення постанови) права керування транспортним засобом ГАЗ 2417, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом реєстраційним номером НОМЕР_2 , що підтверджено відповідними доказами, та виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови, може скасувати постанову і закрити справи.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (статті 3, 8 Конституції України, ст.8 КАС України).

Зі змісту частини 3 ст.62 Конституції України вбачається, що усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Основною умовою під час розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (правова позиція Верховного Суду, яка викладена в постановах від 29.04.2020 року по справі №283/2460/16-а та від 17.03.2020 року по справі № 334/8803/16-а).

Таким чином, матеріалами справи підтверджена незаконність постанови серії ЕАС №6680062 від 14.03.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , що є підставою для її скасування.

Крім того, з урахуванням вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС, суд приходить до висновку про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, згідно п.1 ст.247 КУпАП України.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки судом задовольняються позовні вимоги ОСОБА_1 , то судові витрати підлягають відшкодуванню на його користь шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області, як суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Керуючись ст. ст. 25, 241-246, 257-263, 293, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАС № 6680062 від 14.03.2023 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Одеській області(65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12, ідентифікаційний код 40108740) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 16.02.2024 року.

Суддя: К.О. Далеко