Справа № 280/4856/21
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань встановлення судового контролю

19 лютого 2024 рокуСправа № 280/4856/21 м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянув в порядку письмового провадження заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.06.2021 у справі № 280/4856/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , на підставі довідки виданої Запорізьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 01.04.2019 перерахунок пенсії та виплату заборгованості по пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 ) на підставі довідки №670/с від 30.04.2021, виданої Запорізьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з урахуванням наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад ТР 10 - 3260,00 грн; оклад за військовим (спеціальним) званням ст. прапорщик 1020,00 грн; надбавка за вислугу років 50% - 2140,00 грн; надбавка за особливості проходження в/служби (65%) 4173,00 грн; премія 95% - 3097,00 грн, з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158 - Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Зазначене рішення набрало законної сили 05 січня 2022 року.

09 лютого 2024 року за вх. № 6770 від представника позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення в адміністративній справі № 280/4856/21. Зазначено, у відповідь на заяву про виконання судового рішення по справі № 280/4594/23, та на отримання розрахунків, відповідач надав відповідь, в якій зазначив, що перерахунок пенсії проведено відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства з урахуванням грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2018 (довідка Запорізького обласного військового комісаріату від 26.03.2018 № ТЗ-58299) та встановлено доплату до попереднього розміру пенсії. Виходячи з цього, сума пенсії після перерахунку на виконання рішення суду у справі 280/4594/23 не змінилась, будь- якої доплати за минулий час не сформувалось.

На думку представника позивача, відповідачем не виконується рішення суду, оскільки згідно розрахунків від 01.04.2023 та 01.01.2024, наданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, пенсія позивача становить 11644,29 грн, коли згідно рішення від 11.06.2021 у справі № 280/4856/21 та довідки Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №670/с від 30.04.2021 вона має бути у розмірі 13690,00 грн. Просить суд задовольнити заяву у повному обсязі.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини першої статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Згідно із частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, аналіз положень статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які б свідчили про ухиляння відповідача від виконання судового рішення чи/або відсутність у нього наміру його виконувати.

Суд наголошує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, відповідно до встановлених судом обставин, позивач не звертався до суду із заявою про видачу виконавчих листів у справі, виконавчих листів не отримував, відповідно звернення для примусового виконання до виконавчої служби не здійснювалось.

Наведене свідчить про існування у позивача об`єктивної можливості отримати реальне виконання судового рішення у межах процедури виконавчого провадження, у тому числі, шляхом застосування державним виконавцем примусових заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки позивачем не наведено аргументів щодо необхідності вжиття судом таких процесуальних заходів як встановлення судового контролю, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення під час можливості його примусового виконання органами державної виконавчої служби.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю у даній справі.

Керуючись статтями 14, 241, 248, 370, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни про встановлення судового контролю за виконанням рішення - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 19 лютого 2024 року та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів, з дня її прийняття.

Ухвала у повному обсязі виготовлена та підписана суддею 19 лютого 2024 року.

Суддя Сацький Р.В.