Справа № 260/512/24
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2024 рокум. Ужгород№ 260/512/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судових засідань Куля Т.Т.,

за участі сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи:

представники сторін у судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Романа Михайловича (майдан Незалежності, 9 оф. Прим. 3-5,9, м. Хуст, Закарпатська область, 90400) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника адвоката Іляшкович Наталії Василівни (далі представник позивача) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Романа Михайловича (далі - відповідач), якою просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Романа Михайловича у виконавчому провадженні № 65921480 у частині нездійснення приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Роман Романом Михайловичем відповідних виконавчих дій по виведенню арештованого майна 1/4 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на реалізацію шляхом проведення електронних торгів у порядку, встановленому ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» (через Державне підприємство «Сетам» або іншу систему електронних торгів, діючу на час передачі майна) без отримання згоди від органу опіки та піклування;

2) зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Романа Михайловича у рамках виконавчого провадження № 65921480 здійснити виконавчі дії по виведенню арештованого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на реалізацію шляхом проведення електронних торгів у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (через Державне підприємство «Сетам» або іншу систему електронних торгів, діючу на час передачі майна) без отримання згоди від органу опіки та піклування;

3) витребувати від приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Романа Михайловича виконавче провадження №65921480 (а.с.1-8).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 червня 2021 року приватний нотаріус Хустського нотаріального округу видав виконавчий напис за № 3856 про стягнення з боржника громадянки ОСОБА_2 на користь стягувача громадянки ОСОБА_1 не виплачені в строк на підставі договору позики грошові кошти в загальній сумі (в тому числі пені) 1 207 758,64 грн.. 25 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Роман Романом Михайловичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65921480, за заявою стягувача - ОСОБА_3 , на підставі вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса. В рамках даного виконавчого провадження приватним виконавцем накладено арешт на кошти та все рухоме та нерухоме майно боржника. Окрім того, в результаті проведення виконавчих дій, приватним виконавцем встановлено, що в період з 25 березня 2015 року по 22 жовтня 2018 року ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 .. У даному шлюбі сторони набули 1/2 частину нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 169.2 кв.м та житловою площею 64,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно дана 1/2 частина житлового будинку зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_4 , чоловіком боржниці. Тому в силу ст. 60 Сімейного кодексу України є спільною сумісною власністю подружжя.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2022 року у справі № 309/3683/21 подання приватного виконавця про поділ майна і визначення частки боржника - задоволено. Визначено 1/4 частку майна боржника ОСОБА_2 у спільному майні подружжя в саме: від 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з цим, враховуючи, що приватним виконавцем проведено всі необхідні дії для реалізації майна боржника, станом на день звернення до суду із даною скаргою, звернення стягнення на майно боржника не здійснено, безпосередні виконавчі дії, спрямованих на хоча би часткове погашення боргу приватним виконавцем не здійснено.

15 січня 2024 року представником заявника зроблено запит до приватного виконавця Роман P.М. щодо причин невиконання виконавчого напису нотаріуса та 18 січня 2024 року отримано відповідь за № 02-01/1055 від 17 січня 2024 року з якої слідує, що в ході проведеної у відповідності до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» перевірки майнового стану боржника, коштів, на які можна звернути стягнення . у боржника не виявлено. Згідно електронного обміну з банками у боржника наявні рахунки в AT КБ «Приватбанк» AT «Сенс Банк», AT «Універсал Банк». На вказаних рахунках кошти відсутні. Отже, єдине майно, на яке може бути звернуто стягнення є 1/4 частки житлового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, приватний виконавець вказує, що згідно отриманої відповіді №899/09-05 від 30 червня 2023 року за вищевказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Так, приватним виконавцем було відправлено листа до служби у справах дітей Хустської міської ради про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, а саме: 1/4 частки майна боржника ОСОБА_2 , у спільному майні подружжя, а саме: від 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно рішення виконавчого комітету Хустської міської ради №415 від 10 листопада 2023 року, відмовлено у наданні дозволу на реалізацію нерухомого майна а саме: 1/4 частки майна боржника ОСОБА_2 , у спільному майні подружжя, а саме: від 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 "А. що в свою чергу означає, що звернення стягнення на вказане майно шляхом реалізації, заборонено.

Скаржник, ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність приватного виконавця Роман Романа Михайловича у виконавчому провадженні №65921480, у зв`язку з чим звернулася з даним позовом до суду.

07 лютого 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в даній адміністративній справі, призначено судове засідання, витребувано від відповідача матеріали виконавчого провадження ВП № 65921480 та запропоновано останньому надати суду відзив на позовну заяву (а.с.16, 17).

19 лютого 2024 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшли матеріали виконавчого провадження ВП № 65921480 та письмовий відзив на позовну заяву від відповідача, згідно змісту якого вбачається, що останній заперечує проти позовних вимог, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

19 лютого 2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява, згідно якої остання клопоче розгляд даної справи провести у її відсутності за наявними в матеріалах справи доказами та просить суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач 19 лютого 2024 року також подав письмову заяву про розгляд даної справи у його відсутності, проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні.

Представники сторін у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно пункту 3 частини другої статті 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

А відтак, оскільки учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, в матеріалах справи наявні письмові клопотання про розгляд справи у їх відсутності, неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши подані позивачем докази, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 08 червня 2021 року приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу видав виконавчий напис №3856 про стягнення з боржника - громадянки ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: село Крива Хустського району Закарпатської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь стягувана - громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , невиплачені в строк на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Чіжмарь С.І. 09 липня 2020 року за реєстровим №3807, грошові кошти в сумі 1 178 360,22 грн. (один мільйон сто сімдесят вісім тисяч триста шістдесят), що в еквіваленті становить 43 338,00 доларів США (сорок три тисячі триста тридцять вісім 00 центів), згідно Офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого НБУ на 08.06.2021 року (105 27,19 САН) - сума позики, строк повернення якої настав 31 січня 2021 року, пеня в розмірі нуль цілих одна сота відсотків від простроченої суми за кожен день прострочення в сумі 14 965,17 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять гривень 17 коп.) за період з 01 лютого 2021 року по 07 червня 2021 року, та витрати по вчиненню виконавчого напису в сумі 14 433,25 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста тридцять три гривні 25 коп.). Загальна сума, що підлягає стягненню, складає 1 207 758,64 грн. (один мільйон двісті сім тисяч сімсот п`ятдесят вісім гривень шістдесят чотири копійки).

На виконання даного виконавчого напису нотаріуса, за заявою стягувача - ОСОБА_3 приватним виконавцем виконавчого округу Роман Романом Михайловичем відкрито виконавче провадження №65921480 про що 25.06.2021р. винесено відповідну постанову.

В рамках даного виконавчого провадження приватним виконавцем накладено арешт на кошти та все рухоме та нерухоме майно боржника.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, в результаті проведення виконавчих дій, приватним виконавцем встановлено, що в період з 25 березня 2015 року по 22 жовтня 2018 року ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 .. У даному шлюбі сторони набули 1/2 частину нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 169.2 кв.м та житловою площею 64,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно дана 1/2 частина житлового будинку зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_4 , чоловіком боржниці. Тому в силу ст. 60 Сімейного кодексу України є спільною сумісною власністю подружжя.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2022 року у справі № 309/3683/21 подання приватного виконавця про поділ майна і визначення частки боржника - задоволено. Визначено 1/4 частку майна боржника ОСОБА_2 у спільному майні подружжя в саме: від 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з цим, враховуючи, що приватним виконавцем проведено всі необхідні дії для реалізації майна боржника, станом на день звернення до суду із даною скаргою, звернення стягнення на майно боржника не здійснено, безпосередні виконавчі дії, спрямованих на хоча би часткове погашення боргу приватним виконавцем не здійснено.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень га у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписом статті 2 цього ж Закону визначено, що засадами виконавчого провадження, зокрема є верховенство права; обов`язковість виконання рішень: законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 18 вищевказаного Закону зобов`язує виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

За змістом ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано порядок звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна. Так, відповідно до вимог частини першої статті 50 вищезазначеного Закону, звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник

Судом також встановлено, що 15 січня 2024 року представником заявника зроблено запит до приватного виконавця Роман P.М. щодо причин невиконання виконавчого напису нотаріуса та 18 січня 2024 року отримано відповідь за №02-01/1055 від 17 січня 2024 року, згідно якої, в ході проведеної у відповідності до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» перевірки майнового стану боржника, коштів, на які можна звернути стягнення, у боржника не виявлено. Згідно електронного обміну з банками у боржника наявні рахунки в AT КБ «Приватбанк», AT «Сенс Банк», AT «Універсал Банк». На вказаних рахунках кошти відсутні.

Отже, єдине майно, на яке може бути звернуто стягнення є 1/4 частки житлового будинку що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 .

При цьому, приватний виконавець вказує, що згідно отриманої відповіді №899/09-05 від 30 червня 2023 року за вищевказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Приватний виконавець посилається на частину четверту статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», згідно положень якої для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. На виконання вимог вищезазначених законодавчих актів пунктом 30 розділу VIII Інструкції передбачено, що у разі передачі на реалізацію нерухомою майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Відповідно до частини четвертої статті 177 Сімейного кодексу України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, приватним виконавцем було відправлено листа до служби у справах дітей Хустської міської ради, за адресою: м. Хуст, вул.900-річчя Хуста, буд.27, про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, а саме: 1/4 частки майна боржника ОСОБА_2 , у спільному майні подружжя, а саме: від '1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно рішення виконавчого комітету Хустської міської ради №415 від 10 листопада 2023 року, відмовлено у наданні дозволу на реалізацію нерухомого майна а саме: 1/4 частки майна боржника ОСОБА_2 , у спільному майні подружжя, а саме: від 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що в свою чергу означає, що звернення стягнення на вказане майно шляхом реалізації, заборонено.

Скаржник, ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність приватного виконавця Роман Романа Михайловича у виконавчому провадженні №65921480, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу II «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Тобто, виконавчим написом приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу №3856 від 08 червня 2021 року про стягнення з боржника - громадянки ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 суми боргу за договором позики у розмірі 1 207 758.64 (один мільйон двісті сім тисяч сімсот п`ятдесят вісім) гривень 64 копійок вирішено питання прав та обов`язків сторін виконавчого провадження, тому вказане рішення підлягає виконанню без всяких умов і не може бути ревізовано на стадії виконавчого провадження, усі заперечення щодо нього могли бути реалізовані заінтересованими сторонами лише в порядку його оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 розділу 11 «Порядку реалізації арештованого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду (в електронній або паперовий формі).

Верховний Суд у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 2-537/11 вказує на те, що чинним законодавством України не визначено порядку надання органом опіки га піклування згоди на примусову реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти.

Як вбачається зі змісту пунктів 66-67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, щодо надання попереднього дозволу на реалізацію нерухомого майна, з метою укладення правочинів щодо нерухомого майна, право власності або користування, яким має дитина, до органів опіки та піклування мають звертатися батьки або особи, які їх замінюють, тобто особи, які є власниками майна або законними представниками дитини, у разі якщо остання є власником, й заінтересовані в укладенні правочину.

Однак особливістю примусової реалізації майна в межах виконавчого провадження з метою забезпечення виконання судового рішення є те, що власник майна не є заінтересованою в його реалізації особою й, відповідно, свою волю не виявляє. Продаж такого майна ініціюється державним або приватним виконавцем через спеціальну установу, при цьому зацікавленою особою виступає стягувач у виконавчому провадженні, а не боржник. Разом з тим, стягувач не має права вчиняти дії, пов`язані з передачею майна боржника на примусову реалізацію. В свою чергу боржник, як зазначалося, не є зацікавленою особою, що має наслідком ухилення його від звернення до органів опіки та піклування за отриманням дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке або право користування яким мають діти. В той же час, чинним законодавством не передбачено механізмів зобов`язання батьків або осіб, які їх замінюють, отримувати такий дозвіл у примусовому порядку.

Разом із тим, виконавець в силу приписів частини першої, пункту 1 частини другої, пунктів 3, 6. 22 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний та має право вживати всіх необхідних заходів щодо примусового виконання судового рішення, в тому числі й одержувати всі необхідні дозволи для проведення виконавчих дій.

У постанові від 26 жовтня 2021 року у справі № 755/12052/19 (провадження № 14- 113цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання Держвиконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу держвиконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій держвиконавця та/або органу опіки та піклування.

Тобто, на думку Великої Палати Верховного Суду державний чи приватний виконавець повинен звернутися до органу опіки та піклування з метою отримання дозволу на реалізацію житлової нерухомості, право на користування яким мають діти.

У випадку відмови органу опіки та піклування виконавець, з метою виконання судового рішення та забезпечення дотриманням прав дітей, повинен звернутися до суду.

Однак, в ході судового розгляду, судом встановлено та підтверджено матеріалами виконавчого провадження № 65921480, що приватний виконавець вживав передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Відтак, вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача не підлягає задоволенню.

Разом з тим, згідно статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суд) .

Згідно частини першої статті 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною другою статті 74 «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.03.2018р. у справі №213/2012/16 дійшла висновку, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), тобто не за рішенням, ухваленим судом, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, що передбачено як із частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII, так і частиною першою статті 181 КАС України в редакції, що діяла на час розгляду справи.

Разом з тим, станом на день звернення позивача до суду з даним позовом в рамках виконавчого провадження № 65921480 не досягнуто основної мети примусового виконання виконавчого документу, в даному випадку стягненню з боржника на користь стягувача не виплачені в строк на підставі договору позики грошові кошти в загальній сумі (в тому числі пені) 1 207 758,64 грн..

Відтак, для забезпечення належного виконання в ході виконавчого провадження, виконавчого напису нотаріуса, суд вважає за доцільне задовольнити позов шляхом зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Романа Михайловича у рамках виконавчого провадження № 65921480 здійснити виконавчі дії по виведенню арештованого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на реалізацію шляхом проведення електронних торгів у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (через Державне підприємство «Сетам» або іншу систему електронних торгів, діючу на час передачі майна) без отримання згоди від органу опіки та піклування.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд вважає заявлений адміністративний позов обґрунтованим та таким, що належить задовольнити частково.

Керуючись статтями 242-246, 287 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Романа Михайловича (майдан Незалежності, 9 оф. Прим. 3-5,9, м. Хуст, Закарпатська область, 90400) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Романа Михайловича у рамках виконавчого провадження № 65921480 здійснити виконавчі дії по виведенню арештованого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на реалізацію шляхом проведення електронних торгів у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (через Державне підприємство «Сетам» або іншу систему електронних торгів, діючу на час передачі майна) без отримання згоди від органу опіки та піклування.

3. У задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець