Справа № 480/7708/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 р. Справа № 480/7708/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 року, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, м. Суми, повний текст складено 26.10.23 року у справі № 480/7708/23

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування недоїмок,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просила суд визнати протиправною та скасувати недоїмку з платежу Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 4799,71 грн., нараховану Головним управлінням державної податкової служби у Сумській області.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 у справі № 480/7708/23 позов задоволено.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Сумській області виключити із картки особового рахунку платника єдиного внеску ОСОБА_1 дані про суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 4799,71 грн.

Відповідач, Головне управління ДПС у Сумській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 у справі № 480/7708/23 скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суми самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю, підлягають сплаті на загальних підставах та не підлягають скасуванню. Тобто, якщо фізична особа - підприємець, яка є пенсіонером за інвалідністю, самостійно визначила у поданій нею звітності базу нарахування єдиного внеску, то ці задекларовані у звіті суми коштів з єдиного внеску обов`язково підлягають сплаті на загальних підставах.

Зазначає, що позивачем, вже будучи пенсіонером по інвалідності та отримуючи відповідно до закону пенсію, було самостійно подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (додаток 5 таблиця 2) за 2013 рік, де було самостійно нараховано єдиний внесок в сумі 4800,76 грн., яка підлягала сплаті, однак, як пенсіонер по інвалідності, не мала обов`язку подавати вказану звітність.

Оскільки позивач самостійно визначив базу нарахування єдиного внеску саме в такому розмірі, який вказано позивачем у звіті, тому суми єдиного соціального внеску підлягають сплаті за загальними підставами. Станом на теперішній час, відповідно до даних ІКП ІКС «Податковий блок» по платнику ОСОБА_1 обліковується заборгованість по платежу «єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (код бюджетної класифікації 71040000) в сумі 4799,71 гривень., яку вона самостійно задекларувала до сплати.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з 23.07.2009 року зареєстрована як фізична особа - підприємець (а.с. 10) та з 01.01.2012 є платником єдиного податку, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 11). Крім цього, ОСОБА_1 з 22.01.1993 року має ІІІ групу інвалідності загального захворювання (а.с. 15).

10.02.2014 позивачем було подано до податкового органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску № , якою самостійно визначена сума, на яку нараховується єдиний внесок, але не менше за розмір мінімальної заробітної плати - 4800,76 грн. (а.с. 23).

Станом на 01.09.2022 за ФОП ОСОБА_1 обліковується заборгованість по платежу Єдиний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування (код бюджетної класифікації 71040000) у сумі 4799,71 грн., що сторонами не заперечувалось.

22.08.2022 року позивач звернулась до Головного управління ДПС у Сумській області з листом про повідомлення підстав для нарахування недоїмки з платежу Єдиний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування у сумі 4799,71 грн. та її скасування.

На звернення позивачки листом від 06.09.2022 № 4505/С-18-28-24-09 Головним управлінням ДПС у Сумській області повідомлено, зокрема, що у реєстрі страхувальників стосовно ОСОБА_1 є позначка "інвалід" з 22.01.1993 р., а отже відсутній обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. При цьому, було подано звіт за 2013 рік від 10.02.2014 № , у якому самостійно визначено базу нарахування у сумі 13835,00 грн та суму сплати єдиного внеску 4800,76 грн, яка станом на 01.09.2022 року не сплачена. Відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник (п.16 розд. II Порядку). Враховуючи зазначене, у разі самостійного визначення платником бази нарахування єдиного внеску, сплата єдиного внеску здійснюється на загальних підставах, а отже відсутні підстави для скасування самостійно визначених зобов`язань у Звіті за 2013 рік (а.с. 12).

Позивач, не погодившись з відмовою відповідача, оскільки вважає, що має пільги по сплаті єдиного внеску як пенсіонер по інвалідності з 22.01.1993 року, звернулась до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем правомірності обліку заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закон № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VІ, платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464 визначено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

У відповідності до абз. 4 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI, особи, зазначені в пунктах 4 та 5-1 частини 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З огляду на викладене, право не сплачувати єдиний внесок поширюється на фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є пенсіонерами за віком або по інвалідності, які отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 з 22.01.1993 року має ІІІ групу інвалідності загального захворювання та на підставі Закону № 2464-VI є особою, яка звільнена від сплати єдиного внеску.

Суд першої інстанції врахував позицію, яку висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справу №805/2195/17-а про те, що відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Верховний Суд також наголосив, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, від сплати єдиного внеску можливе за наявності двох умов: по-перше, необхідно мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Враховуючи статус позивача, ОСОБА_1 може бути платником єдиного внеску виключно за умови її добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачем укладався договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відтак, враховуючи те, що позивач є особою з інвалідністю та звільнена від сплати єдиного внеску в силу вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464, а договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладала, у неї відсутній обов`язок щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Однак у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску від 10.02.2014 № позивач помилково в таблиці звіту відобразила суми єдиного внеску.

Колегія суддів, зазначає що наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2020 № 814 «Про деякі особливості звітування з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2021 р. за № 174/35796 не передбачено можливості виправлення помилки у звіті щодо нарахованих сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування після закінчення звітного періоду, а тому позивач не мав можливості самостійно виправити таку помилку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача відсутній обов`язок щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки вона є особою з інвалідністю 3 групи, отримує пенсію по інвалідності та звільнена від сплати єдиного внеску в силу вимог частини 4 статті 4 № 2464-VI, а договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладала

Довід апеляційної скарги стосовно того, що позивач самостійно визначив базу нарахування єдиного внеску подавши звіт, а тому ці задекларовані у звіті суми коштів з єдиного внеску обов`язково підлягають сплаті на загальних підставах, колегія суддів не приймає, оскільки подання позивачем «Звіту про суму нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» не свідчить про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та не створює для пенсіонера жодних обов`язків перед фіскальним органом. Добровільна участь у сплаті єдиного внеску підтверджується не шляхом подання звітності, а шляхом укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та сплати коштів.

Подібні правовідносини були предметом розгляду Верховним Судом, зокрема, у справах №806/1503/16 від 04 вересня 2019 року, № 806/2169/16 від 05 листопада 2018 року та № 240/4809/1 від 11 лютого 2020 року, які застосовуються судом при вирішення справи в силу вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи, що інтегрована картка платника позивача міститиме помилкові дані про наявність у неї боргу зі сплати єдиного внеску, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання Головного управління ДПС у Сумській області виключити із картки особового рахунку платника єдиного внеску ОСОБА_1 дані про суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 4799,71 грн.

В силу ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи встановлені по справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 у справі № 480/7708/23 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 по справі № 480/7708/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко