Справа № 300/7757/23
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" лютого 2024 р. справа № 300/7757/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання відмови у виплаті грошової допомоги протиправною та зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача Міськів Оксани Тарасівни в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить суд:
- визнати протиправною відмову у розгляді заяви про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності та відмову у виплаті одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності ОСОБА_1 ;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі загибелі (смерті) чи втрат працездатності.
Позовні вимоги мотивовані протиправною відмовою у розгляді заяви про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності та відмову у виплаті одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності ОСОБА_1 .
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 року відкрито провадження в даній адміністративній справі, за правилами спрощеного позовного провадження.
27.11.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому заперечує щодо позовних вимог, з мотивів викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Суд, розглянувши розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.
ОСОБА_1 , з 28.04.2014 по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 23.03.2023 року - в Національній поліції України (з листопада 2019 на посаді інспектора взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції).
06.02.2023 року медична (військово-лікарська) комісія ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області» здійснила медичний огляд позивача та визнала його непридатним до служби в поліції за станом здоров`я (Свідоцтво про хворобу №15 від 06.02.2023 року).
13 березня 2023 року позивач звернувся до Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи для визначення відсотку втрати професійної працездатності.
Після огляду 17.05.2023 року медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 визначено ІІ групу інвалідності (датою призначення інвалідності є дата звернення) та пов?язано інвалідність з проходженням служби в поліції.
Згідно наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 311 о/с від 23.03.2023 року старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 31.03.2023 звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».
19.06.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.
В подальшому, після надіслання додаткових документів, позивачу повернуто без розгляду матеріали у зв`язку з відсутністю встановлення групи інвалідності протягом півроку після звільнення з посади, відповідно до пп.4 п.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію».
Не погоджуючись з такими діями позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) передбачено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;.
Пунктом 4 частини першої статті 99 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: у разі визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності, зокрема, II групи розмір одноразової грошової допомоги становить 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.
Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина друга статті 97 Закону України «Про Національну поліцію»).
Пунктом 4 розділу I Порядку № 4 визначено, що одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема, у випадку, пов`язаному з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразову грошову допомогу у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.
Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, закладу освіти за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до органів державної влади (далі - останнім місцем проходження служби) (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 4).
Відповідно до пунктів 1, 3 розділу IV Порядку № 4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу III, бухгалтерські служби готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2). У разі затвердження висновку про призначення одноразової грошової допомоги керівником органу поліції або закладу освіти, в якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня його затвердження видається наказ про виплату одноразової грошової допомоги. У разі відмови у призначенні одноразової грошової допомоги чи повернення документів на доопрацювання (документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) заявника письмово інформують про прийняте рішення з обґрунтуванням підстав відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України в рішенні від 22.10.2020 № 12-р/2020 положення пункту 4частини першої статті 97 Закону № 580 не є такими, що порушують частину першустатті 46 Конституції України та є конституційними. В зазначеному рішенні Конституційний суд зазначив, що одноразова грошова допомога, передбаченастаттею 97Закону № 580, є юридичним засобом соціального захисту працівників поліції, що надається державою у зв`язку із втратою ними працездатності, проте приписичастини першоїстатті 46 Конституції України не гарантують виплати одноразової грошової допомоги, тому Верховна Рада України може визначати порядок та умови її призначення, передбачивши порядок реалізації такого права в законі. Положеннями пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580 встановлено порядок реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги. Закріплення у пункті 4 частини першої статті 97 Закону № 580 такого порядку реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги потребує встановлення причиново-наслідкового зв`язку між наявністю у поліцейського інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, та неможливістю внаслідок цього продовжувати службу в поліції, що підтверджується відповідним рішенням медичної (військово-лікарської) комісії про непридатність до служби в поліції, на підставі якого поліцейський звільняється зі служби в поліції. Визначений оспорюваними положеннями Закону№ 580 шестимісячний строк, протягом якого особі, звільненій зі служби в поліції, може бути встановлена інвалідність унаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в поліції або органах внутрішніх справ, зумовлений потребою встановлення в розумні строки безпосереднього зв`язку між виявленням в особи захворювання (поранення, контузії, травми або каліцтва), несумісного з подальшим проходженням служби, та встановленням їй інвалідності згідно з документами, що стали підставою для її звільнення (рішення медичної (військово-лікарської) комісії про непридатність до служби в поліції). На думку Конституційного Суду України, встановлений упункті 4 частини першої статті 97 Закону № 580 порядок отримання одноразової грошової допомоги не допускає невиправданих винятків із конституційного принципу рівності, не містить ознак дискримінації при реалізації поліцейськими права на соціальний захист, є домірним, має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету. Конституційний Суд України також вважає, що встановлений державою зазначений порядок забезпечує реалізацію права особи на отримання такої допомоги, і наголошує, що додержання визначених Законом № 580вимог є обов`язком суб`єктів, які претендують на її отримання. Отже, положенняпункту 4частини першої статті 97 Закону № 580 не суперечать приписамстатті 21, частинпершої,другоїстатті 24 Конституції України.
Визначення Порядком № 4 днем виникнення права на отримання допомоги дати, з якої встановлена інвалідність, не змінює визначених Законом, як актом вищої юридичної сили, обов`язкових умов призначення одноразової грошової допомоги і не може бути безумовною підставою для її виплати без дотримання таких умов.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі №822/1493/18, постанові Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 822/1494/18.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач звільнений зі служби в поліції з 23.03.2023 за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції), інвалідність була встановлена позивачу 17.05.2023 з 13.03.2023, тобто з дня звернення позивача.
Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджено встановлення позивачу інвалідності через хворобу, пов`язану з проходженням ним служби в Національній поліції до строку, що встановлений п. 4 частини 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».
За таких обставин, враховуючи, що рішення про призначення або відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги відповідачем не приймалося, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача про допущення відповідачем бездіяльності через повернення наданих позивачем матеріалів про призначення та виплату одноразової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи через хворобу, що пов`язана із проходженням позивачем служби в поліції без розгляду, тобто без вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги по суті питання. Отже, вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що виразилася у поверненні без розгляду заяви позивача від 19.06.2023 про виплату одноразової грошової допомоги підлягають задоволенню.
Пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
За таких обставин, враховуючи визнання судом протиправною бездіяльності відповідача в частині нерозгляду заяви позивача про призначення та виплату одноразової грошової допомоги на підставі заяви від 19.06.2023, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 19.06.2023 про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності поліцейського.
Стосовно вимог позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, отриманого під час служби в поліції, суд зазначає таке.
Як вже було зазначено, рішення про призначення або відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги відповідачем не було прийнято, його прийняття належить до дискреційних повноважень та входить до виключної компетенції уповноваженого органу.
З огляду на зазначене, вимога позивача виплату одноразової грошової допомоги задоволенню не підлягає.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, наступне.
Відповідно до ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільненний від судового збору.
Щодо прохання позивача про покладення на відповідача судових витрат, а саме витрат пов`язаних із наданням професійної правової допомоги в розмірі 8 000 грн., суд зазначає, що до матеріалів справи представником позивача не долучено документів щодо обгрунтування даної суми.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову у розгляді заяви про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності та відмову у виплаті одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності ОСОБА_1 .
Зобов`язати Департамент патрульної поліції повторно розглянути заяву про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності ОСОБА_1 від 19.06.2023 року.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.