Справа № 520/10208/22
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Ніколаєва О.В.

21 лютого 2024 р. Справа № 520/10208/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним, скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

21.11.2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 27.09.2022 № 88 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган) щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно пункту «а» ст. 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ);

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області призначити, донарахувати та виплатити їй з 06.08.2020 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно пункту «а» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, у редакції до внесення змін.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач, не зважаючи на пряму вказівку в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 у справі № 520/11050/2020, що набрало законної сили 14.02.2022, щодо застосування показника вікового цензу 45 років та положень ст. 13 Закону № 1788-ХІІ при повторному розгляді її заяви про призначення пенсії, протиправно відмовив у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 згідно п. «а» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.

Також позивач зазначає, що з 05.03.2002 по 14.04.2013 вона працювала у ДП «Завод хімічних реактивів НКТ «Інститут монокристалів» національної академії наук України» апаратником виробництва хімічних реактивів (робоче місце № 4 атестоване у 2001 році) у виробництві складних ефірів; (робоче місце № 3 атестоване у 2006 році та робоче місце № 3 атестоване у 2011 році) у виробництві фосфорної кислоти та її похідних. У 2013 році вона відпрацювала необхідний стаж у шкідливих умовах за Списком № 1 і перейшла на іншу посаду на цьому ж підприємстві де і працює досі. Загальний стаж складає понад 29 років 8 місяців. Пільговий стаж за Списком № 1 складає 10 років 7 місяців 25 днів.

У відзиві на адміністративний позов відповідач ГУ ПФУ в Харківській області, не погоджуючись з вимогами позивача, зазначає, що 23.07.2020 позивач звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 06.08.2020. 30.07.2020 рішенням № 3325 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільговій основі у зв`язку з передчасним зверненням за призначенням пенсії (недосягнення пенсійного віку). Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 по справі № 520/11050/2020, що набрало законної сили 14.02.2022, зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.07.2020 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду у цій справі. На виконання зазначеного рішення суду повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 23.07.2020 щодо призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) та повторно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 88 від 27.09.2022 у зв`язку з поданням заяви про призначення пенсії за віком раніше передбаченого законом строку. Позивач має право повторно подати заяву та документи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах протягом 1 місяці до та 3 місяців після досягнення 50 років.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2023 (розгляд справи відбувся в порядку спрощеного позовного провадження) частково задоволено адміністратвиний позов ОСОБА_1 .

Так, судовим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 27.09.2022 № 88 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «а» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 з 07.08.2020.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: пункт «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII та пункт 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII.

Відносно позивача правила зазначених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, та - 50 років за пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII.

Зважаючи на частину першу статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви №23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважав, що найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 45 років.

Також суд зазначив, що оскільки, позивач звернувся до відповідача 07.02.2020 (не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку), тому пенсія за віком має бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 07.08.2020.

Крім того, суд зазначив, що якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанта поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Отже, застосування судами зазначеного способу захисту права не можливо вважати втручанням у дискреційні повноваження такого суб`єкта владних повноважень.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Харківській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Аргументи, наведені пенсійним органом в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України.

23.07.2020 (протягом місяця до досягнення 45 років) позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Список № 1).

ГУ ПФУ в Харківській області рішенням від 30.07.2020 № 3325 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону № 1058-IV у зв`язку з недосягненням пенсійного віку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 у справі №520/11050/2020, що набрало законної сили 14.02.2022 (а.с. 31-37), частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Так, судовим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Харківській області від 30.07.2020 № 3325.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.07.2020 з приводу призначення пенсій, з урахуванням висновків суду у цій справі.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

27.09.2022 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/11050/2020 відповідач повторно розглянув заяву позивача від 23.07.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону № 1058-IV та прийняв рішенням № 88 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням ОСОБА_1 пенсійного віку (а.с. 38).

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України).

На час звернення позивача із відповідною заявою до відповідача щодо призначення пенсії на пільгових умовах чинними є Закон № 1058-IV і Закон № 1788-ХІІ, які регулюють одні і ті ж правовідносини.

Положеннями пункту «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ (у редакції, яка діяла до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII) визначалось, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, який набрав чинності 01.04.2015, пункт «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII викладено у наступній редакції:

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Зазначеною редакцією статті 13 Закону № 1788-XII фактично введено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених вказаною нормою, необхідних для призначення пенсії на пільгових умовах.

Таким чином Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII раніше передбачений п. «а» ст. 13 Закону № 1788-XII віковий ценз для жінок у 45 років було збільшено до 50 років.

Закон України від 02.03.2015 № 213-VIII набув чинності з 01.04.2015.

Згідно п. 2 розділу XV Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Таким чином, після набуття чинності нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правила призначення пенсій за Списком №1 регламентувались п. «а» ст.13 Закону № 1788-XII.

Такий стан правового регулювання існував до календарної дати набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII (11.10.2017), яким текст Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» був доповнений, зокрема, ст. 114, згідно з ч.1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Між тим, Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII у новій редакції був викладений п. 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

У силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 № 2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.

Отже, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII та п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII».

Пунктом 1 резолютивної частини названого судового акту визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення2 від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини названого судового акту стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г2 статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно п. 3 резолютивної частини названого судового акту застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б-г статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам …».

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІз урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV- з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, колегія суддів приходить до висновку, що вони суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 за результатами перегляду рішення Верховного Суду від 21.04.2021.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що єдиною підставою для відмови пенсійним органом позивачу у призначенні спірної пенсії було недосягнення нею 50-річного віку станом на час звернення з відповідною заявою, з огляду на вимоги ст. 114 Закону № 1058-ІV, які з урахуванням наведених вище висновків не підлягають застосуванню до спірних правовідносин у даній справі.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню у судовому порядку.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Пунктом 8А.1 вказаного Списку № 1 передбачено право на пенсію на пільгових умовах для працівників, які зайняті повний робочий день у виробництві фосфорної кислоти.

Як вбачається із записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 28.06.1993 позивач 05.03.2002 прийнята на роботу в Державне підприємство завод хімічних реактивів «Науково-технологічного концерну «Інститут монокристалів» Національної академії наук України» апаратником виробництва хімічних реактивів 5 розряду у цех № 3 з виробництва малотонажної хімії і сцинтиляційних матеріалів. 05.06.2006 на підставі Розпорядження Президії Національної Академії Наук України № 765 від 01.12.2005 Державне підприємство «Завод хімічних реактивів «Науково-технологічного комплексу «Інститут монокристалів» Національної академії наук України» перейменований в Державне підприємство завод хімічних реактивів «Науково-технологічного концерну «Інститут монокристалів» Національної академії наук України» (а.с. 12-13).

Відповідно до довідки уточнюючої особливий характер роботи або умов праці необхідні для призначення пільгової пенсії від 14.07.2020 № 107, ОСОБА_1 дійсно працює на Державне підприємство завод хімічних реактивів «Науково-технологічного концерну «Інститут монокристалів» Національної академії наук України». З 05.03.2002 (наказ № 20-к від 04.03.2002) по теперішній час. За період з 05.03.2002 по 04.12.2011 та за період з 01.03.2012 по 30.11.2012 (розпорядження від 27.02.2012 № 20); з 21.02.2013 по 14.04.2013 (розпорядження від 18.02.2013 № 9) працювала апаратником виробництва хімічних реактивів робоче місце № 4 (18) атестоване в 2001 році, робоче місце № 3 атестоване в 2006 році, робоче місце № 3 атестоване в 2011 році, повний робочий день при п`ятиденному робочому тижні без простоїв та відпусток без збереження заробітної плати в виробництві фосфорної кислоти, її похідних, в вище зазначених періодах, що передбачено Списком № 1, розділом VIII Хімічне виробництво, пунктом 8А, підпунктом 8А1, затвердженим постановою КМУ від 16.01.2003 року № 36 (а.с. 15).

Відповідно до додаткової довідки Державне підприємство завод хімічних реактивів «Науково-технологічного концерну «Інститут монокристалів» Національної академії наук України» від 14.07.2020 № 105, ОСОБА_1 працює на Державне підприємство завод хімічних реактивів «Науково-технологічного концерну «Інститут монокристалів» Національної академії наук України» з 05.03.2002 (наказ № 20-к від 04.03.2002) по теперішній час. З 01.10.2011 згідно проведеної атестації робочих місць за умовами праці (наказ від 30.09.2011 № 92 «Про затвердження Переліку робочих місць за результатами атестації робочих місць за умовами праці») робочі місця апаратників виробництва хімічних реактивів зазначені в попередній атестації (наказ від 16.10.2006 № 73) втратили пільги для призначення пенсії за Списком № 1 за винятком робочого місця № 3 в виробництві фосфорної кислоти, їх ппохідних(а.с. 16).

Відповідно до додаткової довідки Державне підприємство завод хімічних реактивів «Науково-технологічного концерну «Інститут монокристалів» Національної академії наук України» від 14.07.2020 № 105, ОСОБА_1 працює на Державне підприємство завод хімічних реактивів «Науково-технологічного концерну «Інститут монокристалів» Національної академії наук України» з 05.03.2002 (наказ № 20-к від 04.03.2002) по теперішній час. З 01.10.2011 згідно проведеної атестації робочих місць за умовами праці (наказ від 30.09.2011 № 92 «Про затвердження Переліку робочих місць за результатами атестації робочих місць за умовами праці») робочі місця апаратників виробництва хімічних реактивів зазначені в попередній атестації (наказ від 16.10.2006 № 73) втратили пільги для призначення пенсії за Списком № 1 за винятком робочого місця № 3 в виробництві фосфорної кислоти, їх похідних(а.с. 16).

Відповідно до додаткової довідки Державне підприємство завод хімічних реактивів «Науково-технологічного концерну «Інститут монокристалів» Національної академії наук України» від 14.07.2020 № 106, у зв`язку з об`єднанням з 15.08.2002 (наказ від 14.08.2002 № 117) цеху № 3 з виробництва малотонажної хімії і сцинтиляційних матеріалів і утворення хіміко-фармацевтичного цеху без змін умов праці, які існували до об`єднання був приведений у відповідність «Перелік робочих місць виробництв, професій і посад з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1», що затверджений наказом від 17.10.2001 « 145. Робоче місце апаратника виробництва хімічних реактивів № 4 у Переліку, затвердженому наказом від 17.10.2001 № 145 відповідає робочому місцю апаратника виробництва хімічних реактивів № 18 у Переліку, затвердженому наказом від 01.11.2002 № 166 (а.с. 17).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача права на зарахування стажу роботи з 05.03.2002 до 14.04.2013 в Державне підприємство завод хімічних реактивів «Науково-технологічного концерну «Інститут монокристалів» Національної академії наук України» до пільгового стажу за Списком № 1.

Таким чином, враховуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виповнилось 45 років, наявність стажу роботи більше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців апаратником виробництва хімічних реактивів з виробництва малотонажної хімії і сцинтиляційних матеріалів (виробництво фосфорної кислоти), що є достатнім для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно пункту «а» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 з 07.08.2020.

При цьому колегія суддів зазначає, що під ефективним засобом судового захисту слід розуміти такий, що приводить до бажаних наслідків, дає найбільший ефект для відновлення юридичного становища особи, яке існувало до порушення її прав чи законних інтересів. Тому ефективний спосіб захисту має забезпечити поновлення порушеного права.

Інші доводи та заеречення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог ч. 6 ст. 139 КАС України немає.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило