Справа № 760/8041/21
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/314/23
Справа №760/8041/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Усатової І.А., за участю секретаря - Омелько Г.Т., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з адміністративним позовом і просить скасувати постанову інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Херсонській області лейтенанта поліції Душинова К.О. серії ДП 18 № 262383 від 08.07.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності, закрити провадження про адміністративне правопорушення та здійснити розподіл судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.07.2020 інспектор патрульної поліції роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області лейтенант поліції Душинов К.О. незаконно та з порушенням прав позивача виніс постанову серії ДП 18 №262383 від 08.07.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зазначив, що копія даної постанови була отримана 05.08.2020 за його зверненням у приміщенні Управління патрульної поліції Херсонської області.

Посилається в позові на те, що зі змісту постанови вбачається, що інспектор 08.07.2020 за адресою с. Інженерне (Жовтневе), Бериславське шосе вказав, що позивач не виконав вимоги пп. 2.1а, 2.1.б та 12.4 ПДР. Проти даного факту позивач заперечує, зазначає, що жодних пунктів ПДР не порушував.

Пояснив, що дорожні знаки не повинні бути закритті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами, дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менше 100 м за напрямком руху, а також дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги. Дорогою по якій рухався позивач має дві смуги для руху в одному напрямі та розділювальну смугу, в той час дорожній знак не дублювався, частково був закритий від учасників дорожнього руху перешкодою, не був видимим на відстані 100 метрів, враховуючи вищезазначене, позивач стверджує, що дорожній знак не відповідає вимогам ПДР, а тому не має юридичної сили.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на наведене, просить задовольнити позов.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.10.2020 адміністративний позов залишено без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.11.2020 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст.ст. 162, 165 КАС України відповідачам був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

18.12.2020 до суду надійшов відзив від представника Департаменту патрульної поліції в якому останній проти вимог позивача заперечує.

Пояснив, що під час несення служби 08.07.2020 поліцейськими Душиновим К.Ю. та Піскуном Д.В. за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 9серійний номер ТС 000666) було виявлено порушення ПДР, а саме водій керував транспортним засобом в населеному пункті с. Інженерне (Жовтневе), допустив перевищення швидкості 93 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більш ніж на 50 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР, також позивач на законну вимогу поліцейського відмовився пред`являти документи передбачені п. 2.1 ПДР.

Тому, оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача. В порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин справи.

23.12.2020 до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача, в якій позивач просив суд не приймати до розгляду відзив відповідача, так як він був відправлений з порушенням процесуального законодавства, а саме: позивачу не було надіслано відповідачем копії додатків, які зазначені у змісті відзиву, а також не надано копію довіреності чи іншого документа, що підтверджує повноваження представника відповідача.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.01.2021 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення передано за підсудністю на розгляд до Солом`янського районного суду м.Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2021 справу передано у провадження судді Усатовій І.А.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м.Києва від 07.04.2021 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 25.04.2023 витребувано у позивача належним чином засвідчену копію постанову інспектора патрульної поліції серії ДП 18 № 262383 від 08.07.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Звертаючись до суду, позивач оскаржує постанову інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області лейтенант поліції Душинова К.О. серії ДП 18 №262383 від 08.07.2020 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач вказує, що копію даної постанови отримав 05.08.2020 за його зверненням у приміщенні Управління патрульної поліції Херсонської області.

Натомість, на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються вимоги адміністративного позову, позивач не надає суду постанову, яку він вважає незаконною та просить скасувати.

Як вбачається з відзиву та відповіді на відзив сторони підтверджують наявність оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, однак самої постанови суду не надають. Так судом ухвалою було витребувано у позивача копію даної ухвали. Відповідач же посилається у відзиві на ту обставину, що вона вручається відразу після складення стороні або надсилається поштою.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.ст. 73,76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

З точки зору ч.2 ст.77 КАС України процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень.

Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи доказам, які позивач надає на підтвердження викладених обставин, на яких грунтуються позовні вимоги, суд констатує відсутність можливості встановити законність та правомірність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, яку позивач просить скасувати. Через відсутність в матеріалах справи оскаржуваної постанови, суд позбавлений можливості встановити чи було вчинене позивачем адміністративне правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, всупереч вимогам ст. 77 КАС України суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у позові обставин.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин суд приходить до висновку про не обґрунтованість вимог позивача, а тому в задоволенні позову має бути відмовлено.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 3, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-247, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.А.Усатова