Справа № 308/22926/23
Суддя: Шепетко І. О.
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І. О.,

за участі секретаря судового засідання Петришина Н.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Шкорки І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови -

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Шкорка І.М., що діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №591152 від 12.12.2023, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. (далі - Постанова).

Свої вимоги позивач мотивує наступним.

12.12.2023 близько 17 години 50 хв. позивач рухався на автомобілі марки DAEWOO Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 в межах населеного пункту с. В.Лази Ужгородського р-ну та був зупинений працівником відповідача. Після зупинення поліцейський повідомив позивача, що він порушив Правила дорожнього руху (далі - ПДР) в частині не освітлення номерного знаку, чим, на думку працівників поліції, було порушено п.2.9 (в) ПДР, на що позивач заперечив та повідомив що він освітлений. Однак, 12.12.2023 відносно позивача працівниками відповідача винесена оскаржувана Постанова.

Зазначив, що при цьому позивачу не було роз`яснено його прав згідно чинного законодавства та не забезпечено участь адвоката, а відтак він вважає, що оскаржувана Постанова є безпідставною та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 28.12.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 08.01.2024 вказані недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 12.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області Чубелкою О.Ю. надіслано відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вимоги позивача є безпідставними.

Так, зазначає, що положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КУпАП.

Посилається на рішення Європейського суд з прав людини в справі «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ч. 1 ст. 121-3 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту.

Таким чином, вважає, що відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить його інтересам, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

Також дані правопорушення поліцейським було зафіксовано за допомогою портативних технічних приладів, як це передбачено згідно наказу МВС від 18 грудня 2018 року № 1026 "Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, зберігання та видачі відеозаписів". З нагрудної камери поліцейського підтверджується факт належного розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 де відповідно позивачу було роз`яснено права, право на оскарження, сума та строки оплати штрафу.

Крім того, позивач не заперечує, що відповідно у нього недостатньо освітлювався номерний знак. Дане підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського під час оформлення адміністративних матеріалів відносно позивача за ч.1 ст. 121-3 КУпАП. Також поліцейськими під час оформлення адміністративних матеріалів відносно позивача за ч.1 ст. 121-3 КУпАП було виявлено у нього наркотичні речовини. Відповідно також позивача в подальшому було складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, який на даний час є предметом розгляду в Ужгородському міськрайонному судді (справа № 308/1160/24, суддя Іванов А.П.). Крім того, на місце події було викликано слідчо-оперативну групу для документування кримінального правопорушення передбаченого ст. 309 КК України.

Підсумовує, що оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними, необґрунтованими, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

29.01.2024 представник позивача через систему «Електронний суд» подав відповідь відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що поліцейські в порушення частини першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України до моменту винесення оскаржуваної постанови (свого рішення) не роз`яснили жодних прав позивачу та відповідно не надали можливості скористуватися ними, що є грубим порушенням його прав, що є окремою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Стверджує, що працівники поліції грубо порушили процедуру розгляду справи та позбавили позивача до винесення оскаржуваної постанови знати свої права та ними користуватися.

Щодо посилання на практику ЄСПЛ у справі «Максименко проти України» (п. 32 справи) з метою не роз`яснення та не забезпечення захисника, зазначає, що такий довід суперечить нормам ст.268 КУпАП та ст.29 і 59 Конституції України, а посилання на практику ЄСПЛ є не релевантною у даному випадку.

Також повністю заперечив посилання відповідача, що позивач визнав свою вину, це спростовується відеозаписом, який пропонує дослідити в судовому засіданні. Також зазначив, що згідно відеозапису вбачається чітко заперечення позивачем, що він не згідний з тим, що у нього не освітлюється номерний знак. Натомість відповідач не надав фото чи відеозапис, яким би підтвердив, що номерний знак не освітлюється. Згідно відеозапису вбачається що номерний знак освітлювався однією лампочкою, тобто говорити що номерний знак не був освітлений не можна. Згідно відеозапису працівники поліції визнають що номерний знак все таки освітлює одна лампочка, однак на їх думку таке освітлення є недостатнім та кажуть, що це підтверджує фото та відеозапис. Однак, ні фото, ні відеозапис номерного знаку із неосвітленим номерним знаком в суд не надають, оскільки такий навіть однією лампочкою освітлювався належним чином.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що 12.12.2023 поліцейським Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Паканичем А.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №591152 згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 10.12.2023 о 17 год. 50 хв. перебуваючи в с. Великі Лази Ужгородського району по вул. Лісова Галявина, 9, здійснював рух на транспортному засобі марки «Daewoo Lanos» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 з неосвітленим номерним знаком. Дії ОСОБА_1 за порушення п.2.9.в. кваліфіковані за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Як зазначає позивач, оскаржувану постанову вважає такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що позивач не порушував ПДР, працівником поліції при розгляді справи не було роз`яснено позивачу його прав згідно чинного законодавства та не забезпечено участь адвоката.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським офіцером громади, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 121-3 КУпАП.

Відповідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1, ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 121-3 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за керування або експлуатація транспортного засобу з неосвітленим номерним знаком.

У ст.14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувались вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.2.9.в ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п.30.2 ПДР, забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Позивач у своєму адміністративному позові вказує на те, що він 10.12.2023 о 17 год. 50 хв. перебуваючи в с. Великі Лази Ужгородського району по вул. Лісова Галявина, 9, керував транспортним засобом марки «Daewoo Lanos» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

Таким чином, факт керування позивачем транспортним засобом марки «Daewoo Lanos» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , у зазначені в постанові дату та час, визнається самим позивачем та не підлягає доказуванню.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису встановлено, що поліцейським повідомлено позивача про те, що він притягається до адміністративної відповідальності внаслідок порушення п.2.9.в. ПДР за ч.1 ст.121-3 КУпАП, роз`яснено право оскарження постанови та оплати штрафу.

Крім того, з відеозапису вбачається, що позивач стверджує, що номерний знак частково освітлений однією лампочкою. Однак, працівником поліції було йому роз`яснено про те, якщо конструкцією транспортного засобу передбачено освітлення номерного знаку двома лампочками, а світить лише одна це також є порушенням ПДР.

Так, факт керування автомобілем у темну пору доби з частково неосвітленим заднім номерним знаком на момент його зупинки працівниками поліції не заперечується самим позивачем у заяві й у судовому засіданні.

Щодо доводів позивача та його представника про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено положення статті 268 КУпАП, зокрема, щодо не роз`яснення права на захист, суд зазначає, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №591152 ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом, що йому було роз`яснено за ст.268 КУпАП та строк оскарження постанови за ст.289 КУпАП. Відтак, такі доводи позивача спростовуються належними та допустимими доказами по справі.

Окрім того, з досліджуваних матеріалів справи не вбачається, що позивач бажав скористатись правничою допомогою адвоката та висловлював таке бажання працівникам поліції, чи йому було не зрозуміло суть правопорушення.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що право позивача користуватися допомогою захисника, дати пояснення та надати докази були реалізовані ним під час даного судового розгляду. Судом взято до уваги всі доводи, їм надана належна оцінка.

Так, суб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності. Факт керування транспортним засобом, який має неосвітлений державний номерний знак в темну пору доби, є самостійною підставою для притягнення особи до відповідальності.

Також суд звертає увагу, що позивач як водій у ситуації, що склалась, зобов`язаний був діяти відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», п.2.3а,б ПДР, згідно яких для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

З окреслених приписів законодавства у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху вбачається, що обов`язок дбати про справність транспортного засобу та відповідальність за певні недоліки його стану покладається саме на водія.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання ними є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно позиції Великої Палати Верховного суду в справі 520/2261/19 постанова від 20.06.2020 згідно визначений ч. 2 ст. ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення. Адміністративне стягнення у вигляді штрафу накладене в межах санкції статті. Доказів, які могли б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено. Постанова відповідачем винесена правомірно, відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстав для її скасування не має. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 162, 268-272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 : місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Представник позивача: адвокат Шкорка Ігор Михайлович, АДРЕСА_2 , Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №21/734 від 23.02.2012, видане Закарпатською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури на підставі рішення №10/7 від 23.02.2012.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ференца Ракоці, 13, .

Суддя І.О. Шепетко