Справа № 725/326/24
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/326/24
Номер провадження 2-а/725/5/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н.В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення, складену у відношенні нього за ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначав, що 07.01.2024 року інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції Пронька А.О. складено та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №1201909 і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

При цьому, згідно змісту спірної постанови, він 07.01.2024 року о 13 год. 31 хв. на транспортному засобі марки «Hyundai Santa Fe» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Чернівці по вул. Гагаріна, 19 скоїв адміністративне правопорушення, а саме здійснив обгін ближче ніж за 50 м. перед пішохідним переходом у населеному пункті, чим порушив п.14.6 «в» ПДР України, й відповідно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Разом з тим вважає дану постанову незаконною через відсутність в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Також, вказував, що він рухався на своєму автомобілі по вул. Гагаріна в м. Чернівці в сторону залізничного вокзалу, та перед ним в тому ж напрямку рухався тролейбус, який наближаючись до зупинки маршрутного транспорту, яка знаходиться по вул. Гагаріна одразу після примикаючи з права вул. Прутської, він почав рухатись в праву сторону, прийнявши крайнє праве положення з метою зупинки на зупинці маршрутного транспорту, та саме в цей час він здійснив випередження тролейбуса, при цьому зазначав, що не виїжджав на смугу зустрічного руху.

Посилаючись на вказане, просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1201909 від 07.01.2024 року, яка винесена інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції Пронькою А.О. про притягнення його до адміністративної відповідальності ч.2 за ст.122 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак від його представника ОСОБА_2 через канцелярію суду надійшла заява, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Коновчук М.В. в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав письмовий відзив на позов, в якому він просив в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

При цьому, вказав, що УПП в Чернівецькій області заперечує проти скасування оскаржуваної постанови, вважає, що вона була винесена суб`єктом владних повноважень з дотриманням вимог КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію». Вказував, що підставою для розгляду справи та притягнення позивача до відповідальності є скоєння правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, про що зазначено в постанові винесеній суб`єктом владних повноважень. Зазначав, що на нагрудні камери працівників поліції було зафіксовано момент ознайомлення ОСОБА_1 із доказами та фактом порушення ПДР України. При цьому, вказував, що із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 рухається по вул. Вокзальній зі сторони вул. Сагайдачного в бік вул. Прутської, та після чого ОСОБА_1 здійснює обгін тролейбуса на пішохідному переході, який позначений відповідними дорожніми знаками з обох сторін дороги. Враховуючи вищевикладене, вважає, що ОСОБА_1 було порушено вимоги чинного законодавства, а саме ч.2 ст.122 КУпАП та вимоги п.14.6 «в» ПДР України, а дії працівника поліції є законними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства, та спрямовані на виконання службових обов`язків та забезпечення безпеки руху, й відповідно відсутні підстави для її скасування.

30.01.2024 року, представник позивача Пилип`юк О.М. через канцелярію суду подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що працівниками УПП в Чернівецькій області не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем п.16.6.в ПДР України, адже не зафіксовано перетину ОСОБА_1 смуги зустрічного руху для встановлення факту обгону, не зафіксованого конкретного місця руху автомобіля відносно дорожніх знаків та дорожньої розмітки, що не дає змоги дійти висновку здійснення обгону ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті. Просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, повністю і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Частиною 2 ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що постановою серії ЕНА №1201909 від 07.01.2024 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Зокрема зі змісту даної постанови убачається, що 07.01.2024 року о 13 год. 31 хв. ОСОБА_1 на транспортному засобі марки «Hyundai Santa Fe» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Чернівці по вул. Гагаріна, 19 скоїв адміністративне правопорушення, а саме здійснив обгін ближче ніж за 50 м. перед пішохідним переходом у населеному пункті, чим порушив п.14.6 «в» ПДР України, й відповідно відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕНА №1201909 від 07.01.2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. (а/с 9).

Так, частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами статті 14 Закону України від 30.06.1993р. № 3353 "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За правилами п.1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.1. ПДР України закріплено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У п.14.6 «в» ПДР України зазначено, що обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті та 100 м поза населеним пунктом.

Водночас, ч.2 ст.122 КУпАП передбачено, що відповідальність водія транспортного засобу настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, та тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, ч.1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" регламентовано, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За змістом п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Так, нормами вказаної статті передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція) встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених зокрема ч. 2 ст.122 КУпАП.

Також відповідно до п.1 розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У свою чергу, статтею 283 КУпАП унормовано, що у постанові мають міститися: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. У постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, вказуються відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частиною 1 ст.77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, у разі надання посадовою особою суб`єкта владних повноважень доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність прийнятого останнім рішення, позивач повинен спростувати ці доводи.

Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що 07.01.2024 року о 13 год. 31 хв. ОСОБА_1 на транспортному засобі марки «Hyundai Santa Fe» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Чернівці по вул. Гагаріна, 19 здійснив обгін ближче ніж за 50 м. перед пішохідним переходом у населеному пункті, чим порушив п.14.6 «в» ПДР України.

На підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, представником відповідача надано суду матеріали відеозйомки, на яких зафіксовано подію, про яку йдеться в оскаржуваній постанові.

Зокрема, як убачається із відео з реєстратора службового автомобіля, транспортний засіб ОСОБА_1 рухається по вул. Вокзальній зі сторони вул. Сагайдачного в бік вул. Прутської, та після чого водій вищевказаного транспортного засобу здійснює обгін тролейбуса на пішохідному переході, який позначений відповідними дорожніми знаками з обох сторін.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотозйомки в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що наданий відповідачем відеозапис є належним та допустимим доказом на підтвердження факту адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , які в силу наведених вище норм закону не можуть не оцінюватись судом, та не братись до уваги при вирішенні даного спору.

Висновок про те, що відеоматеріали з місця події є доказами в адміністративній справі, які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, неодноразово був висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №536/583/17, від 29 травня 2018 року у справі № 727/6565/17 та від 11 липня 2019 року у справі №686/15730/16-а.

Суд, також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама його незгода із встановленим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП підтверджується належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про необґрунтованість позиції позивача щодо скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що постанова серії ЕНА №1201909 від 07.01.2024 року про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є правомірною, то відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1201909 від 07.01.2024 року, - залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н.В.