Справа № 520/13361/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 р. Справа № 520/13361/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватної фірми "Артон" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 (суддя: Зінченко А.В., м. Харків) по справі № 520/13361/23

за позовом Приватної фірми "Артон"

до Волинської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватна фірма "Артон" (далі - позивач, ПФ «Артон») звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Волинської митниці (далі - відповідач, Волинська митниця, митний орган), в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UА205030/2022/000089/2 від 02.01.2023;

- cтягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Державної митної служби України (код ЄДРПОУ - 43958385) на користь Приватної фірми «АРТОН» (код ЄДРПОУ - 30359284) судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення про коригування митної вартості № UА205030/2022/000089/2 від 02.01.2023, винесене відповідачем за результатом перевірки митної декларації № 22UA94U6, про відмову ПФ «Артон» у митному оформленні товарів є необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки декларантом на виконання вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України (далі -МК України) було надано митному органу повний пакет належним чином оформлених документів, які містили всю необхідну інформацію про вартість товару, зокрема: контракти з постачальниками, рахунок-фактуру (інвойс), платіжний документ, що стосується оплати вартості товару, документи, що містять відомості про вартість перевезення товару. Всі подані документи узгоджувалися між собою, не містили будь-яких розбіжностей або ознак підробки. Вказані обставини свідчать про те, що митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 по справі №520/13361/23 адміністративний позов Приватної фірми "Артон" (проїзд Верещаківський, буд. 38-А, м. Харків,61030, ) до Волинської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (вул. Призалізнична, буд. 13, с. Римачі, Волинська область,44350, ) про визнання протиправним та скасування рішення - залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи рішення суду першої інстанції прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 по справі № 520/13361/23 та прийняти рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована твердженням про протиправність рішення відповідача від 02.01.2023, яким відкориговано митну вартість товару, імпортованого позивачем, оскільки митному органу було надано усі наявні у декларанта документи (обов`язкові та додаткові), які в сукупності свідчили про достовірність обраного позивачем методу визначення митної вартості оцінюваного товару (за ціною договору). Зауважує, що перелік документів, витребуваний митним органом у позивача додатково є формальним, має неконкретний характер, що в підсумку позбавило декларанта можливості надати відповідачу документи, які б усунули його сумніви стосовно виявлених ним «розбіжностей». Крім того, посилання Волинської митниці на спрацювання системи АСАУР, як на одну з підстав винесення оскаржуваного рішення, на думку апелянта, само по собі не може бути належним обґрунтуванням безумовної відмови в митному оформленні товару, оскільки виявлені митним органом розбіжності були усунені декларантом до винесення рішення про коригування митної вартості, шляхом подання відповідних документів.

Відповідач, у поданому до суду відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Наполягав на правомірності оскаржуваного рішення № UА205030/2022/000089/2 від 02.01.2023, оскільки за результатами перевірки та співставлення поданих до митного контролю документів було встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, а саме: міжнародна товаротранспортна накладна від 28.12.2022 № б/н містить відбитки печатки приватного підприємця ОСОБА_1 , що не узгоджується з довідкою про транспортні витрати, виданою ТОВ «Аквапродлогістика» від 29.12.2022 №249; пакувальний лист від 19.12.2022 №б/н містить нечіткі відбитки печатки, що унеможливлює ознайомлення. Наведені розбіжності, а також спрацювання АСУР слугували підставою для виникнення у митниці сумніву в достовірності заявлених відомостей про митну вартість товару, та, як наслідок витребування додаткових документів, які б ці сумніви усунули. Разом з цим, декларантом було подано до Волинської митниці заяву від 02.01.2023 з повідомленням про відсутність додаткових документів. З урахуванням викладеного, відповідачем було визначено митну вартість імпортованого позивачем товару за резервним методом, відповідно до ст. 63 МК України, згідно з інформацією про подібні/ідентичні товари, що міститься в ЄАІС Держмитслужби на рівні 1,25 дол. США/кг. Вважає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, так як містить джерела інформації, які використовувались митним органом для визначення митної вартості, в ньому зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини неможливості застосування попередніх методів.

Таким чином, відповідач стверджує, що рішення про коригування митної вартості товарів № UА205030/2022/000089/2 від 02.01.2023 винесене на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МК України, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, а тому обставини для його скасування відсутні.

Позивач, у надісланій до суду відповіді на відзив на апеляційну скаргу, крім доводів, тотожних тим, що наведені в апеляційній скарзі, наполягаючи на протиправності оскаржуваного рішення, вказує, що до митного оформлення ним було подано на підтвердження транспортних витрат контракт про перевезення № 12/6 від 12.01.2022, укладений між ПФ «Артон» та ТОВ «Аквапродлогістика», контракт про перевезення № 29 від 29.01.2022, укладений на виконання договору №12/6 між ТОВ «Аквапродлогістика» та ФОП ОСОБА_1 (перевізником), заявку № 27/2 від 27.12.2022, довідку про транспортні витрати №29-2 від 29.12.2022, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору № 249 від 29.12.2022, автотранспортну накладну від 28.12.2022. Інформація, що міститься в наведених документах дає можливість ідентифікувати товар, його опис, посилання на реквізити автотранспортного документа, календарний період часу виконання перевезення та суму, сплачену позивачем за транспортування товару. Відтак, вважає помилковими та необґрунтованими висновки митного органу про те, що відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 3 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що між Приватною фірмою «АРТОН» (далі -покупець) та GLOBAL SALES AS (далі - продавець) укладено Контракт № 2601 (далі Контракт) від 26.01.2022, пунктом 1.1. якого погоджено, що продавець зобов`язується, протягом усього строку дії даного Контракту поставляти, а покупець приймати та оплачувати продукцію ("Товар") на умовах, згідно інвойсу по кожній партії товару, що поставляється.

Відповідно до Контракту, позивачем ввезено на митну територію України товар: рибу морожену - оселедці, вага Нетто 19500,00 кг. Риба ціла, не патрана, не солена, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, без теплової та кулінарної обробки. Вага брутто - 20963 кг. Країна виробництва: Індія.

30.12.2022 позивачем до Волинської митниці подано електронну митну декларацію № 22UA94U6, якою заявлено товар до митного оформлення в режимі імпорту. Митну вартість товару визначено та заявлено декларантом за методом № 1 - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

На підтвердження митної вартості згаданих товарів позивачем до митного оформлення разом з митною декларацією № 22UA94U6 відповідно до вимог МК України подано наступний перелік наявних у нього документів: пакувальний лист (Packing list) б/н 19.12.2022; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) .12.2022; автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н 28.12.2022; мiжнародний ветеринарний сертифiкат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate) LT0313172/L2-26492 28.12.2022; сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) AR525129302 від 19.12.2022; банківський платіжний документ, що стосується товару 88 від 22.12.2022; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 249 від 29.12.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару 29-2 від 29.12.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 2601 від 26.01.2022; договір про надання послуг митного брокера 5/08-08-22 від 08.07.2022; договір (контракт) про перевезення 12/6 від 12.01.2022; договір (контракт) про перевезення 29 від 29.01.2020; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) 9408925 від 30.12.2022; заявка № 27/2 від 27.12.2022.

02 січня 2023 року Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару № UA205030/2022/000089/2 від 02.01.2023 у зв`язку з неподанням документів, які митний орган вважає необхідними, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ст. 53 Митного кодексу України. Вказано на необхідність приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 МД у відповідність до сум коригування, визначених ним.

При винесенні зазначеного рішення застосовано резервний метод для визначення митної вартості товару. У пункті 33 зазначено, що митна вартість товарів, що ввезені позивачем на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять наступні розбіжності:

- Міжнародна товаротранспортна накладна від 28.12.2022 № б/н містить відбитки печатки приватного підприємця ОСОБА_1 , що не узгоджується з довідкою про транспортні витрати, виданою ТОВ «Аквапродлогістика» від 29.12.2022 №249;

- Пакувальний лист від 19.12.2022 №б/н містить нечіткі відбитки печатки, що унеможливлює ознайомлення.

Резервний метод визначення митної вартості товару обраний митницею з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Тобто у зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також у зв`язку зі спрацюванням ризиків АСАУР, митницею відповідно до положень ст. 55 та ст.57 МКУ з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Разом із рішенням про коригування митної вартості товару відповідачем складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205030/2023/000001 від 02.01.2023.

Позивачем відповідно до частини 7 статті 55 Митного кодексу України використано можливість випуску товару у вільний обіг шляхом надання гарантій та подачі ВМД № 23UA34U7.

Додатково до наведених раніше документів ПФ «АРТОН» разом із заявою №02/01 від 02.01.2023 надав належним чином завірені копії:

1) Договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 12/6 від 12 січня 2022 року, за пунктом 1.2 якого експедитор (повірений) від імені й за рахунок Замовника (довірителя) виконує пов`язані з перевезенням транспортно-експедиційні операції; розроблення маршруту перевезення, пошук перевізника, організація забезпечення відправлення, тощо;

2) Договору № 29 від 29.01.2020 на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні, чинного на час подання. Договір укладено між ТОВ «АГРОПРОДЛОГІСТИКА», експедитором та ФОП ОСОБА_1 , за пунктом 1.2. якого перевізник зобов`язується прийняти і доставити ввірений йому експедитором вантаж до пункту призначення і передати його вантажоодержувачу.

3) документи, що зазначені у графі 44 митної декларації №UA20530/2022/033194 від 30.12.2022.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваного рішення Волинської митниці № UА205030/2022/000089/2 від 02.01.2023, як такого, що оформлене з додержанням вимог ч.2 ст.55 Митного кодексу України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, та винесене на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами Митного кодексу України та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012 (далі по тексту - МК України).

Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).

Згідно з частиною 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.

Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 55 МК України, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.

За правилами частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

За правилами частини п`ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16.

Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа № 21-498а15).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості № UА205030/2022/000089/2 від 02.01.2023, митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності: міжнародна товаротранспортна накладна від 28.12.2022 № б/н містить відбитки печатки приватного підприємця ОСОБА_1 , що не узгоджується з довідкою про транспортні витрати, виданою ТОВ «Аквапродлогістика» від 29.12.2022 №249; пакувальний лист від 19.12.2022 №б/н містить нечіткі відбитки печатки, що унеможливлює ознайомлення;

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, а також у зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також в зв`язку зі спрацюванням ризиків АСАУР, митницею відповідно до положень ст. 55 та ст.57 МКУ з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України.

Джерелом інформації для рішення № UА205030/2022/000089/2 від 02.01.2023 слугувала МД № UА209230/2022/024623 від 23.12.2022. Розрахунок митної вартості за вказаним рішенням: товар № 1: 1,25 дол США/кг.

Отже, з наведеного вбачається, що фактично підставою для коригування митної вартості слугувало те, що заявлена митна вартість ввезеного позивачем товару, є нижчою, ніж вартість товару, вказана в МД № UА209230/2022/024623 від 23.12.2022, що була взята відповідачем за основу при коригуванні митної вартості оцінюваного товару.

Водночас, статтею 55 МК України встановлено порядок коригування митної вартості товарів. Відповідно до частини другої цієї статті, письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Однак, як вбачається зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості, відповідач, обґрунтовуючи застосування резервного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації, яку було взято за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не відобразивши при цьому пояснень щодо зроблених коригувань з наведенням порівняння обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов за митною декларацією позивача та декларацією, яка використана митним органом при визначенні митної вартості, порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Незазначення такої інформації в спірному рішенні дозволяє колегії суддів дійти висновку про неналежне обґрунтування митним органом необхідності визначення митної вартості за резервним методом.

Наведена правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21 серпня 2018 року у справі №804/1755/17.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість зроблених коригувань митної вартості з огляду на незазначення у спірному рішенні порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Щодо посилань митного органу на те, що міжнародна товаро-транспортна накладна від 28.12.2022 № б/н містить відбитки печатки приватного підприємця ОСОБА_1 , що не узгоджується з довідкою про транспортні витрати, виданою ТОВ «Аквапродлогістика» від 29.12.2022 №249, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи встановлено, що позивачем до митного оформлення було подано, поміж іншого, контракт про перевезення № 12/6 від 12.01.2022, укладений між ПФ «Артон» та ТОВ «Аквапродлогістика», умовами пунктів 1.1, 1.2 якого передбачено, що Експедитор (повірений) від імені і за рахунок Замовника (довірителя) забезпечує здійснення перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів автомобільним транспортом, з наданням інших послуг, узгоджених в Заявках/Доповненнях до даного Договору, і які є невід`ємною частиною Договору. Експедитор (повірений) в інтересах Замовника (довірителя) виконує пов`язані з перевезенням транспортно-експедиційні операції; розроблення маршруту перевезення, пошук Перевізника: організацію забезпечення відправлення одержання вантажу; інші операції, пов`язані з перевезенням.

Крім того, за умовами вказаного контракту про перевезення № 12/6 від 12.01.2022, експедитор зобов`язується, зокрема, підписувати договори та домовленості з транспортними та іншими організаціями для виконання обов`язків по даному Договору (п.3.1.6): виконувати розрахунки з транспортними та іншими організаціями для виконання своїх обов`язків по даному Договору (п.3.1.7).

На виконання вказаного контракту про перевезення № 12/6 від 12.01.2022, експедитор ТОВ «Аквапродлогістика» було укладено Договір (контракт) про перевезення № 29 від 29.01.2022 з ФОП ОСОБА_1 (перевізником), умовами якого (п. 1.1) встановлено, що експедитор замовляє, а перевізник надає послуги міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом, а також послуги з організації цих перевезень. Перевізник зобов`язується прийняти і доставити ввірений йому експедитором вантаж до пункту призначення та передати його вантажоодержувачу. Під час перевезення, приймання та передачі вантажу перевізник діє від власного імені (пп. 1.2, 1.3 договору).

Отже, з наведеного слідує, що перевезення вантажу здійснювалось безпосередньо ФОП ОСОБА_1 на підставі умов вказаного вище контракту про перевезення № 12/6 від 12.01.2022, що, в свою чергу, пояснює наявність відбитку печатки останнього на товаро-транспортній накладній від 28.12.2022 № б/н.

Довідку ж про транспортні витрати №29-2 від 29.12.2022 було складено ТОВ «Аквапродлогістика» як експедитором, який на виконання умов наведеного вище контракту про перевезення № 12/6 від 12.01.2022, укладеного з ПФ «Артон», забезпечив транспортування товару позивача, залучивши до цього ФОП ОСОБА_1 , що не суперечить умовам вказаного контракту.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відомості, зазначені в наведених документах, повністю узгоджуються між собою та не містять жодних розбіжностей між собою. Відтак, висновки митного органу в цій частині є необґрунтованими.

Посилання Волинської митниці, як на одну з підстав для коригування митної вартості задекларованого позивачем товару, на неможливість ознайомлення зі змістом наданого ПФ «Артон» до митного оформлення пакувального листа від 19.12.2022 №б/н, з огляду на те, що відбитки печатки на ньому є нечіткими, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки наведені обставини (нечіткість відбитку печатки) жодним чином не заважають ознайомленню зі змістом вказаного документу. Так, при дослідженні пакувального листа від 19.12.2022 №б/н колегією суддів встановлено, що останній містить всі передбачені для даного виду документів реквізити: інформацію про продавця (назву, адресу, контакти), номер, дату складання, відомості про покупця, найменування товару, його вага та ціна, маршрут транспортування, вид умов міжнародного транспортного перевезення, номер інвойсу та підпис відповідальної особи, яка діє від імені продавця. Такий же підпис міститься й на інших документах, наданих позивачем до митного оформлення, зокрема, на контракті №2601 від 26.01.2022, сертифікаті відповідності від 19.12.2022 та інвойсі від 19.12.2022.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що така обставина як нечіткість відбитку печатки на пакувальному листі від 19.12.2022 №б/н не може вважатися розбіжністю у наданих до митного оформлення документах, як про це зазначає митний орган в оскаржуваному рішенні, враховуючи, що його зміст дозволяє ідентифікувати всю, викладену в ньому інформацію, яка узгоджується з відомостями, що містять інші надані позивачем до митного органу документи.

При цьому, варто зауважити, що відповідальність за оформлення такого документу як пакувальний лист лежить на продавцеві (відправникові) товару, що, в свою чергу, виключає можливість застосування до покупця (позивача) як декларанта негативних наслідків некоректного проставлення печатки продавцем товару.

З приводу посилань Волинської митниці в оскаржуваному рішенні на те, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ, митниця відмовила у визнанні заявленої декларантом митної вартості, колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а, отже, у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та для коригування заявленої декларантом митної вартості.

З приводу обраного відповідачем методу визначення митної вартості, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначену в оскаржуваному рішенні від 02.01.2023 відкориговану митну вартість визначено відповідачем за другорядним (резервним) методом на підставі наявної в митного органу інформації, яка міститься №UA209230/2022/24623 від 23.12.2022.

Згідно з частинами 1-4 статті 60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі № 520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та вмотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Колегія суддів звертає увагу, що, застосовуючи другорядний метод визначення митної вартості (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), відповідач використовував митну декларацію, при цьому, як зазначалось вище, обмежився лише посиланням на її номер та дату, яка були взяті за основу для коригування митної вартості оцінюваного товару, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість зробленого коригування митної вартості з огляду на незазначення у спірному рішенні порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UА205030/2022/000089/2 від 02.01.2023 винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, що зумовлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1 та 4 частини 1статті 317 КАС України, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення.

Згідно із пунктом 7 частини 3статті 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що суд першої інстанції під час вирішення спірних правовідносин дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПФ «Артон», колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 у справі 520/13361/23 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Відповідно до ч.1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.6 ст.139 КС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч.7ст.139 КС України).

З наявних в матеріалах справи платіжних інструкцій № 373 від 09.06.2023 та №547 від 25.08.2023 вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2684,00 грн., за подання апеляційної скарги - 4026,00 грн., що в загальному розмірі становить 6710,00 грн..

Враховуючи висновки суду апеляційної інстанції щодо задоволення позовних вимог, відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 139 КАС України, слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 6710,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватної фірми "Артон" - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 по справі № 520/13361/23 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Приватної фірми «Артон» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Волинської митниці Державної митної служби України №UА205030/2022/000089/2 від 02.01.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (вул. Призалізнична, буд. 13, с. Римачі, Волинська область,44350, ) на користь Приватної фірми "Артон" (проїзд Верещаківський, буд. 38-А, м. Харків,61030, ) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальній сумі 6710 (шість тисяч сімсот десять) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді О.А. Спаскін В.Б. Русанова