Справа № 500/7887/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7887/23

20 лютого 2024 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Майор Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області Гамваль Олександр Орестович про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та протизаконною бездіяльність майора Чортківського районного відділу поліції Головного управління поліції у Тернопільській області Гамваль Олександра Орестовича на повідомлення ОСОБА_1 про відсутність законних підстав та протизаконність дій підлеглих (вимоги надати документи, що посвідчують особу, з підстав непередбачених Законом, застосування заходів примусу та адміністративне затримання) старшого лейтенанта поліції Чортківського районного відділу поліції Головного управління поліції у Тернопільській області ОСОБА_2 та сержанта поліції Чортківського районного відділу поліції Головного управління поліції у Тернопільській області Гараус Володимира Вікторовича 31.05.2023;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Тернопільській області провести службову перевірку та притягнути винних до відповідальності за фактом порушення прав ОСОБА_1 та приписів Закону України "Про Національну поліцію" 31.05.2023 старшим лейтенантом поліції Чортківського районного відділу поліції Головного управління поліції у Тернопільській області Гасій Василем Ігоровичем та сержантом поліції Чортківського районного відділу поліції Головного управління поліції у Тернопільській області Гараус Володимиром Вікторовичем та майором Чортківського районного відділу поліції Головного управління поліції у Тернопільській області Гамваль Олександра Орестовича.

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 20000,00грн компенсації моральної шкоди, завданої: перевищенням повноважень та бездіяльністю Чортівського районного відділку поліції ГУНП в Тернопільській області, пов`язаною з не вчиненням дій для негайного припинення порушення його прав, а також невжиттям заходів для притягнення винних до відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.05.2023 по вул. Незалежності м. Чортків Тернопільської області із порушенням ПДР (зупинка та стоянка транспортного засобу біля пішохідного переходу на відстані 2 м) навпроти ТЦ Магніт зупинилася машина, з якої вийшли двоє людей у камуфляжі та лейтенант поліції (інспектор) ОСОБА_3 , які обмежили право на пересування позивача без законних, на його думку підстав. Позивач зазначає, що лейтенант ОСОБА_3 телефоном викликав своїх колег, та на його виклик прибув старший лейтенант поліції ОСОБА_4 та наряд у складі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (дільничий офіцер поліції) та сержанта поліції ОСОБА_5 (поліцейського-водія). Під час звернення до позивача старший лейтенант поліції ОСОБА_2 не представився (назвав лише Чортківський відділ поліції без ПІБ, спеціального звання та посади), але надав своє посвідчення. Позивач вказує, що підставою для перевірки його документів ОСОБА_2 назвав анонімне повідомлення, а через дві хвилини «введення воєнного стану». Під час звернення до позивача сержанта поліції ОСОБА_5 із запитаннями про місце проживання він також не представився, але на вимогу надав посвідчення. Надалі ОСОБА_2 підставою для перевірки документів назвав те, що позивач є «особою, яка підпадає під те, що перебуває у розшуку» без обґрунтування та посилання на нормативно-правові акти та запросив до діалогу старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , який начебто займається розшуком (який є свідком), який також не надав обґрунтування щодо розшуку людини, ознаки якої схожі на позивача.

Після тривалої суперечки позивач відмовився від запрошення до райвідділу для встановлення його особи через відсутність законних підстав для перевірки документів, а також відмовився надавати документи з підстав отримання поліцейським анонімного повідомлення, що не містить ознак ані кримінального, ані адміністративного правопорушення, а лише припущення заявника (анонімного) про можливість знаходження у нього чогось незаконного. Позивач вказує, що після відмови сісти в поліцейський автомобіль старший лейтенант поліції ОСОБА_2 скрутив його руку та заштовхав до службової машини (спричинивши мені забій плеча тобто тілесні ушкодження). До прибуття до райвідділу, не повідомивши підстав затримання.

За наведених обставин позивач вважає, що вказані посадові особи, а саме: старший лейтенант поліції ОСОБА_2 та сержант поліції ОСОБА_5 перевищили повноваження щодо обмеження його права на свободу пересування (незаконно позбавили волі), грубо порушили процесуальний порядок (не повідомили підстав затримання, передбачених законом, не зачитали права (крім права на адвоката), не довели до відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються заходи примусу, проігнорували аргументи щодо незаконності їх вимог, не попередили про застосування силових заходів примусу). Вказує, що у відділку поліції майор поліції ОСОБА_6 повідомив, що позивача затримано у зв`язку із тим, що він відмовився виконувати законні вимоги поліцейського надати документи з підстави того, що я підпадаю під опис особи яка перебуває у розшуку.

Окрім цього, на позивача було складено Протокол №163297 про адміністративне затримання (частина перша статті 261 Кодексу України про адміністративні правопорушення) та Протокол №ВАБ №979600 від 31.05.2023 про вчинення адміністративного правопорушення за частиною першою статті 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків), який скеровано до Чортківського районного суду Тернопільської області. Однак, постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 25.07.2023 у справі №608/1352/23, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі пункту частини першої статті 247 КУпАП (за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення).

Враховуючи вище викладене, позивач вказує, що оскільки районним судом було встановлено відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, то керівництво відповідача повинно було ініціювати перевірку перевищення повноважень, однак цього не було зроблено. Відповідно, позивачем через сайт https://dbr.gov.ua/pov-crime було подано до Державного бюро розслідувань скаргу на протизаконні дії працівників ЧРВП ГУНП в Тернопільській області, яка в подальшому Територіальним управління Державного бюро розслідувань скерована до розгляду відповідачем у справі, згідно листа №26135зкп-23/п/12-41-33298/23 від 27.09.2023.

Однак, відповіді на таку скаргу позивач не отримав. Вважає, що така бездіяльність відповідача є протиправною, з огляду на що звернувся із даним позовом в суд.

Ухвалою від 11.12.2023 суд залишив позовну заяву без руху, встановивши строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 19.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово. Також суд вирішив залучити до участі у розгляді даної судової справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору суб`єкта владних повноважень, а саме: майора Чортківського районного відділу поліції Головного управління поліції у Тернопільській області ОСОБА_6 .

29.12.2023, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками зі змісту якого слідує, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог мотивуючи свою позицію тим, що працівники поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_5 під час подій, про які вказує позивач, привітатися, повідомити про свою посаду, звання, прізвище та причину зупинки діяли відповідно до покладених обов`язків та з дотриманням норм законодавства. Позивач в свою чергу, відмовився від пред`явлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, відповідно така особа підлягає затриманню та направляється у найближчий відділ поліції для встановлення даних. Таким чином, відповідач вважає, що враховуючи вимоги Закону України «Про Національну поліцію» та дію військового стану, працівниками поліції недопущено будь-яких порушень, а отже відсутні підстави для проведення службової перевірки (арк. справи 41-54).

В свою чергу відповідачем у відзиві на позов не зазначено про повідомлення позивача у встановленому порядку про результат розгляду його скарги, яка скерована Територіальним управління Державного бюро розслідувань відповідачу, та відповіді такої суду не надано.

04.01.2024, на адресу суду надійшла відповідь на відзив від позивача, у якій він додатково вказав, що висновки відповідача у відзиві про відсутність у діях працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_5 будь-яких порушень для притягнення їх до відповідальності суперечить фактам, встановленим під час судового розгляду справи №608/1352/23, так само, як і у бездіяльності майора ОСОБА_6 на повідомлення про протизаконність вимог працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та протизаконність затримання позивача.

Окремо зазначає, що відповідачем не надано доказів розгляду його скарги на протизаконні дії працівників поліції, яка була переадресована ДБР (додаток 16 до позову), а також не надано доказів надсилання відповіді за результатом її розгляду чим порушено на думку позивача приписи статті 19 Закону України «Про звернення громадян» (арк. справи 55-56).

11.01.2024 на адресу суду представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив (арк. справи 57-58).

15.01.2024 позивачем на адресу суду подано додаткові письмові пояснення у справі (арк. справи 61-62).

Інших заяв, в тому числі по суті спору, на адресу суду не надходило.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи, та не спростовано учасниками, щодо позивача ОСОБА_1 , працівниками Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, було складно протоколи згідно Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме:

протокол про адміністративне затримання серії АЗ №163297 від 30.05.2023, який складено ДОП Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Гасій В.І. в порядку частини першої статті 261 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №979600 від 31.05.2023, про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який складено ДОП Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Мельничиним І. В.

Надалі, матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, жителя АДРЕСА_1 , працюючого в ТОВ «Донметсплав» за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) було скеровано до Чортківського районного суду Тернопільської області.

За результатом розгляду направлених Чортківським РВП ГУНП в Тернопільській області матеріалів по справі про адміністративне правопорушення щодо позивача, Чортківським районним судом Тернопільської області винесено постанову від 25.07.2023 у справі №608/1352/23 (провадження №3/608/623/2023), якою суд вирішив провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 185 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статі 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказана постанова остаточна, оскарженню не підлягає (арк. справи 16 зворот 17).

При цьому, закриваючи провадження у справі №608/1352/23 суд встановив, що у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано зміст правопорушення, а саме не зазначено суть законного розпорядження чи вимоги, яким нормативним актом передбачено законність такої вимоги чи розпорядження поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, крім того, не зазначено, від кого саме (прізвище, ім`я, по-батькові, посада, звання) поступила дана вимога і у зв`язку з чим, оскільки стаття 185 КУпАП є бланкетною нормою Закону, не вказано конкретно які саме протиправні дії вчинив ОСОБА_1 , у зв`язку з чим не реагував на вимогу працівника поліції припинити це правопорушення, та в чому конкретно полягала його злісна непокора такій вимозі, що є невід`ємною частиною об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення. Суд вказав, що фактично працівник поліції, який складав протокол, обмежився загальними фразами, з яких неможливо зробити висновок щодо об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Також, у рішені суду у справі №608/1352/23, судом зроблено висновок, що працівником поліції не викладено суть адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, оскільки фабула даного правопорушення не конкретизована, не розкрито її зміст в повному обсязі, фактично відсутній виклад саме злісної непокори законному розпорядженню працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків. Не підтверджено зазначених обставин і відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Надалі, як слідує з матеріалів справи, та не спростовується учасниками, - позивач подав скаргу до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові щодо неправомірних дій працівників Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області.

Листом №26135зкп-23/п/12-41-33298/23 від 27.09.2023, Територіальне управління Державного бюро розслідувань у м. Львові скерувало вказане звернення (скаргу) позивача до Тернопільського управління департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України у якому просило на провести в межах повноважень на підставі вказаного звернення відповідну перевірку та у випадку виявлення ознак кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань проінформувати Територіальне управління Державного бюро розслідувань у місті Львові. Зазначено також про результати проведення відповідної перевірки повідомити автора звернення у встановленому законом порядку (арк. справи 19 зворот).

Однак, доказів належного розгляду, з повідомленням позивача, звернення скерованого Територіальним управління Державного бюро розслідувань у м. Львові згідно Листа №26135зкп-23/п/12-41-33298/23 від 27.09.2023 відповідачем не надано, та судом не здобуто.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, будь-які звернення громадян повинні розглядатись у відповідний законодавством спосіб при настанні певних обставин, причин тощо.

Відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права, зокрема, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, регулює Закон України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.10.1996 (далі Закон №393/96-ВР).

Так, вказаний закон забезпечує громадянам України можливість в тому числі, відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 цього Закону №393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону №393/96-ВР звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Звернення може бути усним чи письмовим (частина четверта статті 5 Закону №393/96-ВР).

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення) (частина шоста статті 5 Закону №393/96-ВР).

Як слідує з матеріалів справи та не спростовується учасниками, позивач, зважаючи на те, що Чортківським районним судом Тернопільської області винесено постанову від 25.07.2023 у справі №608/1352/23 (провадження №3/608/623/2023), якою суд вирішив провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 185 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статі 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, звернувся до Державного бюро розслідувань із скаргою на дії працівників ЧРВП ГУНП в Тернопільській області.

Відповідно до приписів частин третьої та четвертої статті 7 Закону №393/96-ВР, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Матеріалами справи підтверджується, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань у м. Львові, листом №26135зкп-23/п/12-41-33298/23 від 27.09.2023, скеровано вказане звернення позивача до Тернопільського управління департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Із змісту вказаного листа слідує, що воно також адресоване позивачу та містить прохання провести в межах повноважень на підставі вказаного звернення відповідну перевірку та у випадку виявлення ознак кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань проінформувати Територіальне управління Державного бюро розслідувань у місті Львові. Зазначено також про результати проведення відповідної перевірки повідомити автора звернення у встановленому законом порядку (арк. справи 19 зворот).

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано статтею 15 Закону №393/96-ВР, згідно з частиною першою якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №930 від 15.11.2017, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.12.2017 за №1493/31361, затверджено Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України (далі - Порядок №930).

Порядок №930 установлює єдиний для апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві, їх територіальних (відокремлених) підрозділів, а також підприємств, установ, організацій та закладів професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи (підрозділи) поліції), порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян (пункт 1 розділу I Порядку №930).

Розгляд звернень громадян, оформлення результатів розгляду звернень та надання відповідей заявникам врегульовано розділом IV Порядку №930.

Так зокрема, пунктом 7 розділу IV Порядку №930 встановлено, що щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін повинно бути прийняте одне з таких рішень:

1) прийняти до розгляду;

2) передати на вирішення до підпорядкованого органу (підрозділу) поліції;

3) надіслати за належністю до іншого державного органу або посадовій особі, якщо питання, порушені у зверненні, не належать до компетенції поліції, про що одночасно необхідно повідомити автора звернення;

4) залишити без розгляду за наявності підстав, визначених статтею 8 Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до пункту 6 розділу IV Порядку №930, звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник органу або підрозділу поліції або його заступники встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляють особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на вихідний, святковий день, останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.

Відповідно до пункту 10 розділу IV Порядку №930, за зверненнями громадян, за якими неможливо своєчасно закінчити перевірку та прийняти в установлений термін рішення, виконавець не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення цього терміну письмово доповідає керівнику органу поліції або його заступнику та порушує питання щодо продовження терміну розгляду в межах, установлених законодавством про звернення громадян. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів. Про продовження терміну розгляду автора звернення повідомляють письмово.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Порядку №930 рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на законодавстві України. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне виконання прийнятого рішення відповідно до законодавства України, у разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян.

Відповідно до пункту 4 розділу IV Порядку №930 громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів (підрозділів) поліції, має права, визначені статтею 18 Закону України «Про звернення громадян».

При цьому, відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку №930 звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді.

За результатами розгляду звернення громадянина виконавцем готується довідка про результати проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні, яка доповідається керівнику органу (підрозділу) поліції разом з проектом відповіді заявнику. Керівник органу (підрозділу) проставляє свій підпис на довідці про ознайомлення із вжитими заходами під час здійснення перевірки інформації, викладеної у зверненні, або вчиняє резолюцію (доручення) про необхідність ужиття додаткових заходів з метою об`єктивного, усебічного та повного розгляду звернення. До звернень, які не потребують проведення перевірки, довідки не складаються (пункт 12 розділу IV Порядку №930).

Відповідь за результатами розгляду звернення в обов`язковому порядку надає орган (підрозділ) поліції, який його отримав або до компетенції якого належить вирішення порушених у зверненні питань, та підписує керівництво цього органу (пункт 13 розділу IV Порядку №930).

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України «Про звернення громадян» і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян (пункт 14 розділу IV Порядку №930).

Також, якщо викладена у зверненні інформація належить до компетенції поліції не повністю, розглядається лише та частина, що стосується компетенції Національної поліції України. У цьому випадку копія звернення у строк не пізніше п`яти днів з наступного дня після реєстрації спрямовується виконавцем за належністю, про що повідомляють заявника (пункт 17 розділу IV Порядку №930)

Встановлено, що не розглядаються повторні звернення до одного й того самого органу, від одного й того самого громадянина, з одного й того самого питання, якщо перше звернення вирішено по суті. За такими зверненнями виконавець складає висновок, який затверджує керівник органу. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймається керівництвом органу поліції, про що повідомляють особу, яка подала звернення (пункт 18 розділу IV Порядку №930)

Невирішення порушених у зверненні громадянина обґрунтованих питань, які належать до компетенції органу (підрозділу) поліції, що призвело до повторного звернення чи звернення до органу поліції вищого рівня, повинно ретельно аналізуватися та у разі його неналежного розгляду мають уживатися відповідні заходи реагування (пункт 20 розділу IV Порядку №930)

Якщо про результати розгляду звернення потрібно повідомити Адміністрацію Президента України, Верховну Раду України, Кабінет Міністрів України, Міністерство внутрішніх справ України, інші центральні органи виконавчої влади, орган поліції вищого рівня або якщо у зверненні порушуються важливі питання діяльності органів чи підрозділів поліції, такі звернення беруться на контроль і розглядаються в першу чергу. Звернення, на які даються проміжні відповіді, з контролю не знімаються. Контроль завершується тільки після прийняття остаточного рішення і вжиття заходів щодо вирішення питань, порушених у таких зверненнях. Рішення про зняття з контролю таких звернень приймають посадові особи, які прийняли рішення про взяття на контроль (пункт 21 розділу IV Порядку №930)

За наведеного правового регулювання слідує, що відповідач отримавши скероване йому за належністю звернення позивача, зобов`язаний на виконання вимог пункту 7 розділу IV Порядку №930 прийняти одне з таких рішень:

1) прийняти до розгляду;

2) передати на вирішення до підпорядкованого органу (підрозділу) поліції;

3) надіслати за належністю до іншого державного органу або посадовій особі, якщо питання, порушені у зверненні, не належать до компетенції поліції, про що одночасно необхідно повідомити автора звернення;

4) залишити без розгляду за наявності підстав, визначених статтею 8 Закону України «Про звернення громадян».

При цьому про будь-яке з прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень він зобов`язаний повідомити автора звернення.

Разом з тим, сторонами не представлено, а судом не здобуто ані доказів прийняття одного із передбачених пунктом 7 розділу IV Порядку №930 рішень, ані доказів письмового повідомлення автора звернення позивача, про результати розгляду чи руху його скарги.

Суд зазначає, що під час розгляду цієї справи відповідачем на надано належних та допустимих доказів, що подана позивачем скарга була розглянута відповідно до вимог Закону №393/96-ВР та Порядку №930 та за наслідками розгляду такого, було прийнято відповідне рішення суб`єкта владних повноважень про його задоволення або відмову із обґрунтуванням.

Суд звертає увагу, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №342/158/17 від 17.04.2019 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідачем у спірних правовідносинах допущено протиправну бездіяльність, оскільки ним не прийнято мотивованого рішення за наслідками поданої заяви (повідомлення) ОСОБА_1 про вчинення порушення працівниками Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, та не повідомлено автора звернення.

При цьому, твердження представника відповідача, що викладені у поданих заявах по суті справи, про те, що підстави для проведення службового розслідування щодо працівників Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області відсутні, а отже відсутні підстави для задоволення позову, - суд оцінює критично, позаяк зважаючи на суть спірних правовідносин, оцінка дій посадових осіб, як і перевірка фактів, про які зазначає скаржник у зверненні повинні бути здійснені відповідачем у встановленому законом порядку, зокрема з дотриманням вимог Закону №393/96-ВР та Порядку №930, а не шляхом повідомлення автора звернення (позивача у справі) про результат розгляду його скарги відзивом на позовну заяву.

Разом з тим, щодо обраного позивачем способу захисту, то суд зазначає, що позивач просить суд зобов`язати Головне управління Національної поліції в Тернопільській області провести службову перевірку та притягнути винних до відповідальності за фактом порушення прав ОСОБА_1 та приписів Закону України "Про Національну поліцію" 31.05.2023 старшим лейтенантом поліції Чортківського районного відділу поліції Головного управління поліції у Тернопільській області Гасій Василем Ігоровичем та сержантом поліції Чортківського районного відділу поліції Головного управління поліції у Тернопільській області Гараус Володимиром Вікторовичем та майором Чортківського районного відділу поліції Головного управління поліції у Тернопільській області Гамваль Олександра Орестовича.

У цій справі судом визначено, що подану позивачем заяву (повідомлення) про вчинення порушення працівниками Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, що направлено листом Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові №26135зкп-23/п/12-41-33298/23 від 27.09.2023 належним чином розглянуто не було, а отже на переконання суду, такі позовні вимоги не відповідають суті порушеного права та заявлені передчасно.

Також позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 20000,00грн компенсації моральної шкоди, завданої: перевищенням повноважень та бездіяльністю Чортівського районного відділку поліції ГУНП в Тернопільській області, пов`язаною з не вчиненням дій для негайного припинення порушення його прав, а також невжиттям заходів для притягнення винних до відповідальності.

Згідно статті 56 Конституції України, якою визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, приписами частин першої та другої статті 23 Цивільного кодексу України де передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини частина перша статті 1167 Цивільного кодексу України).

Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з пунктами 4, 5 зазначеної постанови у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Дану частину позовних вимог позивач мотивував тим, що неправомірними діями відповідача, йому нанесено моральні збитки.

З урахуванням обставин справи, наявних у справі письмових доказів факт заподіяння моральної шкоди позивачем не доведено, позаяк позивачем не зазначено, в чому саме полягають моральні страждання, їх характер та тривалість, з яких міркувань останній виходив визнаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частин першої та другої статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини другої статті 245 КАС України).

Відповідно частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи вимоги частини другої статті 9 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту позивача є задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Тернопільській області щодо не розгляду у передбаченому законом порядку заяви (скарги) позивача про вчинення порушення працівниками Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, що скерована листом Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові №26135зкп-23/п/12-41-33298/23 від 27.09.2023, та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Тернопільській області розглянути у встановленому законодавством порядку заяву (скаргу) позивача про вчинення порушення працівниками Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, що скерована листом Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові №26135зкп-23/п/12-41-33298/23 від 27.09.2023.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

У свою чергу частиною восьмою статті 139 КАС України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у повному обсязі, а саме: в сумі 858,88грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Майор Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області Гамваль Олександр Орестович про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Тернопільській області щодо не розгляду у передбаченому законом порядку заяви (скарги) ОСОБА_1 про вчинення порушення працівниками Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, що скерована листом Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові №26135зкп-23/п/12-41-33298/23 від 27 вересня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Тернопільській області розглянути у встановленому законодавством порядку заяву (скаргу) ОСОБА_1 про вчинення порушення працівниками Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, що скерована листом Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові №26135зкп-23/п/12-41-33298/23 від 27 вересня 2023 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області судові витрати в розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 20 лютого 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач: - Головне управління Національної поліції в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, 46001, );

- Чортківський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Горбачевського, 1, м. Чортків, Тернопільська обл., Чортківський р-н, 48501, );

третя особа: - Майор Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області Гамваль Олександр Орестович (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_3 ) .

Головуючий суддя Мірінович У.А.