Справа № 120/3276/19-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

19 лютого 2024 р. Справа № 120/3276/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому провадженні заяву, подану в порядку ст. 383 КАС України, в справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.12.2019 позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 у період з 27.11.2017 по 19.06.2018 включно індексації грошового забезпечення. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27.11.2017 по 19.06.2018 включно. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення 19.06.2018 остаточного розрахунку при звільненні з військової служби ОСОБА_1 у запас Збройних Сил України. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 20.06.2018 по 16.12.2019 включно.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2020 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.12.2019 скасовано в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення 19.06.2018 остаточного розрахунку при звільненні з військової служби ОСОБА_1 у запас Збройних Сил України та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 20.06.2018 по 16.12.2019 включно. Прийнято в цій частині нову постанову, якою відмовлено у задоволенні вищевказаних позовних вимог. В решті рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.12.2019 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 05.03.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2020 у справі № 120/3276/19-а скасовано в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення 19.06.2018 остаточного розрахунку при звільненні з військової служби ОСОБА_1 у запас Збройних Сил України та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 20.06.2018 по 16.12.2019 включно. В цій частині залишено в силі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.12.2019. В іншій частині постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2020 та рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.12.2019 залишено без змін.

За заявами представника позивача видано виконавчі листи по справі №120/3276/19-а.

05.09.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про визнання протиправними рішення, дії, вчинених суб`єктом владних повноважень у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 06.09.2023 року заяву представника ОСОБА_1 про визнання протиправними рішення, дії, вчинених суб`єктом владних повноважень повернуто заявнику без розгляду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2023 року скасовано ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 06.09.2023 року, а справу направлено до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви представника ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 383 КАС України.

26.12.2023 року матеріали справи повернулися до Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 10.01.2024 року заяву представника позивача, подану в порядку статті 383 КАС України, призначено до розгляду в порядку письмового провадження та витребувано у Військової частини НОМЕР_1 письмові пояснення із позицією щодо вказаної заяви.

13.02.2024 року від представника відповідача надійшли пояснення, в яких він зазначає про виконання рішення суду та просить відмовити в задоволенні заяви представника позивача, поданої в порядку статті 383 КАС України.

Розглянувши вищезазначену заяву представника позивача, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 129 Конституції України установлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Водночас частиною шостою статті 383 КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень-відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Отже, суд застосовує до суб`єкта владних повноважень-відповідача положення статті 383 КАС України та постановляє окрему ухвалу лише в разі встановлення факту невиконання відповідачем дій зобов`язального характеру, визначених судовим рішенням.

Судом встановлено, що підставою звернення до суду з позовом у цій справі виступала бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 у період з 27 листопада 2017 року по 19 червня 2018 року включно індексації грошового забезпечення та бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування і виплати ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 20 червня 2018 року по 16 грудня 2019 року включно.

Саме тому, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року поновлено права позивача та адміністративний позов задоволено у спосіб, який було визначено останнім, зокрема, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27 листопада 2017 року по 19 червня 2018 року включно. Також зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 20 червня 2018 року по 16 грудня 2019 року включно.

Судом встановлено, що 23.01.2020 року за заявою представника позивача судом видано виконавчі листи № 120/3276/19-а про:

зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 20.06.2018 року по 16.12.2019 року включно;

зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27.11.2017 року по 19.06.2018 року включно.

21.02.2022 у межах виконавчого провадження боржником сплачено середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 20.06.2018 по 16.12.2019 в розмірі 1 226,85 грн (том 2, а.с.77).

03.06.2022 року до суду з Шевченківського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листі щодо зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27.11.2017 року по 19.06.2018 року включно (том 2, а.с.60-61).

Підставами закриття виконавчого провадження зазначено виконання виконавчого документа в повному обсязі.

Зі змісту заяви представника ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 383 КАС України встановлено, що позивач не погоджується з розміром виплаченого середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 20.06.2018 по 16.12.2019, та вважає, що відповідачем не доплачено позивачу 31009,43 грн. середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Водночас, як зазначалося вище, в резолютивній частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року суд ухвалив: "Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 20 червня 2018 року по 16 грудня 2019 року включно".

В зазначеному рішенні, судом не було зазначено суму розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає нарахуванню та виплаті позивачеві.

Суд також не встановлював обставин для визначення розміру, не здійснював розрахунок розміру середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби та не досліджував механізм такого розрахунку .

Відтак суд позбавлений можливості досліджувати обставини нарахування та виплати позивачу вказаних коштів у відповідному розмірі, при розгляді заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, з наданням їх правової оцінки.

Разом з тим, незгода позивача з розміром середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 червня 2018 року по 16 грудня 2019 року включно на виконання вищезазначеного рішення не свідчить про невиконання відповідачем рішення, оскільки питання щодо розміру середнього заробітку не було предметом розгляду у справі №120/3276/19-а.

Суд зазначає, що норми статті 383 КАС України мають на меті забезпечити належне виконання ухваленого у конкретній адміністративній справі судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, винесеного на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у такій справі.

Також вважаю за необхідне звернути увагу, що відмовляючи в задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю, суд прийшов до переконання, що рішення суду в даній справі виконано в повному обсязі.

Даний висновок суду був підтриманий судом апеляційної інстанції, який в своїй постанові від 06.02.2023 року додатково зазначив, що відповідачем виконано рішення суду в межах встановленого судом в резолютивній частині рішення способу захисту порушених прав позивача шляхом виплати середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби.

З огляду на вказане, суд вважає, що дії Військової частини НОМЕР_1 щодо розрахунку та виплати розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є новими правовідносинами, оскільки відповідна сума не була предметом розгляду у справі №120/3276/19-а під час розгляду справи по суті, а тому, у разі непогодження позивача із виплаченою сумою він має право звернутись до суду із відповідним позовом.

Оскільки рішення суду фактично виконано відповідачем, а позивач не погоджується із обставинами, які не були предметом дослідження при розгляді справи по суті і щодо яких судовим рішенням при зобов`язанні суб`єкта владних повноважень до вчинення дій не наводились відповідні висновки, суд вважає, що вирішення порушених питань можливе шляхом ухвалення рішення суду за наслідком розгляду вимог у порядку позовного провадження, а не шляхом постановляння ухвали в порядку статті 249 КАС України.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 383 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 , подану у порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Чернюк Алла Юріївна