Справа № 420/27694/23
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (законний представник малолітньої особи (спадкоємця): ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )) до Командування військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (законний представник малолітньої особи (спадкоємця): ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )) до Командування військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , в якому просить суд:

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх ОСОБА_4 на користь його малолітнього сина - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який перебуває на його утриманні;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити 50% нарахованого за період з 29 березня 2022 року по 16 листопада 2022 року грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх ОСОБА_1 на користь її малолітнього сина ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який перебував на утриманні батька ОСОБА_4 .

В обґрунтування позову та відповіді на відзив зазначено, що 04 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, актовий запис № 1356. Від шлюбу народжений син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24 лютого 2020 року шлюб розірвано за рішенням Приморського районного суду м. Одеси, справа № 947/25121/19.

23 жовтня 2021 року ОСОБА_4 укладено повторний шлюб з ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ).

25.02.2022 ОСОБА_4 призваний на військову службу під час загальної мобілізації відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022p.

Наказом Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 40 від 25.02.2022 року ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення, на котлове забезпечення військової частини з 26.02.2022 року, призначено на посаду гранатометника 3 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону та приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820 гривень на місяць. ШПК «СОЛДАТ». Наказом встановлено виплату щомісячної премії за особистий внесок в результати служби в розмірі 277% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

01.04.2022 року начальником Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси ОСОБА_3 надано сповіщення №116 про зниклого безвісті чоловіка з 29 березня 2022 року під час виконання завдань з забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, поблизу населеного пункту Олександрівка, Херсонського району, Херсонської області.

На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 74 від року ОСОБА_4 вважався безвісти зниклим з 29.03.2022р.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.05.2022 р. № 606 (п. 1 в новій редакції) та наказу № 2292 від 21.10.2022 року «Про внесення змін до наказів командира військової частини» (змінено пункт 1 наказу) призначено виплату всіх належних видів грошового забезпечення (щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення) на підставі пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 р. № 884 та відповідної заяви члена сім`ї військовослужбовця до Військової частини НОМЕР_1 , призваного під час мобілізації, якого визнано зниклим безвісти, згідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів від 30.11.2016р. № 884, та до настання обставин, визначених п. 6 статті 9 Закону України №2011-XII та пунктом 6 Порядку №884.

Особа якій призначено виплату дружина: ОСОБА_3 .

23 листопада 2022 року надійшло офіційне сповіщення дружині від Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси про загибель солдата ОСОБА_4 (сповіщення № 40, р/номер 03/7167 від 23.11.22 р.), в зв`язку з ідентифікацією тіла. Також, 23 листопада 2022 року зареєстровано факт смерті у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) під № 11377 від 23.11.2022 р. 26 листопада 2022 року ОСОБА_4 поховано.

Для отримання інформації щодо належних синові виплат грошового забезпечення та додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100000,00 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168, для утримання малолітньої дитини після загиблого батька, направлено запити до військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому, в липні 2023 року позивачкою направлено заяву про виплату грошового забезпечення. в порядку визначеному Постановою КМУ від 30 листопада 2016 р. №884. Просила нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , як законному представнику малолітньої особи - ОСОБА_2 (син) належну частину грошового забезпечення безвісно відсутнього солдата - ОСОБА_4 (батька ОСОБА_2 ).

Від Військової частини НОМЕР_1 надійшла відповідь (реєстр. №0666/35/6663 від 15.08.2023 р.), щодо заяви та повідомлено, що згідно наявної документацій, у військовослужбовця є дружина ОСОБА_3 (свідоцтво про укладення шлюбу від 23.10.2021 р. серія НОМЕР_2 ).

Відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок 260), грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), а в разі (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представником (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

На думку Військової частини нормами чинного законодавства встановлено, що «грошове забезпечення Військовослужбовця належить його Дружині».

Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач, зокрема, зазначив, що приписами пункту 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Крім того, відповідно до роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 11.10.2023 №423/6609, в якому зазначено, що з метою привильного застосування норм вказаних керівних документів необхідно дотримуватись такого порядку черговості виплати грошового забезпеченя сім`ям зазначених військвовослужбовців: перша черга - дружині (чоловіку); друга черга - повнолітнім дітям, які проживають разом з дружиною (чоловіком) або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб зінвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців; третя черга - батькам військовослужбовців.

Також зазначено, що кожна наступна черга набуває права на виплату лише при відсутності осіб, зазначених упопередніх чергах. Відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності від 03.05.2022 № 606, 21.10.2022 № 2292, 06.03.2023 № 895 призначено виплату всіх належних видів грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , а саме солдата ОСОБА_4 - дружині ОСОБА_3 .

Вищевказані накази командира військової частини НОМЕР_1 , на підставі яких були здійснені виплати, нескасовані та Позивачем не оскаржувалися.

Згідно із карткою особового рахунку військовослужбовця солдата ОСОБА_4 № НОМЕР_3 за період з 01/2022-12/2022 було виплачено 865097,11 грн. Згідно із карткою особового рахунку військовослужбовця солдата ОСОБА_4 № НОМЕР_4 за період з 01/2023-12/2023 було виплачено 71505,70 грн.

Крім того, до командира військової частини НОМЕР_1 надходило звернення за вхідним від 02.08.2023 року № 8775 від опікуна (мати) неповнолітньої дитини військовослужбовця ОСОБА_1 (син - ОСОБА_2 2016 року народження, свідоцтво про народження від 15.04.2016 року серія НОМЕР_5 ), щодо виплат належного грошового забезпечення, яке належить сім`ї загиблого солдата ОСОБА_4 (далі - Військовослужбовець).

15.08.2023 за вих. № 0666/35/6663 надано відповідь та вказано, що згідно наявної документації, у Військовослужбовця є дружина ОСОБА_3 (свідоцтво про укладення шлюбу від 23.10.2021 року серія НОМЕР_2 ) (далі - Дружина). Відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 (зі змінами), грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. Згідно з нормами чинного законодавства, грошове забезпечення Військовослужбовця належить його Дружині.

Також варто зауважити, що ОСОБА_1 із вказаною заявою звернулась до військової частини НОМЕР_1 лише 02.08.2023, а її колишній чоловік - ОСОБА_4 вважався безвісти зниклим з 29.03.2022 та виключений із списків військової частини НОМЕР_1 13.12.2022.

В свою чергу, остання дата виплати ОСОБА_3 грошового забезпечення її чоловіка - ОСОБА_4 була здійснена 28.03.2023.

Таким чином, військова частина НОМЕР_1 діяла відповідно до вимог чинного законодавства України і дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх ОСОБА_4 на користь його малолітнього сина - Документ сформований в системі «Електронний суд» 17.11.2023 5 ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який перебуває на його утриманні, як зазначає позивач не є протиправними.

Від третьої особи надійшли письмові пояснення в яких зазначила, що відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

У зв`язку з вищевикладеним вважає, що військова частина НОМЕР_1 діяла відповідно до вимог чинного законодавства України і дії військової частини НОМЕР_6 щодо відмови у виплаті грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх ОСОБА_4 на користь його малолітнього сина ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який перебуває на його утриманні, як зазначає позивач не є протиправними.

Ухвалою суду від 20.11.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, відзив на позовну заяву, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: 04 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, актовий запис № 1356. Від шлюбу народжений син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24 лютого 2020 року шлюб розірвано за рішенням Приморського районного суду м. Одеси, справа № 947/25121/19.

23 жовтня 2021 року ОСОБА_4 укладено повторний шлюб з ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ).

25.02.2022 ОСОБА_4 призваний на військову службу під час загальної мобілізації відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022p.

Наказом Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 40 від 25.02.2022 року ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення, на котлове забезпечення військової частини з 26.02.2022 року, призначено на посаду гранатометника 3 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону та приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820 гривень на місяць. ШПК «СОЛДАТ». Наказом встановлено виплату щомісячної премії за особистий внесок в результати служби в розмірі 277% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

01.04.2022 року начальником Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси ОСОБА_3 надано сповіщення №116 про зниклого безвісті чоловіка з 29 березня 2022 року під час виконання завдань з забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, поблизу населеного пункту Олександрівка, Херсонського району, Херсонської області.

На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 74 від року ОСОБА_4 вважався безвісти зниклим з 29.03.2022р.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.05.2022 р. № 606 (п. 1 в новій редакції) та наказу № 2292 від 21.10.2022 року «Про внесення змін до наказів командира військової частини» (змінено пункт 1 наказу) призначено виплату всіх належних видів грошового забезпечення (щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення) на підставі пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 р. № 884 та відповідної заяви члена сім`ї військовослужбовця до Військової частини НОМЕР_1 , призваного під час мобілізації, якого визнано зниклим безвісти, згідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів від 30.11.2016р. № 884, та до настання обставин, визначених п. 6 статті 9 Закону України №2011-XII та пунктом 6 Порядку №884. Особа якій призначено виплату дружина: ОСОБА_3 .

23 листопада 2022 року надійшло офіційне сповіщення дружині від Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси про загибель солдата ОСОБА_4 (сповіщення № 40, р/номер 03/7167 від 23.11.22 р.), в зв`язку з ідентифікацією тіла. Також, ІНФОРМАЦІЯ_2 року зареєстровано факт смерті у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) під № 11377 від 23.11.2022 р. 26 листопада 2022 року ОСОБА_4 поховано.

За результатом розгляду заяви позивача відповідачем надано відповідь від 07.08.2023 року №0666/35/6289 в якій повідомлено, що ОСОБА_3 зверталася до військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату їй всіх видів грошового забезпечення (вх. №5819 від 17.11.2022), які належні й чоловікові, ОСОБА_4 , який був визнаний безвісно відсутнім. Також, ОСОБА_3 зверталася до військової частини НОМЕР_1 із Заявою про виплату їй всіх видів грошового забезпечення від 14.12.2022, право на які набув колишній військовослужбовець військової частини, її чоловік ОСОБА_4 , у зв`язку із гибеллю. Із наявних документів у службі діловодства військової частини НОМЕР_1 , які подавались ОСОБА_3 , відсутня інформація стосовно повідомлення останньою про наявність у безвісти відсутнього солдата, ОСОБА_4 , неповнолітньої дитини ОСОБА_2 .

Також відповідачем, на звернення позивачки, надано відповідь від 15.08.2023 року №0666/35/6663 відповідно до якої до командира військової частини НОМЕР_1 надійшло звернення вхідний від 02.08.2023 року № 8775 від опікуна (мати) неповнолітньої дитини військовослужбовця ОСОБА_1 (син ОСОБА_2 2016 року народження, свідоцтво про народження від 15.04.2016 року серія НОМЕР_5 ), щодо виплат належного грошового забезпечення, яке належить сім`ї загиблого солдата ОСОБА_4 (далі - Військовослужбовець). Повідомлено, що згідно наявної документації, у Військовослужбовця є дружина ОСОБА_3 (свідоцтво про укладення шлюбу від 23.10.2021 року серія НОМЕР_2 ) (далі - Дружина). Відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 (зі змінами), грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. Згідно з нормами чинного законодавства, грошове забезпечення Військовослужбовця належить його Дружині.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у виплаті грошового забезпечення, позивач звернулась до суду із позовною заявою.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, відповідними указами, затвердженими законами України, дія воєнного стану продовжувалася та діє на теперішній час.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі

Відповідно до ст.2 Закону №2011-XII, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Частиною 1 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У відповідності до ч.2-4 ст.9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.6 ст.9 Закону № 2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

07.06.2018 наказом Міністерства оборони України № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (пункт 2 Розділу ХХХ Порядку № 260).

Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Порядок № 884).

Під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку № 884).

Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 4 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до вимог пунктів 5, 6 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Отже, виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими та не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

При цьому, аналіз процитованих норм абз.3 - 4 ч. 6 ст.9 Закону №2011-XII та п.7 Порядку №884 дає підстави для висновку, що першочергове право на виплату грошового забезпечення мають дружина (чоловік) військовослужбовця.

В разі їх відсутності це право переходить до повнолітніх дітей військовослужбовця, які проживають разом із ним. На рівні із особами другої черги право на отримання грошового забезпечення мають: 1) законні представники (опікуни, піклувальники) чи усиновлювачі неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку); 2) особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців.

У випадку, якщо військовослужбовець не перебуває у шлюбі та не має неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні та/або повнолітніх дітей, які проживають разом із ним, право на отримання грошового забезпечення переходить до батьків військовослужбовця.

При цьому, у випадку наявності декількох осіб, що мають право на виплату їм грошового забезпечення, сума виплати розподіляється рівними частками на кожного (кожну) із них.

Цей висновок випливає із абз.2 п.7 Порядку № 884, яким передбачено, що у разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення, її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Суд наголошує, що виплата грошового забезпечення законним представникам неповнолітніх дітей (в розглядуваному випадку матері неповнолітньої дитини) зниклого безвісті військовослужбовця здійснюється за умови відсутності у військовослужбовця дружини (чоловіка), оскільки саме така особа має першочергове право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця.

Принагідно зауважити, що письмової відмови ОСОБА_3 від виплати грошового забезпечення до відповідача не надходило, відтак її частка не підлягає рівномірному розподілу між іншими особами, які мають право на його одержання.

При цьому, позивач із метою встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що неповнолітня дитина перебувала на утриманні зниклого безвісти військовослужбовця, до суду не зверталась.

Відтак, враховуючи вимоги чинного законодавства в їх сукупності, а також те, що доказів протиправності призначення та виплати грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця для ОСОБА_3 , як неналежній особі, в ході судового розгляду надано не було, то позов у частині визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх ОСОБА_4 на користь його малолітнього сина - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який перебуває на його утриманні, є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Що стосується похідних вимог щодо зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 виплатити 50% нарахованого за період з 29 березня 2022 року по 16 листопада 2022 року грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх ОСОБА_1 на користь її малолітнього сина ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який перебував на утриманні батька ОСОБА_4 , у задоволенні цих вимог також слід відмовити через їх безпідставність та оскільки вони прямо випливають з вимоги щодо оскарження спірної відмови.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, суд враховує, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).

У пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15.11.2007, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Крім того, згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Підсумовуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 241-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (законний представник малолітньої особи (спадкоємця): ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )) до Командування військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Д.К. Василяка

.