Справа № 360/1389/23
Суддя: С.В. Кисіль
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 лютого 2024 року м. ДніпроСправа № 360/1389/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., розглянувши в письмовому провадженні клопотання Головного управління Національної поліції в Луганській області про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач), в інтересах якого звернулася адвокат Герасимова Тетяна Ігорівна (далі представник позивача), до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі відповідач, ГУ НП в Луганській області), в якому представник позивача просить:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Луганській області щодо ненарахування та невиплати начальнику управління кадрового забезпечення ГУ НП в Луганській області ОСОБА_1 різниці в грошовому забезпеченні за період з 29 серпня 2022 року по 15 травня 2023 року, під час виконання обов`язків інспектора взводу № 2 роти № 2 БПОП ГУ НП в Луганській області;

- зобов`язати ГУ НП в Луганській області нарахувати та виплатити начальнику управління кадрового забезпечення ГУ НП в Луганській області ОСОБА_1 різницю в грошовому забезпеченні за період з 29 серпня 2022 року по 15 травня 2023 року.

Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано представнику позивача протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

18 грудня 2023 року на виконання вимог ухвали суду 04 грудня 2023 року представник позивача подала заяву про поновлення процесуального строку, в якій просила визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновити строк звернення до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 25 грудня 2023 року відкрито провадження у справі після усунення недоліків позовної заяви та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні). Крім того, в указаній ухвалі судом визнані поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою до ГУ НП в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

08 січня 2024 року від відповідача через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надійшло клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідачем зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані судовим рішенням від 10 травня 2023 року у справі № 360/474/22, яким позивача поновлено на посаді начальника УКЗ ГУ НП в Луганській області з 21 грудня 2021 року.

Представником позивача у справі № 360/474/22 за позовом ОСОБА_1 до ГУ НП в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, починаючи з грудня 2022 була адвокат Герасимова Тетяна Ігорівна, що підтверджується ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року про відкриття апеляційного провадження на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 360/474/22.

Судове рішення у справі № 360/474/22 за результатами апеляційного оскарження згідно з постановою Першого апеляційного адміністративного суду набрало законної сили 31 липня 2023 року.

У свою чергу під час розгляду справи № 360/474/22, як у суді першої інстанції так і у суді апеляційної інстанції, представник позивача Герасимова Т. І. у повному обсязі користувалася усіма правами, визначеними статтями 44, 47 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач вважає, що представнику позивача Герасимовій Т. І. було достеменно відомі предмет та підстави позовної заяви ОСОБА_1 у справі № 360/474/22.

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідач зазначає, що як представнику позивача ОСОБА_2 , так і самому позивачу, починаючи з 01 серпня 2023 року за результатними розгляду справи № 360/474/22 достеменно було відомо про відсутність рішення щодо виплати різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на посаді начальника УКЗ ГУ НП в Луганській області.

Крім того, згідно з частиною першою статті 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

Заява від 17 грудня 2023 року представника позивача про поновлення процесуального строку обґрунтована тим, що позивач не міг звернутися до відповідача за отриманням різниці у грошовому забезпеченні самостійно або до суду у визначений термін, оскільки додаткова угода до договору від 12 квітня 2023 року, якою було надано право на звернення до суду ОСОБА_2 від імені позивача з цим позовом була укладена лише 06 листопада 2023 року (у день виїзду до Донецької області позивача), так як договором від 12 квітня 2023 року було обмежено повноваження представника справою № 360/474/22.

Представник позивача також стверджує, що у період з 18 червня 2023 року по 16 липня 2023 року, з 17 липня 2023 року по 15 серпня 2023 року, з 16 серпня 2023 року по 15 вересня 2023 року, з 16 вересня 2023 року по 15 жовтня 2023 року, з 16 жовтня 2023 року по 06 листопада 2023 року полковник поліції ОСОБА_1 перебував у службовому відряджені на полігоні військової частини.

Перебуваючи у відряджені позивач не мав ані телефонного, ані інтернет зв`язку.

У свою чергу 12 вересня 2023 року на адресу відповідача надійшов запит від адвоката Герасимової Т. І. від 07 вересня 2023 року № 07/09 про надання довідки про розмір середньомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 за два останні місяці, які передували місяцю звільнення його з посади начальника УКЗ ГУ НП в Луганській області.

Підставою звернення від імені позивача у адвокатському запиті визначено договір на надання правничої допомоги від 01 серпня 2023 року, узгоджений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «ЮНІКЕЙС», також до запиту було надано у якості додатка на підтвердження повноважень ордер серії ВВ № 1033582.

Таким чином, перебування ОСОБА_1 у період часу з 17 липня 2023 року по 15 серпня 2023 року у службовому відряджені на полігоні військової частини не перешкоджало наданню дозволу представляти його інтереси у Головному управлінні, натомість перешкоджало наданню дозволу представляти його інтереси у судах, що в свою чергу є дещо дивним.

Зазначений факт свідчить про маніпуляцію представником позивача фактами та веденням в оману суду щодо поважності причин пропуску строку встановленого для звернення до суду.

Позивач про порушення своїх прав дізнався після отримання довідки ГУ НП в Луганській області від 14 вересня 2023 року № 304/111/22-2023 про розмір грошового забезпечення за два повні календарні останні місяці, які передували звільненню позивача з посади начальника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Луганській області.

Представником позивача взагалі у позові не наводяться доводи, що починаючи з 29 серпня 2022 року грошове забезпечення ОСОБА_1 зменшилось у порівнянні з періодом до 21 грудня 2021 року, не зазначаються будь-які розрахунки на підтвердження заявлених вимог, не проводиться аналіз співвідношення розміру між грошовим забезпеченням по посаді начальника УКЗ та по посаді інспектора взводу № 2 роти № 2 БПОП, не надаються відомостей про розмір грошового забезпечення, яке він отримував починаючи з 29 серпня 2022 року.

Відповідач зазначив, що грошове забезпечення поліцейського згідно з пунктом 13 розділу І наказу МВС України від 06 квітня 2016 року № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» також є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі його розмір відомий особі, яка його отримує щомісячно. Відтак, отримання позивачем листа від 14 вересня 2023 року № 304/111/22-2023 у відповідь на адвокатський запит від 07 вересня 2023 року не змінює момент, з якого ОСОБА_1 повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Згідно з висновків Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2022 року у справі № 520/12545/21 реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Вказане свідчить, що про невирішеність питання щодо виплати різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи позивач дізнався 01 серпня 2023 року, строк звернення до суду з вирішенням цього питання сплинув 01 листопада 2023 року, з позов до суду він звернувся 27 листопада 2023 року, тобто з пропуском трьохмісячного строку, встановленого для звернення до суду, а причини поважності пропуску процесуального строку викладені у заяві від 17 грудня 2023 року необґрунтованими, а тому відповідач вважає, що висновки суду про поважність причин пропуску строку ОСОБА_1 для звернення до суду є передчасними.

З урахуванням викладеного, відповідач просить залишити позов без розгляду.

Вирішуючи клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що шестимісячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Водночас, у зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

Так, до 19 липня 2022 року частиною першою статті 233 КЗпП України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, було встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Разом із цим, частиною другою цієї статті до 19 липня 2022 року було встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, до 19 липня 2022 року право на заробітну плату не обмежувалось будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з указаної норми.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входять:

Основна заробітна плата. Це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з частиною першою статті 94 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (частина друга статті 94 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію»).

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799 (далі Порядок № 260 у редакції, яка діяла на час звільнення позивача зі служби в поліції), визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 3 розділу І «Загальні положення» Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 11 розділу І «Загальні положення» Порядку № 260 грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання.

Отже, грошове забезпечення поліцейських є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Відповідно до пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків. Під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. У разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

В аспекті спірних правовідносин поняття «грошове забезпечення» і «заробітна плата», які використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір щодо виплати грошового забезпечення охоплювався застосованим у частині другій статті 233 КЗпП України визначенням «законодавство про оплату праці» та, відповідно, до 19 липня 2022 року звернення до суду з заявленими позивачем вимогами не обмежувались будь-яким строком.

Позивач у цій справі звернувся до суду за захистом свого права на належне грошове забезпечення (оплату праці). Позивачем не оскаржуються умови проходження публічної служби або звільнення з неї. Отже, застосуванню до спірних правовідносин стосовно строків звернення до суду підлягають положення КЗпП України, а не КАС України.

Разом з цим, Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, статтю 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Також Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» внесено зміни до статті 116 КЗпП України.

Статтею 116 КЗпП України у редакції, яка діє з 19 липня 2022 року, передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Отже, починаючи з 19 липня 2022 року обмежено строк звернення до суду з позовами про вирішення трудових спорів щодо виплати заробітної плати (грошового забезпечення) під час проходження публічної служби та щодо виплати всіх сум, що належать працівникові при звільненні. З 19 липня 2022 року у спорах щодо виплати заробітної плати (грошового забезпечення) під час проходження публічної служби такий строк становить три місяці з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, а у спорах щодо виплати всіх сум, що належать працівникові при звільненні, такий строк становить три місяці з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Разом з цим, пунктом 1 глави ХІХ «Прикінцеві положення» КЗпП України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236», установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» і від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Оскільки у межах спірних правовідносин тримісячний строк звернення до суду почав перебіг під час дії карантину (до 30 червня 2023 року), то після закінчення карантину з наступного дня (01 липня 2023 року) потрібно обчислювати строк звернення до суду та його тривалість буде складати: кількість днів до закінчення карантину + визначений законом процесуальний строк. Тобто на період дії карантину обчислення процесуальних строків зупиняється.

Відповідно до наказу ГУ НП в Луганській області від 17 грудня 2021 року № 3453 «Про покарання поліцейського ГУ НП в Луганській області» за порушення вимог пункту 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», абз. 1 пункту 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, наказу ГУ НП в Луганській області від 11 серпня 2016 року № 1985 «Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників апарату ГУ НП в Луганській області», що виразилося у відсутності на робочому місці 28 жовтня 2021 року у період часу з 9:00 по 13:00 без поважних причин, полковника поліції ОСОБА_1 , начальника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Луганській області, наказано звільнити з посади.

Згідно з витягом з наказу ГУ НП в Луганській області від 20 грудня 2021 року № 460о/с «По особовому складу», на підставі наказу ГУ НП в Луганській області від 17 грудня 2021 року № 3453 «Про покарання поліцейського ГУ НП в Луганській області», згідно з пунктом 3 частини першої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», полковника поліції ОСОБА_1 з 21 грудня 2021 року призначено старшим дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Сєвєродонецького районного управління поліції ГУ НП в Луганській області, встановивши відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» посадовий оклад у розмірі 2500,00 грн та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 45 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, звільнивши з посади начальника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Луганській області.

Наказом (витяг) ГУ НП в Луганській області від 29 серпня 2022 року № 321о/с призначено по батальйону поліції особливого призначення ГУ НП в Луганській області полковника поліції ОСОБА_1 , інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону поліції особливого призначення ГУ НП в Луганській області, встановивши відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» посадовий оклад 2400,00 грн та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 40 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, звільнивши з посади старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Сєвєродонецького районного управління поліції ГУ НП в Луганській області, з 01 вересня 2022 року.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі № 360/474/22, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2023 року, задоволено позов представника ОСОБА_1 адвоката Гамова Владислава Володимировича до ГУ НП в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Луганській області від 17 грудня 2021 року № 3453 «Про покарання поліцейського ГУ НП в Луганській області», згідно якого до полковника поліції ОСОБА_1 , начальника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Луганській області застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Луганській області від 20 грудня 2021 року № 460о/с «По особовому складу» в частині звільнення з посади начальника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Луганській області ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Луганській області з 21 грудня 2021 року. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Луганській області.

15 травня 2023 року ГУ НП в Луганській області на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі № 360/474/22 винесено наказ (витяг) № 109о/с «По особовому складу», яким скасовано наказ ГУ НП в Луганській області від 20 грудня 2021 року № 460о/с «По особовому складу» в частині звільнення з посади начальника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Луганській області ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Луганській області з 21 грудня 2021 року.

Відповідно до витягу з наказу ГУ НП в Луганській області від 15 травня 2023 № 110о/с «По особовому складу» пункт наказу ГУ НП в Луганській області від 29 серпня 2022 року № 321о/с викладено в наступній редакції по батальйону поліції особливого призначення ГУ НП в Луганській області полковника поліції ОСОБА_1 , інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону поліції особливого призначення ГУ НП в Луганській області, встановивши відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» посадовий оклад 2400 гривень та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 40 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, звільнивши з посади начальника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Луганській області.

Листом ГУ НП в Луганській області від 15 травня 2023 року позивача було оповіщено, що оскільки наказом ГУ НП в Луганській області від 29 серпня 2022 року № 321о/с ОСОБА_1 було призначено на посаду інспектора взводу № 2 роти № 2 БПОП ГУ НП в Луганській області, за його особистою ініціативою, то він все одно вважається звільненим згідно з наказом від 15 травня 2023 року № 110о/с.

07 вересня 2023 року представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом № 07/09 з проханням надати розрахунок нарахованих та виплачених сум позивачу.

Листом від 15 вересня 2023 року № 2272/111/22/05-2023 ГУ НП в Луганській області на адвокатський запит надано довідку від 14 вересня 2023 року № 304/111/22-2023 про розмір грошового забезпечення за два повні календарні останні місяці, що передували звільненню ОСОБА_1 з посади начальника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Луганській області.

Відповідно до довідки Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 12 грудня 2023 року № 2619/59/16-2023 ОСОБА_1 відповідно до наказів Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють»: від 17 червня 2023 року № 341 з 18 червня 2023 року по 16 липня 2023 року; від 16 липня 2023 року № 445 з 17 липня 2023 року по 15 серпня 2023 року; від 5 серпня 2023 року № 539 з 16 серпня 2023 року по 15 вересня 2023 року; від 12 вересня 2023 року № 625 з 16 вересня 2023 року по 15 жовтня 2023 року; від 13 жовтня 2023 року № 674 з 16 жовтня 2023 року по 06 листопада 2023 року перебував у службовому відряджені на полігоні військової частини НОМЕР_1 . З 06 листопада 2023 року по теперішній час знаходиться у Донецькій та Луганській областях для виконання розпоряджень, спрямованих для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Договором про надання правової (правничої) допомоги від 12 квітня 2023 року (далі Договір) були обмежені повноваження представника позивача представництвом в суді по справі № 360/474/22, подання адвокатських запитів (пункти 1.1, 2.1 Договору).

Додаткова угода № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 12 квітня 2023 року укладена 06 листопада 2023 року між Адвокатським об`єднанням «Юнікейс» (надалі Адвокатським об`єднанням) і ОСОБА_1 (надалі Клієнт), якою доповнено пункт 1.1 Договору «Предметом цього Договору є також надання Адвокатським об`єднанням правової допомоги Клієнту у підготовці та поданні позову в інтересах Клієнта визнання протиправною бездіяльності ГУ НП в Луганській області щодо ненарахування та невиплати начальнику управління кадрового забезпечення ГУ НП в Луганській області ОСОБА_1 різниці в грошовому забезпеченні за період з 29 серпня 2022 року по 15 травня 2023 року, під час виконання обов`язків інспектора взводу № 2 роти № 2 БПОП ГУ НП в Луганській області та зобов`язання ГУ НП в Луганській області нарахувати та виплатити начальнику управління кадрового забезпечення ГУ НП в Луганській області ОСОБА_1 різницю в грошовому забезпеченні за період з 29 серпня 2022 року по 15 травня 2023 року, а також представництво інтересів Клієнта в судах всіх інстанцій по вказаному спору»; а також надано право представнику позивача, зокрема подавати позови (пункт 2 Додаткової угоди № 1).

Таким чином, перебіг строку звернення до суду з цим позовом розпочався з 15 вересня 2023 року.

Суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновив позивачу строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався 15 вересня 2023 року, отримавши довідку ГУ НП в Луганській області від 14 вересня 2023 року № 304/111/22-2023 про розмір грошового забезпечення за два повні календарні останні місяці, які передували звільненню ОСОБА_1 з посади начальника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Луганській області, але різниця в грошовому забезпеченні так і не була виплачена.

З урахуванням вказаного суд вважає безпідставними доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем трьохмісячного строку для звернення до суду з позовною заявою.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду, у зв`язку з чим клопотання ГУ НП в Луганській області визнається судом необґрунтованим та залишається без задоволення.

Керуючись статтями 121, 122, 241, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Луганській області про залишення без розгляду ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя С.В. Кисіль