Справа № 320/45734/23
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року справа №320/45734/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема бригада територіальної оборони Регіонального Управління «Північ» Сил територіальної оборони Збройних Сил України), третя особа - Військова частина НОМЕР_3 Міністерства Оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

08.12.2023 до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач)із позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема бригада територіальної оборони Регіонального Управління « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України) (далі відповідач), третя особа - Військова частина НОМЕР_3 Міністерства Оборони України, у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України щодо не розгляду у встановлені законом терміни рапорту від 09.05.2023 про звільнення ОСОБА_1 відповідно до абзацу дванадцятого підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку із перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;

- зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема бригада територіальної оборони Регіонального Управління « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України) Міністерства Оборони України розглянути по суті та надати письмову відповідь молодшому сержанту ОСОБА_1 , на його рапорт щодо звільнення з військової служби від 09.05.2023.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що з боку відповідача допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду у встановлені законом строки рапорту на звільнення, чим порушені конституційні права та законні інтереси позивача.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/45734/23 передана 15.12.2023 до розгляду судді Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 р. адміністративну справу №320/45734/23 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

08.02.2024 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст. 238 КАС України у зв`язку із виправленням оскаржуваних порушень суб`єктом владних повноважень.

Разом з тим, відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не надано.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був призваний на військову службу у ЗСУ шляхом мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 24.02.2022 року та проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 Міністерства Оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

09.05.2023 року позивач подав рапорт від 09.05.2023 на ім?я командира в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_2 про звільнення відповідно до абзацу дванадцятого підпункту "ґ" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно положень якого військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби, зокрема, на підставі: під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Документи було опрацьовано та направлено засобами фельд`єгерського зв?язку 11.05.2023 року за вих. №788 від 10.05.2023 року на адресу Військової частини НОМЕР_1 .

В червні 2023 року позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_3 стосовно результату розгляду рапорту щодо звільнення з лав ЗСУ, проте відповіді не отримав.

13.06.2023 року відносно цього питання позивач звернувся на «гарячу лінію» Міністерства Оборони України, на що отримав відповідь від Військової частини НОМЕР_3 від 20.06.2023 за №1753/1194 за підписом командира Військової частини майора ОСОБА_2 , що документи передані фельд`єгерським зв?язком на адресу Військової частини НОМЕР_1 для розгляду та прийняття рішення про звільнення.

Оскільки результатів розгляду рапорту про звільнення отримано не було, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов?язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Кожен військовослужбовець має право, щоб його звернення було розглянуто в межах розумних термінів. Для регулювання термінів розгляду рапортів застосовуються норми цивільного законодавства, зокрема Закону України "Про звернення громадян".

Згідно статті 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об?єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов?язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об?єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов?язані об??єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п?ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Отже, за загальним правилом рапорт на звільнення має бути розглянутий командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині. Розглянутим вважається рапорт той, по якому прийнято рішення та це рішення чи відповідь доведена до військовослужбовця належним чином. Військовослужбовець що подав звернення (рапорт) має право отримати відповідь та/або інформацію по результату розгляду рапорту.

Закон №2232-XII здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв?язку з виконанням ними конституційного обов?язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов?язком громадян України.

Військовий обов?язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров?я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов?язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 ст. 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»(затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-Х), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Станом на поточну дату строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_3 .

В той же час, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі абзацу дванадцятого підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами у зв?язку із перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Так, підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232- XII.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом президента України №1153/2008 від 10.12.2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

- підстави звільнення з військової служби;

- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно з абзацом тринадцятим п. 14.10 Розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

З системного аналізу вказаних норм права слідує висновок, що наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є прийнятий у встановлений законом строк наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту.

Як вбачається з поданого відповідачем клопотання про закриття провадження у справі, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2023 №71-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п.п. «г» п 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу». Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 08.08.2023 №220 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до положень ст. 238 КАС України відповідач у поданому клопотанні просить суд постановити ухвалу про закриття провадження у зв`язку з виправленням оскаржуваних порушень суб?єктом владних повноважень відсутністю підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб?єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Суд приймає надані відповідачем до суду витяг з наказу від 01.08.2023 №71-РС та витяг з наказу від 08.08.2023 №220 в якості доказів розгляду рапорту позивача по суті. Проте, такі докази не свідчать про розгляд рапорту про звільнення у визначений законом строк та надання результатів його розгляду позивачу.

З огляду на що, суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст. 238 КАС України у зв`язку із виправленням оскаржуваних порушень суб`єктом владних повноважень, оскільки докази виправлення таких порушень до суду не надано.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведених обставин у сукупності, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України щодо не розгляду у встановлені законом терміни рапорту від 09.05.2023 про звільнення ОСОБА_1 відповідно до абзацу дванадцятого підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку із перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років та зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема бригада територіальної оборони Регіонального Управління « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України) Міністерства Оборони України надати письмову відповідь молодшому сержанту ОСОБА_1 , на його рапорт щодо звільнення з військової служби від 09.05.2023.

Разом з тим, позовна заява в частині зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема бригада територіальної оборони Регіонального Управління « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України) Міністерства Оборони України розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 щодо звільнення з військової служби від 09.05.2023 задоволенню не підлягає, оскільки під час судового розгляду справи надані докази розгляду рапорту позивача по суті, а саме витяг з наказу від 01.08.2023 №71-РС та витяг з наказу від 08.08.2023 №220.

Розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2-10, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема бригада територіальної оборони Регіонального Управління « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України), третя особа - Військова частина НОМЕР_3 Міністерства Оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,- задовольнити частково;

Визнати протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України щодо не розгляду у встановлені законом терміни рапорту від 09.05.2023 про звільнення ОСОБА_1 відповідно до абзацу дванадцятого підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку із перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;

Зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема бригада територіальної оборони Регіонального Управління « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України) Міністерства Оборони України розглянути по суті та надати письмову відповідь молодшому сержанту ОСОБА_1 , на його рапорт щодо звільнення з військової служби від 09.05.2023.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.