Справа № 400/6983/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/6983/23

Перша інстанція: суддя Устинов І. А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, відділу Державного нагляду (контролю) в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

13 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати противною та скасувати постанову відділу Державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Дерржавної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно - господарського штрафу № ПШ 018137 від 08.06.2023.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 28.03.2023 посадовими особами відповідача за результатами рейдової перевірки належного позивачу транспортного засобу, складено акт, в якому зазначено про виявлення порушення ч.1 абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт. А 08.06.2023 відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № ПШ 018137 від 08.06.2023 (надалі спірна постанова), яку позивач вважає протиправною, оскільки відповідачем порушено порядок розгляду справи, а саме спірну постанову прийнято поза межами встановленого двомісячного строку.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що ним дотримано строки застосування адміністративно господарського штрафу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що в порушення абзацу 3 частини першої статті 60, статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" водієм під час перевірки не надано роздруківку з цифрового тахографу (картку водія).

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

28.03.2023 посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті на а/д М-01 «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі» 265 км, було проведено рейдову перевірку належного позивачу транспортного засобу марки MAN TGX держ. номер НОМЕР_1 з напівпричепом держ. номер НОМЕР_2 .

За результатами здійснення перевірки було виявлено порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344), а саме: відсутність у водія на момент перевірки роздруківки до цифрового тахографу та складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 356128 від 28.03.2023.

08 червня 2023 року розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт за актом № 356128 від 28.03.2023, відповідач виніс постанову № ПШ 018137, якою застосував до позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000 грн. за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону № 2344, а саме: роздруківки з цифрового тахографу транспортного засобу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу прийнята відповідачем поза межами процедури, передбаченої Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, що є неприпустимим.

Судова колегія не погоджується з висновком суду, враховуючи наступне.

Положеннями пункту 25 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567, встановлено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до частин першої та другої статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

За текстом частини першої статті 239 ГК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до частини першої статті 241 ГК України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Адміністративно-господарський штраф може застосовуватися у визначених законом випадках одночасно з іншими адміністративно-господарськими санкціями, передбаченими статтею 239 цього Кодексу (частина третя статті 241 ГК України).

Приписами частини першої статті 250 ГК України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 16 серпня 2023 року у справі №160/12371/22 сформував правовий висновок щодо застосування пункту 25 Порядку №1567 в контексті дотримання територіальним органом Укртрансбезпеки строку прийняття постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Зокрема, за висновками Верховного Суду, пункт 25 Порядку №1567 стосується строку розгляду суб`єктом владних повноважень справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а стаття 250 ГК України визначає строк притягнення до відповідальності за таке порушення, який вираховується з дня його виявлення.

При цьому, аналізуючи зміст статті 250 ГК України, Верховний Суд зазначив, що законодавець встановив граничні строки застосування уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій до суб`єктів господарювання за порушення зазначеними суб`єктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

За висновком Суду, у статті 250 ГК України містяться два строкові обмеження. Одне з них полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися після закінчення одного року з дня вчинення порушення суб`єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Водночас, другий обмежувальний строк полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть бути застосовані пізніше шести місяців з дня виявлення порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності уповноваженим органом державної влади або органом місцевого самоврядування. Таким чином, другий обмежувальний строк у застосуванні адміністративно-господарських санкцій полягає у тому, що їх не може бути застосовано пізніше шести місяців із дня виявлення правопорушення.

Відтак, виходячи з аналізу приписів статті 250 ГК України Верховний Суд констатував, що при виявленні факту вчинення суб`єктом господарювання правопорушення під час здійснення господарської діяльності, суб`єкт владних повноважень, ухвалюючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених частиною першою статті 250 ГК України. Закінчення будь-якого із встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

Аналогічну правову позицію підтримано Верховним Судом у постанові від 26.10.2023 по справі №160/17116/22.

У справі, що розглядається, акт проведення перевірки складено 28 березня 2023 року, а спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу прийнято 08 червня 2023 року.

Наведене свідчить, що територіальний орган Укртрансбезпеки, хоча фактично порушивши строк розгляду справи, передбаченого пунктом 25 Порядку № 1567, однак застосував до позивача адміністративно-господарські санкції в межах строку, встановленого статтею 250 ГК України.

Крім того, судова колегія враховує, що у зв`язку з військовою агресією на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан, який продовжений подальшими Указами Президента України. Як Херсонська область так і Миколаївська область постійно піддаються обстрілам.

Тобто, вказана обставина також вплинула на строки розгляду справи посадовими особами Укртрансбезпеки.

Верховний Суд у наведеній вище постанові зауважив, що вказані строки мають принципово різне значення, адже пункт 25 Порядку № 1567 стосується строку розгляду суб`єктом владних повноважень справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а стаття 250 ГК України визначає строк притягнення до відповідальності за таке порушення, який вираховується з дня його виявлення.

Зі встановлених обставин слідує, що відповідач застосував адміністративно-господарський штраф в межах шестимісячного строку, передбаченого статтею 250 ГК України, що свідчить про правомірність прийняття постанови.

Суд першої інстанції помилково врахував більш ранню позицію Верховного Суду щодо обчислення строків застосування адміністративного господарського штрафу за порушення ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку щодо скасування постанови відповідача з цих підстав.

Щодо порушення позивачем ч.1 абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт, яке виразилось у відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону № 2344, а саме: роздруківки з цифрового тахографу транспортного засобу.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III.

Статтею 48 Закону № 2344-III визначені документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Так, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення (ч.1).

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством (ч.2).

Аналіз положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених чинним законодавством.

За перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III, передбачено адміністративногосподарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З оскаржуваного рішення вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за ненадання водієм документів, визначених ст.48 Закону № 2344-III, а саме роздруківки з цифрового тахографу транспортного засобу (картки водія).

Статтею 18 Закону № 2344-III визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Так, відповідно до п.1.2 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, вона визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Пунктом 3.3 Інструкції № 385 встановлено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема: у разі використання цифрового тахографа використовує особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

З аналізу наведених норм слідує, що за відсутності документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, передбачених статтею 48 Закону № 2344-III зокрема, для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

При цьому, до переліку інших документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, передбачених законодавством віднесено, зокрема, в даному випадку, картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом (п. 3.3 Інструкції № 385).

Непред`явлення під час проведення перевірки, зазначених у статті 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються внутрішні перевезення вантажів, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

Наведені висновки відповідають правовій позиції, викладеної Верховним Судом в постанові від 16 серпня 2023 року у справі №160/12371/22.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем не заперечувалась відсутність у водія на момент рейдової перевірки картки водія чи роздруківку даних роботи тахографа.

Єдиним доводом позовної заяви було порушення посадовими особами відповідача строків накладення адміністративно господарського штрафу, що не знайшло свого підтвердження.

Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 21 червня 2022 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року скасувати та прийняти постанову про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко