Справа № 540/1218/21
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 540/1218/21

Перша інстанція: суддя Андрухів В.В.,

повний текст судового рішення

складено 08.09.2023, м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі Ісмієвій А.І.

за участі:

представника апелянта Наумової Т.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Херсонської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Херсонської обласної прокуратури про проходження публічної служби,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Херсонській обласній прокуратурі, а саме:

- визнання протиправною бездіяльність щодо здійснення нарахування та виплати вихідної допомоги при звільненні;

- зобов`язання здійснити нарахування та виплату вихідної допомоги при звільненні у розмірі не менше середнього місячного заробітку, обчислення якої здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100;

- визнання протиправною бездіяльність щодо здійснення нарахування та виплати заробітної плати з урахуванням посадового окладу згідно ст. 81 ЗУ «Про прокуратуру», за період з 26 березня 2020 року по 29 грудня 2020 року;

- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заробітної плати, виходячи із розміру посадового окладу, визначеного ст. 81 ЗУ «Про прокуратуру», з урахуванням усіх надбавок до посадового окладу, премій, та виплатити різницю недоотриманої суми заробітної плати, за період з 26 березня 2020 року по 29 грудня 2020 року;

- стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 30 грудня 2020 року по день постановлення рішення у справі;

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року, позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Херсонської обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати заробітної плати, виходячи з розміру посадового окладу, передбаченого ст. 81 ЗУ «Про прокуратуру», за період з 27 березня 2020 року до 29 грудня 2020 року;

- зобов`язано Херсонську обласну прокуратуру здійснити перерахунок заробітної плати, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного ст. 81 ЗУ «Про прокуратуру», з урахуванням належних їй надбавок та премій, та виплатити різницю недоотриманої суми заробітної плати, за період з 27 березня 2020 року до 29 грудня 2020 року включно з відрахуванням податків та обов`язкових платежів.

Постановою Верховного Суду від 25 травня 2023 року рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою:

- відмовлено у задоволенні позовних вимог до Херсонської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення нарахування та виплати заробітної плати з урахуванням посадового окладу згідно зі статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» та зобов`язання здійснити перерахунок заробітної плати

- направлено справу на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду, в частині вимог про нарахування та виплату вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В свою чергу, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року частково задоволено позовні вимоги у відповідній частині, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Херсонської обласної прокуратури щодо нездійснення нарахування та невиплати вихідної допомоги при звільненні;

- зобов`язано Херсонську обласну прокуратуру здійснити нарахування та виплату вихідної допомоги при звільненні у розмірі 16 181,88 грн (шістнадцять тисяч сто вісімдесят одна гривня вісімдесят вісім копійок);

- стягнуто з Херсонської обласної прокуратури середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30 грудня 2020 року по 29 серпня 2023 року, розміром 90 496,43 грн (дев`яносто тисяч чотириста дев`яносто шість гривень сорок три копійки).

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що апелянтом правомірно не виплачено позивачу вихідної допомоги при звільненні з органів прокуратури, так як виплата такої допомоги не передбачена положеннями спеціального законодавства при звільненні працівників прокуратури, які не пройшли атестацію.

В даному випадку, апелянт зазначає, що підставою звільнення позивача з органів прокуратури був факт неуспішного проходження ним атестації, а не факт ліквідації чи реорганізації органів прокуратури.

При цьому, апелянт наголошує, що позивача поновлено з 30 грудня 2020 року на посаді прокурора на виконання судового рішення у справі № 540/239/21, а також виплачено позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу, що унеможливлює задоволення позовних вимог у даній справі.

Крім того, апелянт вважає, що навіть за умови наявності у позивача права на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, останній може бути розраховано лише за останні 6 місяців, відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України.

В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що позивач має право на отримання спірної допомоги та середнього заробітку, так як таке право підтверджено постановою Верховного Суду від 25 травня 2023 року, ухваленій у даній справі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом керівника Херсонської обласної прокуратури від 23 грудня 2020 року № 927к, керуючись підпунктами 2, 3 пункту 19 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», ОСОБА_2 звільнено з Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 ЗУ «Про прокуратуру» (а.с. 16, т. 1).

При цьому, 04 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернулася до керівника Херсонської обласної прокуратури із запитом, у якому просила нарахувати та виплатити вихідну допомогу відповідно до статті 44 КЗпП України, а також здійснити повний розрахунок, виплативши середній заробіток за весь час затримки з дати звільнення по день фактичного розрахунку (а.с. 26, т. 1).

Листом від 01 березня 2021 року № 21-62вих-21 Херсонська обласна прокуратура повідомила ОСОБА_2 , що згідно наказу про звільнення від 23 грудня 2020 року № 927к та вимог частини 1 статті 116 КЗпП України позивачу здійснена виплата всіх сум, що належать від Херсонської обласної прокуратури у день звільнення, а виплата вихідної допомоги не передбачена (а.с. 27-28, т. 1).

В свою чергу, бажаючи отримати вихідну допомогу та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлення усіх обставин у справі, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, з яким не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про прокуратуру», визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 51 ЗУ «Про прокуратуру», прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

При цьому, згідно пп. 2 п. 19 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (в редакції, чинній на момент звільнення), прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови прийняття рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (в редакції, чинній на момент звільнення), трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої даної статті).

Відповідно до ч. 4 ст. 40 КЗпП України (в редакції, чинній на момент звільнення), особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частини першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Згідно ст. 44 КЗпП України (в редакції, чинній на момент звільнення), при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та пунктах 1, 2 та 6 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України (в редакції, чинній на момент звільнення), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч. 2 ст. 116 КЗпП України (в редакції, чинній на момент звільнення), в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України (в редакції, чинній на момент звільнення), в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ч. 2 ст. 117 КЗпП України (в редакції, чинній на момент звільнення), при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі, зокрема, є перевірка правомірності бездіяльності Херсонської обласної прокуратури щодо виплати позивачу вихідної допомоги при звільненні з органів прокуратури у грудні 2020 року.

В даному випадку, наказом Херсонської обласної прокуратури № 927к від 23 грудня 2020 року позивача звільнено з органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 ЗУ «Про прокуратуру» (ліквідація чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури).

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що ЗУ «Про прокуратуру» не врегульовано питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

З іншого боку, нормою, що регулює порядок виплати вихідної допомоги у разі звільнення у загальному трудовому законодавстві є ст. 44 КЗпП України.

Між тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року (справа № 21-8а15), за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом у постановах від 31 січня 2018 року (справа № 803/31/16), від 30 липня 2019 року (справа № 804/406/16), від 08 серпня 2019 року (справа № 813/150/16).

При цьому, колегія суддів вважає, що ч. 5 ст. 51 ЗУ «Про прокуратуру» та ч. 4 ст. 40 КЗпП України передбачено виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України.

В свою чергу, у відповідний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у день фактичного звільнення прокурора з посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 ЗУ «Про прокуратуру», такому прокурору належить до виплати вихідна допомога у розмірі середнього місячного заробітку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 липня 2021 року (справа № 160/4745/20), від 23 грудня 2020 року (справа № 560/3971/19), від 21 січня 2021 року (справа № 260/1890/19), від 11 лютого 2021 року (справа № 420/4115/20).

Крім того, відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 25 травня 2023 року, що ухвалена у даній справі, а тому такий висновок є обов`язковим до врахування при новому розгляді справи, згідно вимог ч. 5 ст. 353 КАС України.

Між тим, колегія суддів зазначає, що направляючи дану справу на новий розгляд до суду першої інстанції, в частині позовних вимог про нарахування та виплату вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, Верховний Суд, зокрема, зазначив, що під час нового розгляду справи необхідно урахувати викладене у цій постанові та об`єктивно оцінити докази, що мають значення для розгляду справи і вирішенню спору по суті.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що при новому розгляді даної справи судом першої інстанції не враховано усіх фактичних обставин даної справи, а також не надано об`єктивної оцінки доказам, що судом першої інстанції додатково зібрано у ході нового розгляду даної справи.

В даному випадку, на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року, у справі № 540/239/21, позивача поновлено на рівнозначній посаді в Херсонській окружній прокуратурі з 30 грудня 2020 року.

При цьому, постановою Верховного Суду від 11 липня 2022 року, у справі № 540/239/21, скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанції, з прийняттям у справі нового рішення про залишення без задоволення позовних вимог.

Тобто, Верховним Судом визнано правомірним наказ Херсонської обласної прокуратури № 927к від 23 грудня 2020 року про звільнення позивача на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 ЗУ «Про прокуратуру».

Проте, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано факту видання наказу Херсонської обласної прокуратури № 880к від 26 жовтня 2021 року, яким також скасовано наказ Херсонської обласної прокуратури № 927к від 23 грудня 2020 року.

В даному випадку, саме на підставі зазначеного наказу позивач працював в органах Херсонської обласної прокуратури, зокрема, після ухвалення постанови Верховного Суду від 11 липня 2022 року, у справі № 540/239/21.

Більш того, згідно наказу Херсонської обласної прокуратури № 191 від 21 квітня 2022 року, позивача переведено на посаду прокурора в Херсонській окружній прокуратурі Херсонської області з 22 квітня 2022 року, як такого, що пройшов атестацію.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що процедура звільнення позивача з органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 ЗУ «Про прокуратуру» фактично не була завершена у межах спірних правовідносин.

При цьому, колегія суддів також вважає за необхідне наголосити на тому, що вихідна допомога, виплата якої передбачена ст. 44 КЗпП України, є державною гарантією, яка надається працівнику, правомірно звільненому з роботи за наслідком скорочення чисельності або штату працівників на підприємстві, з метою забезпечення існування такого працівника до нового працевлаштування.

Проте, як зазначено вище, позивач у межах спірних правовідносин продовжив працювати в органах прокуратури та наразі працює в органах прокуратури.

Враховуючи викладене, з урахуванням додаткових обставин справи, встановлених при новому розгляді справи, колегія суддів не вбачає правових підстав для виплати позивачу спірної вихідної допомоги, як державної гарантії, звільненому працівнику.

Вказаний висновок, відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена щодо аналогічних правовідносин в постанові Верховного Суду від 28 грудня 2023 року (справа № 640/3046/21), від 18 травня 2023 року (справа № 580/3739/22), від 16 червня 2022 року (справа № 280/880/21).

Крім того, як зазначено вище, позивач отримав середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2020 року та наразі отримує заробітну плату з державного бюджету України.

В свою чергу, судом першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, повторно стягнуто з Херсонської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 30 грудня 2020 року (моменту звільнення) по 29 серпня 2023 року (дата ухвалення рішення суду).

Між тим, колегія суддів зазначає, що з моменту видання Херсонською обласною прокуратурою наказу про поновлення позивача на посаді, останній втратив статус звільненого працівника, у зв`язку з чим відсутні підстави для компенсацію позивачу середнього заробітку.

Інакше застосування вказаних норм буде мати наслідком подвійну оплату праці працівника, що є непропорційним, суперечить положенням КЗпП України та порушує права інших працівників.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28 грудня 2023 року (справа № 640/3046/21), від 31 серпня 2023 року (справа № 340/1144/22), від 08 грудня 2022 року (справа № 460/2014/19), від 05 серпня 2020 року (справа № 686/20491/18), від 09 серпня 2019 року (справа № 826/11126/16).

Тому, враховуючи допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у справі нове рішення, яким залишити без задоволення позовні вимоги, в частині, що переглядається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Херсонської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року скасувати, з ухваленням у справі нового рішення про залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Херсонської обласної прокуратури про проходження публічної служби.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 15 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян