Справа № 2а-1656/09
Суддя: ОСТРОВСЬКА Н. І.
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 2а-1656/09
Номер провадження 6-а/341/4/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Островської Н. І.,

секретаря Гомерди Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Галич справу за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні,

у с т а н о в и в :

01.02.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_1 з вимогою заміни сторони стягувача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на ОСОБА_1 як спадкоємця.

Підставою зазначено, що постановою Галицького районного суду від 23.03.2009 частково задоволено позов ОСОБА_2 , зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі щодо не виплати у підвищенні розміру пенсії ОСОБА_2 , як дитині війни, протиправними. Зобов`язано провести нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії, як дитині війни, в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2011 визнано неправомірними дії УПФ України у Галицькому районі у частині відмови ОСОБА_2 в нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії. Зобов`язано УПФ України в Галицькому районі нарахувати та виплатити ОСОБА_2 за період з 09.07.2007 до 31.12.2007, а починаючи з 22.05.2008 нарахувати та виплачувати підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум.

Постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2011 набрала законної сили.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно.

Вказує, що вона є спадкоємцем після смерті матері, а отже до неї за заповітом перейшли усі права та обов`язки, що належали ОСОБА_2 , в тому числі і виплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, згідно постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2011.

Виконавче провадження у справі було відкрито, а постанова суду не була виконана.

Просила замінити її як позивача у справі № 64296/09/9104 від 25.02.2011.

В судове засідання заявник не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Заяву підтримала з підстав, викладених у ній.

Представник головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, будь - яких клопотань не надіслав.

Представник Галицького відділу ДВС в Івано-Франківській області надав письмове пояснення, де зазначив, що в Галицькому відділі ДВС на виконанні перебувало виконавче провадження № 30941147, відкрите на підставі виконавчого листа № 2а-1656/09? виданого Галицьким районним судом 25.02.2011 про зобов`язання УПФ України в Галицькому районі нарахувати та виплатити ОСОБА_2 за період з 09.07.2007 до 31.12.2007, а починаючи з 22.05.2008 нарахувати та виплачувати підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум.

23.03.2012 вказане провадження завершено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» згідно відношенню Галицького ПФУ № 1202/06 від 14.02.2012. У зв`язку з цим, державною виконавчою службою та приватними виконавцями передані до архіву органу ДВС, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк виконання яких закінчився, підлягають знищенню. Враховуючи наведене, відділом ДВС не може бути надано будь-які матеріали по вищевказаній справі, оскільки вони знищені.

Вивчивши заяву, матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з наступних підстав.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень статті 15 вказаного Закону, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з частинами 1 та 4 ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2011 визнано неправомірними дії УПФ України у Галицькому районі у частині відмови ОСОБА_2 в нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії. Зобов`язано УПФ України в Галицькому районі нарахувати та виплатити ОСОБА_2 за період з 09.07.2007 до 31.12.2007, а починаючи з 22.05.2008 нарахувати та виплачувати підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум (а. с. 9). Рішення суду набрало законної сили , та видано виконавчий лист.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.09.2023, посвідченого державним нотаріусом Галицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, спадкоємцем після смерті якої є дочка ОСОБА_1 (а. с. 6).

Відповідно до листа начальника Галицького відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.02.2024 № 7795, в Галицькому відділі ДВС на виконанні перебувало виконавче провадження № 30941147, відкрите на підставі виконавчого листа № 2а-1656/09 виданого Галицьким районним судом 25.02.2011, про зобов`язання УПФ України в Галицькому районі нарахувати та виплатити ОСОБА_2 за період з 09.07.2007 до 31.12.2007, а починаючи з 22.05.2008 нарахувати та виплачувати підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум. Проте, 23.03.2012 вказане провадження завершено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» згідно з відношенням Галицького ПФУ № 1202/06 від 14.02.2012.

Статтями 1216,1217 Цивільного кодексу України (даліЦК України) встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

В силу ч. 1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст.1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктахуповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З положень ч. 1ст. 1227 ЦК України слідує, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутностівходять до складу спадщини.

Як передбачено ст. 52 Закону України від 9липня 2003 року №1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(даліЗакон№1058-IV), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1ст. 91 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно зст. 46 Закон №1058-IVнараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті.

Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку. У разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом право на спадкування виникає у спадкоємців за законом почергово.

Суми пенсії, які не були одержані спадкодавцем за життя, входять до складу спадщини за сукупності наступних умов: спадкодавець за життя мав право на їх одержання та не реалізував це право; після смерті спадкодавця відсутні члени його сім`ї (або їх неможливо встановити). Водночас, якщо вина пенсіонера у неотриманні нарахованих сум пенсії відсутня, то ці суми виплачуються спадкоємцям за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону №1058-IV, які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості і переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 вересня 2020року (справа №428/6685/19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Зібрані докази вказують на те, що за життя ОСОБА_2 не отримала грошщові кошщти у розмірі 4946.32 грн., які належали останній згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний зхахист дітей війни" з врахуванням ст. 28 Закону України "Про загальнообов`зкове державне пенсійне страхування.

Даних, що заявник зверталась до головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, матеріали справи не містять.

Оскільки заявник не зверталась до Пенсійного фонду за виплатою таких сум, то ці пенсійні виплати увійшли до складу її спадщини. ОСОБА_1 , як єдина спадкоємиця за заповітом прийняла цю спадщину в установленому порядку.

За інформацією начальника Галицького відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в Галицькому відділі ДВС на виконанні перебувало виконавче провадження № 30941147, яке 23.03.2012 завершено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

В постанові від 15 грудня 2023 року по справі №805/2628/18-а Верховний Суд зробив висновок, що процесуальне правонаступництво завжди пов`язане з участю особи як сторони у справі у судовому процесі, в тому числі, у процесі виконання рішення суду. Заміна сторони у виконавчому провадженні новою особою пов`язана з можливістю участі такої особи саме у вже відкритому/триваючому виконавчому провадженні. До того ж, Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 750/7865/18 за позовом фізичної особи до органу пенсійного фонду щодо виплати нарахованої, але невиплаченої його спадкодавцю (батьку позивача) пенсії дійшла висновку, що судові рішення, на підставі яких в органу пенсійного фонду виник обов`язок провести доплату до пенсії, позивача не стосуються. Тому звернення із заявами про заміну стягувача правонаступником у цих виконавчих провадженнях після їх закінчення не призведе до захисту порушеного права позивача (заявника).

Отже за правовим висновком Верховного Суду вказане процесуальне питання про заміну сторони у виконавчому провадженні в такій категорії спорів у випадку відмови органу пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії, не може бути вирішено з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 376, 379 КАС України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони її правонаступником - відмовити.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА