Справа № 280/10942/23
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 лютого 2024 року о/об 16 год. 00 хв.Справа № 280/10942/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. за участю помічника судді Гудименко Я.А. (здійснює повноваження секретаря судового засідання за дорученням судді), розглянувши у місті Запоріжжі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (надалі відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправними дії командування Військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у розгляді рапорту ОСОБА_1 щодо звільнення з військової служби за сімейними обставинами; 2) зобов`язати командування Військової частини НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами, як військовослужбовця, який самостійно виховує дитину віком до 18 років, з урахуванням висновків суду.

У позовній заяві зазначено наступне: «… ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звертається з позовними вимогами до Військової частини НОМЕР_2 (надалі - Відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. З 16.03.2022 року старший сержант ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить службу у Військовій частині НОМЕР_2 . 24.11.2023 року Позивач звернувся до відповідача з метою звільнення з військової служби на підставі абзацу 12 підпункту «г» пункту 2 частини 4 стаття 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за сімейними обставинами, у зв`язку із самостійним вихованням дитини віком до 18 років. Однак, вказаний рапорт був повернутий Позивачу, з відміткою про те, що до рапорту не надано документів стосовно самостійного виховання дитини. 28.11.2023 року Позивач, через свого представника (адвокатський запит від 28.11.2023 року) додатково звернувся до Відповідача з метою отримання інформації про результати розгляду рапорту Позивача від 24.11.2023 року. Оскільки. Відповідно до абзацу 12 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, під час воєнного стану звільняються з військової служби через певні сімейні обставини або інші поважні причини (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу). Однією з сімейних обставин в абзаці 12 цієї норми, зазначено, що військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років. У відповідності до Переліку сімейних обставин та інших поважних причини, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року №413 військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, а саме виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей, що з нею (з ним) проживають, без батька (матері). Старший сержант ОСОБА_1 виховує самостійно дитину до 18 років, свого рідного сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 в якому в графі батько зазначено ОСОБА_1 . Згідно рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжі винесеного 15.05.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Згідно Постанови Окружного суду м.Клодзько від 23.06.2023 року обмежено батьківські права ОСОБА_4 щодо малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно акту обстеження умов проживання від 12.07.2023 року складеного відділом по Комунарському району Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради малолітній ОСОБА_2 проживає з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина перебувала з матір`ю у Польщі, зловживала спиртними напоями та покинула дитину на сторонніх осіб. Наразі дитина перебуває на повному утриманні батька, що підтверджується висновком органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини разом з батьком. Згідно рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжі винесеного 13.11.2023 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 рародження. В судовому рішенні зазначено що у відповідності до заяви від 24.11.2023 наданої матір`ю ОСОБА_3 вона визнає позовні вимоги та наміру повертатися в Україну не має. Також, наразі у Жовтневому районному суді м.Запоріжжя триває розгляд справи №333/6194/23, щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки остання фактично з 2021 року нехтує та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Дана обставина також вбачається, з висновку про доцільність повернення в родину малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.05.2021 року №01.01-20/977. Зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 було повернуто малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за умови дотримання матір`ю належних умов для виховання та всебічного розвитку дитини. Рекомендує ОСОБА_3 налагодити відносини з сином, тісно співпрацювати зі спеціалістами відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради та спеціалістами ЗМЦСССДМ, з метою налагодження відносин з дитиною звернутися за допомогою до психолога, та вживати заходи для усунення причин подальших конфліктів з сином. Додатково звертаємо увагу суду на той факт, що поведінка ОСОБА_3 , яка свідомо змінила країну проживання у 2022 році та не бере участі у вихованні дитини, не виконує повноцінно своїх батьківських обов`язків, періодично спілкується за допомогою телекомунікаційних систем, також не є таким виконанням обов`язків, несе відповідні ризики порушення нормальних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідків невиконання батьківських обов`язків, що в даному випадку і відбулось - неповнолітня дитина фактично - залишились без материнського піклування та у небезпеці від постійної загрози ракетних атак з боку країни агресора у період воєнного стану на території України, а відтак свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні статті 164 СК України і може бути підставою для позбавлення Відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей. Аналогічний правовий висновок зроблено у Постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі №520/8264/19. А отже, можна дійти висновку про те, шо ОСОБА_1 є військовослужбовцем, батьком який самостійно виховує дитину ОСОБА_2 , що проживає з ним без матері та не перебуває у шлюбі з нею. З 14.12.2022 року у відповідності до Постанови Окружного суду Клодзьку у справі III Nsm 1588/22 від 14.12.2022 року, неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передано під опіку ОСОБА_6 , в якості прийомної сім`ї. Оскільки Позивач, у той час, перебував на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 , він не був належним чином повідомлений про розгляд справи III Nsm 1588/22 та не міг забрати сина до себе, як його рідний батько, який за законом є його законним опікуном. А тому, для захисту прав неповнолітнього ОСОБА_2 , Позивач у червні 2023 року подав рапорт про надання відпустки з метою виїзду до Республіки Польща щоб забрати до себе свого малолітнього сина. 12.07.2023 року Начальником відділу та Головним спеціалістом Відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради складено акт обстеження умов проживання, відповідно до якого неповнолітній ОСОБА_2 проживає разом із Позивачем, у його квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Вказаний вище акт обстеження умов проживання було надано Відповідачу ще у липні 2023 року, з метою початку розгляду питання щодо звільнення Позивача з військової служби за сімейними обставинами, як військовослужбовець який самостійно виховує дитину віком до 18 років, однак, Відповідачем даний факт було повністю проігноровано, а тому Позивач був вимушений звернутись з рапортом на звільнення, за для того щоб не залишати свого малолітнього сина фактично сиротою, через протиправні дії Відповідача. Отже на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також абзацом третім пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, старший сержант не висловив бажання продовжувати військову службу та керуючись абзацом третім пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, погодився на виключення його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 до проведення усіх необхідних розрахунків. Згідно відповідей Відповідача вих.№13627 від 08.12.2023 року та вих.№13870 від 15.12.2023 року вбачається, що Відповідач, під час перебування Позивача в розташуванні військової частини, вже проводив процедуру звільнення Позивача, однак згідно наказу від 03.12.2023 року №337 Позивача зняли з усіх видів забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням військової частини. 01.12.2023 року представником надано акт умов проживання в якому зазначено про те, що ОСОБА_1 самостійно виховує сина, але юрист Відповідача повторно повідомив про неправильність написання рапорту та змусив Позивача чекати щодо розгляду рапорту на звільнення іще місяць, що є протиправним. Звертаємо увагу суду на той факт, що чинним законодавством України жодним чином не закріплено окремого документу, яким встановлюється факт самостійного виховання дитини. Даний факт встановлюється сукупністю документів та обставин, а отже для повного та всебічного розгляду даної справи наявна необхідність у наданні судом сво`іх висновків щодо наявності ибо відсутності факту самостійного виховання дитини Позивачем. А тому, виходячи з вищевикладеного, в діях командування військової частини НОМЕР_2 вбачається протиправна поведінка відносно ОСОБА_1 , яка полягає у відмові прийняття до розгляду рапорту ОСОБА_1 щодо звільнення з військової служби за сімейними обставинами. У зв`язку із чим Позивач вимушений звернутись до суду для захисту своїх порушених прав. … Разом з тим, звертаємо увагу суду на той факт, що Відповідач не прийняв жодного рішення за рапортом Позивача від 24.11.2023 року, і наполягає в наданні документів, які жодним чином не закріпленні чинним законодавством України. … Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03.12.2023 року за №337, Позивача визнано таким, що самовільно залишив військову частину. Згідно з абз.1 п.144-11 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Однак, обставини, які визначені у наказі №337 від 03.12.2023 року, не спростовують правових підстав заявленого позову та не спростовують наявності факту протиправних дій командування військової частини щодо відмови у розгляді вказаного рапорту про звільнення з військової служби, оскільки від часу подання Позивачем рапорта від 24.11.2022 до дати прийняття наказу №337 від 03.12.2023 року пройшло більше тижня. Відтак, вказаний наказ №337 не міг бути підставою для відмови у розгляді по суті отриманого рапорту Позивача. Додатково звертаємо увагу суду на той факт, що Позивач звертався до Відповідача з метою отримання відпустки строком 20 днів невикористаної щорічної відпустки для здійснення догляду за своїм малолітнім сином у зимовий час, однак, рапорт на відпустку Відповідачем дана обставина була проігнорована та надана відмова у задоволенні даного рапорту. У зв`язку із чим Позивач був вимушений самовільно залишити військову частину, оскільки через ракетні обстріли м.Запоріжжя наявна загроза життю та здоров`ю дитини. Підсумовуючи вищенаведене, можна дійти висновку, що Відповідач вчинив протиправні бездіяльність щодо відмови у розгляді рапорту про звільнення Позивача, командира 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами як військовослужбовця, який самостійно виховує дитину (дітей) віком до 18 років. …».

Позивач підтримав позовну заяву.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне: «… Відповідач не погоджується з позовними вимогами в повному обсязі. … Тобто, подаючи рапорт Позивачу необхідно було надати підтвердження самостійного виховання дитини до 18 років. … Відповідно до інструкції з діловодства юридичною службою опрацьовано рапорт з додатками та в межах повноважень юридичної служби та проставлено візу «не погоджено» виходячи з наступного. Окрім того, в рапорті відсутній підпис безпосереднього керівника - командира батальйону. … До повноважень військової частини не входить обмеження конституційних прав громадян, а саме на материнство. Статус матері охороняється державою. У разі, якщо мати не виконує належні обов`язки законодавством визначені процедури належного реагування іншим з батьків. Однак, військова частина є неналежним суб`єктом для прийняття будь-яких рішень. Станом на дату подання рапорту конституційні права матері та права визначені нормами Сімейного кодексу України не обмежені. Тому не погоджуючи рапорт Позивача представник юридичної служби виходив з виїцевикладеного та непорушного статусу матері. А тому, відповідно до норм постанови №413 відсутні підстави для звільнення Позивача. … На підставі виїценаведеного Позивачем ненадано суду першої інстанції належних та допустимих доказів щодо самостійного виховання дитини. Відповідач звертає увагу, що поняття визначення місця проживання дитини і самостійне виховання дитини не є тотожними. Щодо рішення суду по справі №331/5365/23 від 13.11.23. Рішенням суду визначено місце проживання дитини з Позивачем. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №131 від 09.05.22, Позивача зараховано до списків військової частини, він проходить військову службу та виконує поставлені завдання командирами підрозділу в якому відбуває службу. Тобто, станом на 13.11.2023 року дитина не могла проживати з Позивачем, оскільки військова частина виконує поставлені завдання в Донецькій області. Також Позивачем долучено до матерігиіів справи Постанову Окружного суду у м.Клозько від 23.06.23, яка кардинально суперечить рішенню суду по справі №331/5365/23 від 13.11.23. Окрім того, відповідно до законодавства республіки Польща, обмеження батьківських прав і позбавлення батьківських прав є різними процедурами, що не є тотожним. Щодо статусу Позивача. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №337 від 03.12.2023 року, нижчепоіменованих військовослужбовців знять з усіх видів забезпечення в зв`язку з самовільним залишенням частини: старший сержани ОСОБА_7 , командир 3 стрілецького відділення, 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роги 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 . Зняти з грошового забезпечення з 02.12.2023 року. Як зазначено в наказі командиру військової частини НОМЕР_2 №347 від 13.12.2023 Відповідно до пп.14 п.116 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», Позивача зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, оскільки військовослужбовець відсутній на військовій службі більше 10 днів. … До сьогоднішнього дня Позивач не повернувся до місця знаходження підрозділу, тобто не перебуває в строю не виконує обов`язків військової служби. На сьогодні звільнення Позивача є неможливе. …».

Відповідач проти позовної заяви заперечував.

Ухвалою судді від 01.01.2024 в адміністративній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

За матеріалами справи, позивач проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_2 .

Відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 (повторного) батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є: ОСОБА_1 батько; ОСОБА_3 мати.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.05.2019 у справі №337/1033/19, яке 15.06.2019 набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який зареєстрований 16 квітня 2011 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №132. Залишено ОСОБА_3 прізвище - « ОСОБА_8 ».

У Висновку Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 13.05.2021 за №01.01-20/977 про доцільність повернення в родину малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адресованому директору КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР зазначено: «… Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради розглянувши: - заяву матері, ОСОБА_3 ; бажання дитини; - враховуючи зібрані матеріали, керуючись п.11 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки і піклування, пов`язаної із захистом прав дитини»; - взявши до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 13.05.2021, вважає за доцільне повернути малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до родини, за умови дотримання матір`ю належних умов для виховання та всебічного розвитку дитини. Рекомендує ОСОБА_3 налагодити відносини з сином, тісно співпрацювати зі спеціалістами відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради та спеціалістами ЗМЦСССДМ, з метою налагодження відносин з дитиною звернутися за допомогою до психолога, та вживати заходи для усунення причин подальших конфліктів з сином. …».

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 13.11.2023 у справі №331/5365/23, яке 14.12.2023 набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування визначено місце проживання дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Запоріжжя разом з батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Судом досліджено: Рапорт позивача від 24.11.2023 про звільнення з військової служби відповідно до абз.12 пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; Адвокатський запит від 28.11.2023; Лист ВЧ НОМЕР_2 від 15.12.2023 за №13870 (вдруге) на адресу представника позивача; Витяг із Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03.12.2023 за №337; Лист ВЧ НОМЕР_2 від 19.12.2023 за №13999 (втретє) на адресу представника позивача; Адвокатський запит від 01.12.2023; Акт обстеження умов проживання від 12.07.2023, складений Відділом по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради; Акт обстеження умов проживання від 01.12.2023, складений Відділом по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради; Заяву від 24.10.2023; Постанову Окружного суду у місті Клодзько від 23.06.2023 з перекладом на українську мову; Довідку про влаштування дитини/дітей під опіку/піклування для визначення права на виплату допомоги «Добрий старт»/допомоги по догляду за дитиною (для прийомної сім`ї/дитячого будинку сімейного типу) від 22.12.2022 з перекладом на українську мову; Постанову Окружного суду у місті Клодзько від 14.12.2022 з перекладом на українську мову; Витяг із Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.05.2022 за №131; Витяг із Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.10.2022 за №305; Витяг із Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.12.2022 за №348; Витяг із Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.01.2023 за №9; Витяг із Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26.01.2023 за №26; Витяг із Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.02.2023 за №49; Витяг із Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.07.2023 за №182; Витяг із Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15.07.2023 за №196; Витяг із Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.09.2023 за №265; Витяг із Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.09.2023 за №272; Витяг із Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 13.12.2023 за №347; інші документи, наявні у даній адміністративній справі.

При вирішенні спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.

Відповідно до абз.12 пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Згідно з ч.7 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Як зазначено у ст.14 «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України», затвердженого Законом України від 24.03.1999 за №548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

У ст.141 Сімейного кодексу України зазначено: «1.Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 2.Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу».

У ст.157 Сімейного кодексу України зазначено: «1.Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. 2.Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. 3.Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. 4.Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. 5.Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у разі: 1) наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів; 2) наявності заборгованості зі сплати аліментів, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, не має заборгованості зі сплати аліментів, звертається рекомендованим листом із повідомленням про вручення до того з батьків, з яким проживає дитина, за наданням згоди на виїзд дитини за межі України з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі в складі організованої групи дітей. У разі ненадання тим із батьків, з яким проживає дитина, нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон із зазначеною метою, у десятиденний строк з моменту повідомлення про вручення рекомендованого листа, той із батьків, хто проживає окремо від дитини та у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів, має право звернутися до суду із заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом».

Судом вивчено й інші норми права, які стосуються досліджуваного публічно-правового спору.

Враховуючи наведені та інші норми права, обставини справи, суд вважає, що позивач має право на звільнення з військової служби відповідно до абз.12 пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - як військовослужбовець, який самостійно виховує дитину віком до 18 років.

На думку суду, надані позивачем документи як до НОМЕР_5 , так і до суду є достатніми і можуть свідчити про те, що позивач є військовослужбовцем, який самостійно виховує дитину віком до 18 років.

Суд не вбачає за можливе задовольнити позовні вимоги у наведеній редакції, так як позивачем не персоніфіковане «командування» ВЧ НОМЕР_2 .

Водночас, з огляду на приписи ч.2 ст.9, ч.2 ст.245 КАС України, з метою захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за можливе: зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 повторно розглянути Рапорт ОСОБА_1 від 24.11.2023 про звільнення з військової служби відповідно до абз.12 пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Інші судові витрати за матеріали справи відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути ОСОБА_9 від 24.11.2023 про звільнення з військової служби відповідно до абз.12 пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В іншій частині позовної заяви відмовити.

У стягненні на користь позивача з відповідача судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 19.02.2024.

Суддя О.О. Прасов