Справа № 2а-4906/2006
Суддя: Соловей Г. В.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 2а-4906/2006, в порядку ст. 382 КАС України, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2023 року заявник звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 2а-4906/2006. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2006 року в справі за його адміністративним позовом та інших позивачів до Київського міського військового комісаріату було задоволено позовні вимоги та зобов`язано комісаріат, крім іншого перерахувати та виплатити до призначеної пенсії підвищення як учасникам бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму з часу отримання права на перерахунок як учасника бойових дій. Також зобов`язано перерахувати та виплачувати у подальшому підвищення її виходячі із мінімальної пенсії за віком, розрахованої, виходячи з розміру поточного прожиткового мінімуму встановленого Законами України та здійснювати перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії при збільшенні прожиткового мінімуму як учаснику бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком та нараховувати у подальшому підвищення до пенсії виходячі із мінімальної пенсії за віком затвердженого Законами України.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області замінено сторону виконавчого провадження на ГУ пенсійного фонду України в м. Києві.

Відповідач припинив здійснювати перерахунок та виплату доплати до пенсії відповідно до показників, встановлених Законами України про Державний бюджет на поточний рік та продовжив виплачувати в розмірі 2245,50 грн тобто за показниками 2019 року. На даний час рішення суду є чинним, не скасоване та не змінене.

Однак, не зважаючи на це боржник не виконує рішення суду. У зв`язку, з чим на думку заявника, вбачається безпідставне невиконання рішення суду з боку боржника. З огляду на викладене, просить зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві подати суду звіт про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду від 23.11.2006 року.

23.05.2023 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 відмовлено в задоволені заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 2а-4906/2006.

Постановою шостого Апеляційного адміністративного суду від 04.10.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задоволено частково. Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2023 року скасовано та ухвалено про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протягом тридцяти днів з дня отримання копії даної постанови подати до Фастівського міськрайонного суду Київської області звіт про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2006 у справі № 2а-4906/2006.

23.10.2023 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області на виконання Постанови шостого Апеляційного адміністративного суду від 04.10.2023 року, надійшов Звіт про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2006 у справі № 2а-4906/2006.

Згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.01.2024 року даний Звіт було передано до провадження судді Соловей Г.В.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області призначено до розгляду в судовому засіданні.

В судове засідання заявник надав клопотання через «Електронний суд» де просив не задовольняти наданий відповідачем звіт та справу слухати у його відсутність.

В судове засідання представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними управлінських функцій.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час розгляду заяви судом встановлено, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2006 року, зокрема, зобов`язано Київський міський військовий комісаріат перерахувати та виплатити до призначеної пенсії підвищення учасникам бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму, затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум» та законом України про державний бюджет на відповідний рік ОСОБА_1 з часу отримання права на перерахунок, як учаснику бойових дій:

- з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року виходячи з прожиткового мінімуму 216 грн 56 коп, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2000 рік» від 05.10.2000 року № 2025-ІІІ, у сумі 324 грн 84 коп, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2001 року по 31.12.2001 року виходячи з прожиткового мінімуму 248 грн 77 коп, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2001 рік» від 22.03.2001 року № 2330-ІІІ, у сумі 373 грн 16 коп, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2002 року по 31.12.2002 року виходячи з прожиткового мінімуму 268 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2002 рік» від 15.11.01 року № 2780-ІІІ, у сумі 402 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року виходячи з прожиткового мінімуму 268 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2003 рік» від 15.11.02 року № 2760-ІІІ, у сумі 402 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2004 року по 30.04.2004 року виходячи з прожиткового мінімуму 268 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік» від 11.05.04 року № 1704-ІV, у сумі 402 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.05.2004 року по 31.12.2004 року виходячи з прожиткового мінімуму 284 грн 69 коп, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік» від 11.05.04 року № 1704-ІV, у сумі 427 грн 04 коп, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року виходячи з прожиткового мінімуму 332 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік» від 23.12.04 року № 2285-ІV, у сумі 498 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2006 року по 31.03.2006 року виходячи з прожиткового мінімуму 350 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2006 рік» від 20.12.05 року № 3235-ІV, у сумі 525 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.04.2006 року по 30.09.2006 року виходячи з прожиткового мінімуму 359 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2006 рік» від 20.12.05 року № 3235-ІV, у сумі 538 грн 50 коп, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.10.2006 року виходячи з прожиткового мінімуму 366 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2006 рік» від 20.12.05 року № 3235-ІV, у сумі 549 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій.

Зобов`язано Київський міський військовий комісаріат нараховувати та виплачувати у подальшому підвищення до пенсії виходячи із мінімальної пенсії за віком, розрахованої, виходячи з розміру поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законами України та здійснювати перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії при збільшенні розміру прожиткового мінімуму, зокрема ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком та нараховувати у подальшому підвищення до пенсії виходячи із мінімальної пенсії за віком розрахованого з поточного прожиткового мінімуму, затвердженого Законами України.

Зобов`язано Київський міський військовий комісаріат перерахувати та виплатити пенсію відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року, з часу виникнення права на перерахунок.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2010 року по справі № 2а-4906/2006 замінено сторону виконавчого провадження щодо виконання даного рішення на Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.04.2023 року за № 2600-0202-8/70131, з січня 2023 року та станом на день опрацювання запиту підвищення до пенсії учаснику бойових дій виплачується в розмірі 2245,50 грн. На виконання рішення суду проводилась виплата підвищення до пенсії як учаснику бойових дій в розмірі 150 % прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Перерахунки проводились в індивідуальному порядку до 01.12.2018 року. З посиланням на Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 року № 2939-ІV, який набрав чинності з 01.07.2006 року, зазначають, що пенсії учасникам бойових дій підвищуються у розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ч. 4 ст. 12). Таким чином, відсутні підстави для подальшого перерахунку підвищення до пенсії, як учаснику бойових дій в розмірі 150 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Починаючи з 01.12.2018 року Головним управлінням проводиться виплата підвищення до пенсії заявника, як учаснику бойових дій в розмірі 150 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, станом на грудень 2018 року (1497,00х150%).

Вважаючи рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2006 року у справі № 2а-4906/2006 не виконаним, заявник звернувся до суду з даною заявою.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2-4 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини 1 статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Згідно ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст.382 КАС України).

Застосовуючи правові висновки Верховного Суду у справах №826/11347/14 та №800/592/17, ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 р. у справі №800/592/17 (провадження №11-21заі18), суд приходить до висновку, що Кодекс адміністративного судочинства України не пов`язує встановлення судового контролю за виконанням рішення суду із встановленням у резолютивній частині рішення суду відповідачу - суб`єкту владних повноважень обов`язку подати звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, судовий контроль в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України може встановлюватись судом і після постановлення рішення по суті спору.

В рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№29979/04) висловив правову позицію, відповідно до якої принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece, Страсбург, 19.03.1997 року) наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві Скордіно проти Італії (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі Сіка проти Словаччини (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення Ліпісвіцька проти України №11944/05 від 12 травня 2011 року).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах Бурдов проти Росії від 07.05.2002 року, Ромашов проти України від 27.07.2004 року, Шаренок проти України від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення.

Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаних правових норм, та оскільки рішення суду зобов`язує відповідача суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, які останній не виконує, суд вважає, що заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду слід задовольнити та встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в місті Києві строк для подання звіту про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2006 року у справі № 2а-4906/2006 один місяць з дня набрання законної сили ухвалою про встановлення судового контролю.

Керуючись ст. 241, 243, 248, 382 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 2а-4906/2006, в порядку ст. 382 КАС України, задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, місцезнах.: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) надати звіт про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2006 року справі № 2а-4906/2006, зокрема в частині здійснення перерахунку та щомісячної виплати пенсій відповідно до резолютивної частини зазначеної постанови позивачу ОСОБА_1 в місячний строк з дня набрання ухвали законної сили.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 19.02.2024 року.

Головуючий суддя Г.В. Соловей