Справа № 620/9640/23
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9640/23 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Наталіт" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Рух справи.

07.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Наталіт» (надалі - ТОВ «Наталіт») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просить визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ВЗ» від 21.06.2023 № 4, яким товариству відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування в сумі 99934,00 грн. по декларації за березень 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірне рішення відповідача є неправомірним і підлягає скасуванню, оскільки висновки відповідача за наслідками камеральної перевірки від 18.05.2023 про недостовірність нарахування позивачем сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість є хибними та спростовуються наданими позивачем документами.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17.10.2023 р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі: визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення форми «ВЗ» від 21.06.2023 № 4.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність спірного рішення.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить через порушення судом норм матеріального та процесуального права скасувати рішення та прийняти нове про відмову у задоволені позовних вимог.

Апелянт підтримав свою позицію висловлену у суді першої інстанції, що причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту у березні 2023 року є включення до складу податкового кредиту сум ПДВ з придбання на митній території України комбікорму-мучки горохової кормової в мішках по 20 кг, по 35 кг, сої, автотранспортних послуг, оренди виробничого обладнання, суборенди приміщення та прилеглої території, послуг по митному оформленню в режимі ЕК на 1 код товару, заповнення CMR(TTII), оформлення сертифікату форми EUR.1, мучки горохової та вивезення за межі митної території України (Естонія, Литва) продукції власного виробництва (макуха соєва для промислової переробки - 179000,0 кг) за нульовою ставкою ПДВ згідно з п. п.195.1.1 п.195.1 ст.195 Кодексу. За результатами проведеного аналізу Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що за період з 01.03.2023 по 31.03.2023 постачальниками для ТОВ «Наталіт» виписано та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні з придбання товарів/робіт, послуг (сої, авто транспортних послуг, суборенди приміщення та прилеглої території, проведення лабораторного аналізу, послуг по митному оформленню в режимі ЕК па 1 код товару, заповнення CMR(TTH),) на загальну суму ПДВ 317403,54 гри. До складу податкового кредиту Декларації з ПДВ за березень 2023 року ТОВ «Наталіт» включило суму ПДВ у розмірі 27644,93 гри. по придбанню 22,51 т. сої у ТОВ "Чернігівеліткартопля" (податковий номер 00497377, 2522) відповідно податкових накладних від 13.12.2022 року №13, від 21.12.2022 року №14 (зареєстровано в ЄРПН 28.12.2022 року та 29.12.2022 року відповідно). На підставі даних «Вантажно - митні декларації (експорт)» ІТС «Податковий блок» та ЄРПН ТОВ «Наталіт» у березні 2023 року здійснювало операції з вивезення за межі митної території України продукції власного виробництва. А саме: вивезено макуху соєву для промислової переробки в кількості 134000 кг (покупці-нерезиденти - AGROTREND OU, KARBERI 43-68, 13919 TALLINN, ESTONIA; MISKO BROLIS LT. UAB, DARIAUS IR GIRENO G.12, DOVAINONIU K.,LN-56333, KAISIADORIU R.). Відповідно до податкових декларацій з податку на додану вартість за березень-грудень 2022 року та січень-березень 2023 року в рядку 10.4 "Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з нульовою ставкою та/або без податку на додану вартість" ТОВ "Наталіт" не відображаються обсяги постачання.

Отже, апелянт наголосив, що камеральною перевіркою було встановлено, що підприємство в податковому кредиті декларації з ПДВ за березень 2023 року не відображає операції з придбання товарів і послуг у березні 2023 року, а лише включає суму ПДВ у розмірі 99934,0 гри, відповідно до податкових накладних з періодом складання липень, вересень-грудень 2022 року, в тому числі 11666,66 грн по взаємовідносинах з ТОВ "Еко Соя Продукт". Проте, проведеним аналізом «Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску» за I-IV кв. 2022 року, І квартал 2023 року не було встановлено взаємовідносин з самозайнятими особами та виплату доходу за 157 ознакою - дохід, виплачений самозайнятій особі.

Тому, за результатами проведеної камеральної перевірки було прийнято рішення від 09.02.2023 року № 903 про відповідність ТОВ "Наталіт" критеріям ризиковості платника податку, через що спірне рішення про відмову в отриманні бюджетного відшкодування в сумі 99934,00 грн. по декларації за березень 2023 року є обгрунтованим.

Справу розглянуто у порядку письмового провадження, що відповідає положенням ст.311 КАС України, тому й клопотання про відео конференцію не підлягає задоволенню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ТОВ «Наталіт» зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис. Основним видом господарської діяльності товариства є 10.41 - виробництво олії та тваринних жирів. Позивач зареєстрований платником податку на додану вартість.

19.04.2023 ТОВ «Наталіт» зареєструвало податкову декларацію з податку на додану вартість № та подало заяву про бюджетне відшкодування ПДВ на суму 99 934,00 грн /а. с. 9-17/.

Враховуючи наведене, відповідно до п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, в порядку, встановленому ст. 76 глави 8 розділу ІІ Кодексу, з урахуванням Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» посадовими особами ГУДПС у Чернігівській області проведено камеральну перевірку достовірності нарахування ТОВ «Наталіт» суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за березень 2023 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 19.04.2023 №) та за результатами якої було складено акт від 18.05.2023 №5236/Ж5/25-01-04-04-02/39436026 /а. с. 18-25/.

Згідно висновків вказаного акту позивачем порушено п. 200.4, 200.7, 200.8, 200.9, 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, розділу ІІІ, розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, в внаслідок чого товариству слід відмовити в отриманні бюджетного відшкодування в сумі 99934,00 грн. по декларації за березень 2023 року.

21.06.2023 ГУДПС у Чернігівській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №4, яким товариству відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування в сумі 99934,00 грн. по декларації за березень 2023 року /а. с. 27-28/.

Вказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Так, п.1.1. ст.1 Податкового кодексу України (надалі - Кодекс № 2755) визначено, що цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно із абзацом «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону (пункт 200.8 статті 200 Податкового кодексу України).

Згідно із пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Наслідком встановлення контролюючим органом невідповідності суми бюджетного відшкодування, заявленої платником податку у податковій декларації, є прийняття податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, за придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Згідно із пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Висновки суду в межах доводів апеляційної скарги.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Наталіт» до ГУДПС у Чернігівській області подало податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2023 року, згідно якої від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду становить 99 934,00 грн, сума задекларованого бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку складає 99 934,00 грн /а. с. 9-17/.

Сторонами не заперечується, що причиною виникнення від`ємного значення, різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту у березні 2023 року є отримання товарів/послуг на виконання укладених договорів: від 07.12.202022 №07/12-01 з ПрАТ НВО «Чернігіведіткартопля» /а. с. 29-30/, від 08.05.2018 №93 з ПВТП «ДЖІ-ЕН-ЕЛ» /а. с. 41/, від 01.01.2021 №01/014-21 з ФОП ОСОБА_1 /а. с. 50-51/, від 06.04.2020 №06/04-20 з ФОП ОСОБА_1 /а. с. 69-72/, від 01.08.2022 №502 з ТОВ «Брокерська контора «Агроенергопостач» /а. с. 79-81/, від 01.11.2020 №01-11/2020-1 з ТОВ «Еко Соя Продукт» /а. с. 93-96/, від 17.06.2022 №1/06 з ТОВ «Сіверагропродукт» /а.с. 103-106/.

Проте, позивач на підтвердження правомірності формування податкового кредиту надав документи відповідно до яких вбачається, що 26.04.2018 між позивачем та нерезидентом AGROTREND OU укладено контракт №26042018-1UА (зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами) про поставку макухи соєвої /а. с. 111-122/.

Додатковою угодою від 26.04.2018 №1 /а. с. 120/ до контракту сторонами погоджено додавати за необхідності до складу соєвої макухи комбікорм, мучку горохову кормову, висівки пшеничні, люпин, відходи кукурудзи, крейду, вітаміни, барвники. Найменування товару, асортимент, кількість та ціна мали б зазначатись у специфікаціях, які є невід`ємною частиною контракту.

02.02.2023 між позивачем та Misko broils LT.UAB укладено контракт №UA02/02-23 про поставку макухи соєвої /а. с. 143-148/.

Також додатково у липні 2022 року ТОВ «Наталіт» було відвантажено ТОВ «Сіверагропродукт» 15 тонн мучки горохової, яка була використана для вироблення макухи соєвої у березні 2023 року /а. с. 159-160/.

14.03.2023 між позивачем та ПСП «Червоний мак» укладено договір купівлі-продажу №14/03-01, згідно якого позивачу було відвантажено сою у загальній кількості 94,48 тонни /а. с. 161-163/.

22.02.2023 між позивачем та Приватним підприємством «МЕРКУРІЙ» укладено договір купівлі-продажу №22/01-01, згідно якого позивачу було відвантажено сою у загальній кількості 50,04 тонн /а. с. 177-178/.

Позивач у березні 2023 року здійснив експорт макухи соєвої на адресу Agrotrend OU та Misko brolis LT. UAB, що підтверджується інвойсами, CMR /а. с. 123-124, 128-129, 133-134, 138-139, 149-150, 154-155/ та вантажно-митними деклараціями /а. с. 125, 130, 135, 140, 151, 156/.

Відповідно до підпункту «а» пункту 195.1.1 статті 195 Податкового кодексу України експортна операція оподатковується ПДВ за ставкою 0%, у зв`язку із чим товариство склало податкові накладні за наслідком вищеназваних експортних операцій за правилом першої події /а. с. 126-127, 131-132, 136-137, 141-142, 152-153, 157-158/.

Таким чином, позивач надав суду належні та допустимі докази на спростування доводів відповідача щодо відсутності придбання позивачем товарів для їх подальшого експорту.

Апелянт вищенаведене не спростував, його позиція ґрунтується на припущеннях, про що ним самим в акті перевірки зазначено: «за результатами камеральної перевірки не можливо в повному обсязі дослідити правильність відображення сум податкових зобов`язань та податкового кредиту та, відповідно, правомірність нарахування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту і бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявленого по декларації за березень 2023 року та використання їх в господарській діяльності підприємства».

На вказане й звернув увагу суд першої інстанції.

Таким чим, враховуючи вищевикладене та надані сторонами докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковим органом було незаконно встановлено завищення позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 99 934,00 грн. та безпідставно відмовлено позивачу в отриманні бюджетного відшкодування в сумі 99 934,00 грн.

Отже, доводи апелянта не підтверджені належними та допустимими доказами, через що вони не заслуговують уваги, а позивач надав всі необхідні документи на підтвердження своєї позиції.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а всі наведені доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Справу розглянуто в межах доводів апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 р. - залишити без задоволення.

Рішення скаргу Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Наталіт" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель