Справа № 200/462/24
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відкриття провадження у справі

19 лютого 2024 року Справа №200/462/24

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича ознайомившись з позовною заявою та клопотаннями представника позивача про поновлення строку звернення до суд з адміністративним позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягали у нарахуванні та виплаті на користь ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, в розмірі 30 000 грн за період лютий 2022 року - січень 2023 року включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити користь позивача додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за період лютий 2022 року - січень 2023 року включно з розрахунку 100 000 грн щомісячно з урахуванням фактично отриманих сум додаткової винагороди.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.п. 1, 12 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

29 січня 2024 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог за період з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року залишено без руху, надано позивачу строк не більше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

Приймаючи означену ухвалу суд виходив з того, що в частині позовних вимог за період з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року позов подано до суду поза межами строку встановленого ч. 1 ст. 122 КАС України та ст. 233 КЗпП України.

При цьому, суд урахував, що у позові позивач зазначила, що з 25.07.2023 у неї з`явилась реальна можливість доступу до правничої допомоги, коли вона змогла отримати правову консультацію адвоката, та фактично дізналась про те, що її право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн пропорційно дням виконання відповідних завдань було порушено, лише після цього вона отримала можливість звернення з позовом до суду.

16.02.2024 року від позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою, в якій позивач зазначила, що за час служби зазнала сильного нервово-емоційного виснаження через втрату (загибель) внаслідок збройної агресії під час виконання бойового завдання близької людини та товаришів по службі, поряд з цим, після її переведення до в/ч НОМЕР_2 з 25.07.2023 р. переді позивачем постали інші невідкладні, які потребують першочергового вирішення, питання, пов`язані з необхідністю продовження проходження військової служби за новим місцем (прийняття справ та посади, пошук житла, його облаштування в побутовому плані тощо), зокрема, вона займалась вирішенням питання оформлення кредиту для придбання власного житла, що потребувало значних зусиль та часу на збір документів, відвідання відповідних установ та організацій, оскільки вирішення вказаних питань необхідно було здійснювати у поєднанні з виконанням обов`язків військової служби.

Крім того, позивач зазначила, що не має освіти та необхідних знань у сфері права, зокрема, про обмеженість строків звернення до суду, що у поєднанні із вищевказаними обставинами завадило їй своєчасно розпочати вирішення спірних питань із в/ч НОМЕР_1 в частині належного грошового забезпечення.

На підтвердження заявлених доводів позивач надала до суду копію медичної книжки, копію витягу з Державного реєстру речових прав, копію іпотечного договору.

Надавши оцінку доводам позивача викладеним у клопотанні, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Верховний суд в постанові від 17.12.2021 року по справі № 640/16928/21 дійшов висновку, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій.

Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас слід зазначити, що строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи розпочинає свій перебіг лише за умови, що остання була реально обізнаною з фактом їх порушення оспорюваними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16.12.1992 у справі Хаджіанастасіу проти Греції , пункти 32-37).

При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад до строків для подання адміністративного позову (рішення Європейського суду з прав людини від 07.09.1999 у справі Йодко против Литви (Jodko v. Lithuania).

Верховний Суд в постанові від 17.12.2021 року по справі № 640/16928/21 зауважує, що частиною другою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття «особа повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Верховний Суд в постанові від 22.12.2021 року по справі № 200/17683/21 зазначив, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Водночас, в ухвалі Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 127/2897/13-ц, суд дійшов висновку, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

В постанові від 29.09.2022 року у справі № 500/1912/22 Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

В постанові від 26 жовтня 2023 року у справі № 500/4332/22 Верховний Суд зазначив, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

Разом з тим, Верховний Суд погодив висновки судів попередніх інстанцій про те, що позивачем не наведено обставин, які об`єктивно перешкоджали звернутися позивачу до суду із позовом у встановлений строк саме з підстав запровадження правового режиму воєнного стану. Також, виконання позивачем обов`язків військової служби не позбавляло його можливості звернутися до суду із відповідним позовом або ж за правовою допомогою. При цьому, норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачають можливість отримання військовослужбовцем відпустки в особливий період під час дії воєнного стану.

При цьому, колегією суддів відхилено посилання позивача на неврахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування норм процесуального права - статей 121, 122 КАС України, висловлених у постановах Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 , від 14 грудня 2022 року у справі № 560/11700/21, від 04 квітня 2023 року у справі № 140/1487/22, від 31 липня 2019 року у справі №821/1896/15-а, від 13 серпня 2021 року у справі № 440/5178/20, від 17 грудня 2021 року у справі №460/713/21, від 10 лютого 2022 року у справі №560/11791/21, від 5 травня 2022 року у справах №520/9769/19, №420/18798/21 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а, оскільки норми процесуального закону не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, та такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Ураховуючи означену позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку, що саме пособі проходження військової служби під час воєнного стану не має наслідком автоматичне поновлення строку звернення до суду з позовною заявою позивачу.

Натомість неможливість звернутись до суду своєчасно потребує доведення та доказового підтвердження.

Позивачем надано до суду копії сторінок документації медичного характеру (вид, походження та належність позивачу з наданих документів встановити неможливо), у якій наявний запис датований квітнем 2022 року наступного змісту: «ЛЗП Скарги на розбитість, подавлений стан, дратівливість, безсоння, плаксивість, порушення пам`яті та уваги. Тривожність…Дані симптоми тривають близько 10 діб після смерті чоловіка, від прийому заспокійливих відмовляється. Загальний стан задовільний. В свідомості. Емоційний стан подавлений. Відмічається агресивність до певних осіб в/ч. Д/з: гостра реакція на стрес. Р-но: консультація психолога (психіатра) з вирішенням питання щодо госпіталізації (реабілітації) у ВГ».

Згідно запису невролога від 23.10.2023 року діагностовано головний біль, напруження.

Поряд з цим, позивач з адміністративним позовом до суду звернулась у 14 січня 2024 року, тобто фактично через 1 рік 9 місяців після вказаних обставин, доказів порушення психічного стану на момент звернення до суду із позовною заявою позивачем не надано.

Щодо посилання позивача на купівлю житла як на поважну причину строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Як сама зазначила позивач реальна можливість реалізувати своє право на звернення до суду у неї з`явилась з 25 липня 2023 року, тобто за 2 місяці по закінчення строку звернення до суду з позовними вимогами за період з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року.

Купівля житла у цей період не може бути розцінена як поважна причина пропуску строку звернення до суду оскільки є питанням пріоритетів, та жодним чином не перешкоджає зверненню позивача за правовою допомогою та до суду, і, більш того, доводить спроможність позивача на вчинення юридично значущих дій не залежно від її психічного стану.

Щодо посилань позивача на відсутність юридичної освіти, юридичну необізнаність та звернення за правовою допомогою тільки після 25 липня 2023 року суд зазначає, що у постанові від 09 лютого 2023 року у справі № 360/3398/21 Верховний Суд дійшов висновку про те, що відсутність у позивача юридичної освіти чи необізнаність з нормами законодавства мають суб`єктивний характер та не є достатньою підставою для поновлення процесуального строку.

Поряд з цим, суд знов таки звертає увагу, що строк звернення до суду у цій частині позовних вимог закінчився 01.10.2023 року, проте позивачем наявність поважних причин які у період з 25.07.2023 року по 01.10.2023 року завадили їй звернутись до суду наведено не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.п. 1, 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, а також у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, адміністративний позов у частині позовних вимог за період з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року підлягає поверненню, відповідно до приписів ч. 2 ст. 123 КАС України, п.п. 1, 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Згідно ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Щодо іншої частини позовних вимог суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник із публічно-правових відносин, належить до юрисдикції Донецького окружного адміністративного суду та має розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Позовна заява подана з додержанням вимог статей 159-161 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави, визначені статтями 169-170 КАС України для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі, тому підлягає прийняттю до провадження та розгляду судом.

Відповідно до ч. 2, 6 ст. 12 та ст.ст. 257-261, ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 12, 121, 122, 123, 160, 161, 169, 257-262 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою відмовити.

Прийняти до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі №200/462/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про:

- визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 , які полягали у нарахуванні та виплаті на користь ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, в розмірі 30 000 грн за період лютий 2022 року - липень 2022 року включно;

- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити користь позивача додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за період з лютого 2022 року по липень 2022 року включно з розрахунку 100 000 грн щомісячно з урахуванням фактично отриманих сум додаткової винагороди.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог про: визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 , які полягали у нарахуванні та виплаті на користь ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, в розмірі 30 000 грн за період з серпня 2022 року по січень 2023 року включно; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити користь позивача додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за з серпня 2022 року по січень 2023 року включно з розрахунку 100 000 грн щомісячно з урахуванням фактично отриманих сум додаткової винагороди повернути позивачу.

Справу призначити до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Адміністративна справа розглядатиметься Донецьким окружним адміністративним судом у складі судді Кониченко О.М. одноособово.

Зобов`язати відповідача у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали, подати до суду відзив на позовну заяву з доказами на його підтвердження з одночасним надісланням (наданням) його копії та доданих до нього документів позивачу.

Роз`яснити сторонам, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами.

Запропонувати позивачу у п`ятиденний строк з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив з одночасним направленням його копії відповідачу.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для можливості подання до суду заперечень, з одночасним направленням його копії позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає, крім випадку відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності, а також у частині щодо повернення позовної заяви у частині позовних вимог.

Роз`яснити сторонам, що, беручи до уваги Рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022, тимчасово до припинення або скасування воєнного стану введеного Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX:

- на час існування небезпеки для учасників провадження, пов`язаної з перебуванням останніх у приміщенні Донецького окружного адміністративного суду, судові засідання за особистої участі учасників судового процесу не проводяться;

- сторони по справі та інші громадяни мають право надсилати документи, що стосуються розгляду судових справ, без особистого прибуття до приміщення суду: через особистий кабінет в системі «Електронний суд» або у разі неможливості надсилання через систему «Електронний суд» - електронною поштою на е-mail: (з обов`язковим підписанням всіх документів кваліфікованим електронним підписом).

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -http://court.gov.ua/fair/sud0570.

Суддя О.М. Кониченко