Справа № 320/4287/23
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року № 320/4287/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом гр. ОСОБА_1 до Командування Сил територіальної оборони Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 7 Наказу командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України (командира військової частини НОМЕР_1 з адміністративно- господарської діяльності) від 04.12.2022 року № 474 «Про результати службового розслідування» у частині накладення на заступника командира військової частини з озброєння начальника технічної частини військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - «догана»;

- визнати протиправним та скасувати пункт 8 Наказу командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України (командира військової частини НОМЕР_1 з адміністративно- господарської діяльності) від 04.12.2022 року № 474 «Про результати службового розслідування» у частині здійснення виплати щомісячної премії за грудень 2022 року у розмірі 90%.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваного наказу в частині пунктів 7 та 8.

Відповідачем до суду подано відзив на позову заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

На підставі ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 04.03.2022 проходить службу у Збройних Силах України, а з 23.03.2022 на посаді заступника командира військової частини з озброєння начальника технічної частини військової частини НОМЕР_2 .

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 23.06.2022 № 62 у військовій частині НОМЕР_2 проведено позапланову інвентаризацію стрілецької зброї (ракет, боєприпасів), за результатами якої складено відповідний акт, який 20.08.2022 затверджено командиром військової частини НОМЕР_2 та накладено резолюцію щодо призначення службового розслідування, за результатами службового розслідування повідомити прокуратуру.

Відповідно до акта інвентаризації було здійснено: перевірку ведення обліку зброї у в/ч НОМЕР_2 , перевірку ведення обліку руху зброї між органом забезпечення (в/ч НОМЕР_2 ) та військовими частинами, які знаходились на забезпеченні (в/ч НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ) та інших підрозділів Сил ТрО ЗСУ України; перевірку фактичної наявності озброєння на складах ракетно-артилерійського озброєння (далі - РАО) в/ч НОМЕР_2 перевірку фактичної наявності озброєння, виданого в підрозділи, які знаходяться на забезпеченні у в/ч НОМЕР_2 , перевірка зброї, яка була видана в інші організації за вказівкою керівництва Сил ТрО.

За результатами інвентаризації виявлений надлишок 65 одиниць 5,45 мм автоматів АК-74 та 1 одиниці 5,45 мм автомату АКС-74у та нестача 34 одиниць 9 мм пістолету ПМ та 47 одиниць пістолетів Форт-12. За висновками інвентаризації, нестача стрілецького озброєння та боєприпасів виникла внаслідок: недотримання вимог діючого законодавства військовослужбовцями 321 окремої роти охорони та обслуговування військової частини НОМЕР_1 під час приймання-передачі озброєння; відсутності контролю з боку керівництва за постановкою озброєння на облік; здійснення видачі озброєння стороннім організаціям; неналежного ведення єдиної книги видачі та приймання зброї у 321ороо військової частини НОМЕР_1 .

З метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , чиї дії або бездіяльність стали причиною втрати стрілецької зброї та боєприпасів, що призвело до втрати обліку та контролю з боку посадових осіб, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (із адміністративно-господарської діяльності) від 25.08.2022 № 284 «Про призначення службового розслідування відносно акту позапланової інвентаризації стрілецької зброї та боєприпасів» (далі - наказ № 284) призначено службове розслідування та комісію для її проведення у складі: голова комісії - старший офіцер відділу планування забезпечення матеріальним засобами управління логістики штабу військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_2 та члени комісії - тимчасово виконуючий обов`язки начальника відділення безпеки військової служби військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_3 та офіцер відділу оборонного планування штабу військової частини НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_4 .

За результатами службового розслідування, проведеного на виконання наказу № 284, складено акт службового розслідування (далі - Акт розслідування), який адресований командиру військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до пунктів 4, 5 розділу 4 Акту розслідування комісією запропоновано за неналежне виконання обов`язків військової служби, порушення вимог статей 9, 11, 16, 58, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 4 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359 (у редакції наказу Міністра оборони України від 20.10.2015 № 56), що призвело до виникнення нестачі зброї та боєприпасів у військовій частині НОМЕР_2 на заступника командира батальйону з озброєння начальника технічної частини ВЧ НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення «догану» та на підставі пункту 4 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, заступнику командира батальйону з озброєння начальнику технічної частини ВЧ НОМЕР_2 полковнику ОСОБА_1 виплату щомісячної премії за грудень 2022 року здійснювати у розмірі 90% встановленого розміру щомісячної премії.

Відповідно до результатів службового розслідування та з метою попередження втрат та нестач військового майна командиром військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) прийнято наказ від 04.12.2022 № 474 «Про результати службового розслідування» (далі - Наказ № 474).

Згідно з пунктом 7 наказу № 474 за неналежне виконання обов`язків військової служби, порушення вимог статей 9, 11, 16, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до виникнення нестачі зброї та боєприпасів у військовій частині НОМЕР_2 , та у відповідності до вимог пункту «б» статті 48 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України на заступника командира батальйону з озброєння начальника технічної частини ВЧ НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «догана».

Згідно з пунктом 8 наказу № 474, на підставі пункту 4 розділу XVI наказу Міністра оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям збройних сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 № 260, командиру роти військової частини НОМЕР_2 , заступнику командира батальйону з озброєння начальнику технічної частини ВЧ НОМЕР_2 полковнику ОСОБА_1 за незадовільне виконання службових обов`язків та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді «догани» виплату щомісячної премії за грудень 2022 року здійснювати у розмірі 90% встановленого розміру щомісячної премії.

Позивач, вважаючи оскаржуваний наказ в частині пунктів 7 та 8 протиправним, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 17 Конституції України, визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно норм ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Приписами ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг та Законом України Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби), який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Відповідно до вимог ст. ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил, передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ зазначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно зі статтею 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, (далі - Порядок № 608).

Службове розслідування - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення (абзац 4 пункту 2 розділу I Порядку № 608).

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі, зокрема: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Враховуючи те, що службове розслідування, за результатами якого прийнято оскаржуваний наказ, прийнято з метою з`ясування причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , чиї дії чи бездіяльність стали причиною втрати стрілецької зброї та боєприпасів, відтак, відсутність у наказі про призначення службового розслідування посилань на осіб, щодо яких воно має бути проведеним не є порушенням порядку проведення службового розслідування.

Відповідно до положень частини першої статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Відповідно до змісту абзацу 1 пункту 3 розділу ІІІ Порядку №608, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.

Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців (пункт 13 розділу ІІІ Порядку № 608).

Згідно з положеннями пункту 14 розділу ІІІ Порядку №608 до строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 розділу ІІІ Порядку №608 днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Згідно до пункту 1 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування.

За пунктами 5 та 6 розділу V Порядку №608 акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктом 1 розділу VІ Порядку №608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до положень пункту 2 розділу VІ Порядку №608 наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Примірники акта службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції, та до відповідних структурних підрозділів органів військового управління (пункт 3 розділу VІ Порядку № 608).

Приписами Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено можливість реагування керівним складом на військовослужбовця за фактичне невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. В разі виникнення таких обставин командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Інститут дисциплінарної відповідальності є самостійним інститутом права, що підтверджується наявністю окремих ознак правового інституту: - однорідність фактичного змісту; - юридична єдність (комплексність) норм; - законодавча відособленість. Дисциплінарна відповідальність, як самостійний вид юридичної відповідальності, є елементом у структурі правової системи країни та важливим чинником забезпечення дисципліни та правопорядку.

Дисциплінарний проступок в контексті дисциплінарної відповідальності можливо охарактеризувати як протиправну дію чи бездіяльність службовця, що порушує встановлений порядок виконання своїх обов`язків, встановлені вимоги до військової дисципліни або громадського порядку.

У свою чергу, дисциплінарне стягнення є мірою відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, яке лежить у колі дискреційних повноважень суб`єкта, відповідального та зацікавленого у дотриманні службовцем відповідних вимог дисципліни. Дисциплінарне стягнення виступає результатом карного процесу уповноваженої на це особи, що несе в собі наслідки особистого немайнового та майнового характеру.

Такі стягнення виражаються у вигляді негативної оцінки до певної події та засудженні поведінки службовця, вину та причетність якого буде належним чином встановлено.

У зв`язку з цим заходи реагування у виді дисциплінарного стягнення є результатом встановлення істини у певній події, яка порушує дисципліну, або належності виконання покладених на особу обов`язків з проходження служби. Такі заходи мають на меті попередити особу про необхідність дотримання встановлених до неї вимог, а також про можливість застосування більш суворого дисциплінарного стягнення у випадку повторних порушень дисципліни, що повинно спонукати службовця належним чином виконувати свої обов`язки та попередити, що усі наступні порушення не будуть залишені поза увагою.

За висновками службового розслідування вина позивача полягає в тому, що, являючись військовою службовою особою ВЧ НОМЕР_2 , всупереч інтересам служби та на порушення покладених на нього обов`язків, в умовах дії особливого періоду, 26.02.2022 прийняв від уповноваженої особи Бюро економічної безпеки України стрілецьку зброю та боєприпаси без перевірки фактичної наявності військового майна, а також у період з 26.02.2022 по 23.03.2022 фактичну наявність стрілецької зброї у 321 окремій роті охорони та обслуговування вч НОМЕР_1 не перевіряв, відсутність пістолета «Форт-12» номер НОМЕР_6 та патронів до нього у кількості 12 шт. у підрозділі не виявив, внаслідок чого допустив недбале ставлення до військової служби, невиконання обов`язків, передбачених Статутом внутрішньої служби ЗСУ.

У частині тверджень позивача, що він з наказом №474 від 04.12.2022 про призначення службового розслідування та актом і матеріалами службового розслідування ознайомлений не був, суд звертає увагу на те, що, не применшуючи значення необхідності дотримання процедурних норм, їх порушення повинно бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за умови, якщо останнє за своєю суттю є необґрунтованим та/або незаконним й підлягало би скасуванню чи зміні навіть за відсутності вказаної підстави. Тож, при розгляді даного спору слід виходити з суті виявлених службовим розслідуванням порушень та їх обґрунтованості/необґрунтованості.

Водночас, позивач під час розгляду даного спору в суді не навів достатніх та обґрунтованих доводів на спростування висновків службового розслідування по суті порушень, зокрема, щодо встановленого неналежного виконання обов`язків військової служби (щодо обліку, зберігання та видачі стрілецької зброї/боєприпасів - встановлення її нестачі/надлишку), порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України не надав, та не покладав в основу позовної заяви.

Суд вважає, що за даних обставин при накладенні дисциплінарного стягнення на позивача командир військової частини НОМЕР_1 не вийшов за рамки своїх прав, передбачених статтями 83-87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а при обранні виду дисциплінарного стягнення (за статтями 7, 8, 12, 56 Дисциплінарного статуту) позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності командиром військової частини НОМЕР_1 в межах компетенції, до того ж, до позивача не було застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, а було оголошено догану.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ від 04.12.2022 року № 474 «Про результати службового розслідування» в частині пункту 7 про накладення на заступника командира військової частини з озброєння начальника технічної частини військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - «догани» та в частині пункту 8 щодо здійснення йому виплати щомісячної премії за грудень 2022 року у розмірі 90% прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 має бути відмовлено.

Вказана правова позиція також була викладена в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2024 в адміністративній справі №320/1667/23.

Згідно ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову та у зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.