Справа № 211/4921/23
Суддя: Ткаченко С. В.
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/4921/23
Провадження № 2-а/211/4/24
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.,

при секретарі Бірж Д.В.,

у відсутність сторін,

розглянувши в місті Кривий Ріг в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом та просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 497277 від 17.07.2023, винесену інспектором ВБДГ ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Шевченко Станіславом Вадимовичем, відносно ОСОБА_2 у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. Вирішити питання про стягнення витрат на правову допомогу.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2023 року позивачу було запропоновано усунути недоліки у позовній заяві, недоліки усунуто 30.10.2023 року.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

11 грудня 2023 року від представника відповідача Кушнір О.В. до суду надійшов відзив, в якому остання просить відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що працівниками поліції дотримано процедуру розгляду справи та відсутні підставі для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Крім того, надані до суду матеріали, не доводять факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу за заявлені послуги, сума заявлених вимог не є співмірною.

Представник позивача адвокат Морозов В.Ю. до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, на позовних вимогах наполягає.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому відповідності до ст. 229 ч. 4 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Суд дослідив докази додані до матеріалів адміністративної справи та до відзиву встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

17.07.2023 року о 10 год. 45 хв. на автодорозі Р-74 П`ятихатки-Кривий Ріг інспектором ВБДГ ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Шевченко Станіславом Вадимовичемвинесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 497277, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 17.07.2023 року о 10 год. 45 хв. на автодорозі Р-74 П`ятихатки-Кривий Ріг, керував транспортним засобом марки Man Tgx 18/440, номерний знак НОМЕР_1 з причепом марки Bodex, номерний знак НОМЕР_2 , на якому на одну вісь встановлено шини з різними малюнками протектора, чим порушив п.п.31.4.5.г Правил дорожнього руху.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до 31.1 ПДР, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Пунктом 31.4.5 ПДР «Колеса і шини», забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів.

Відповідно до п.1 Правил технічної експлуатації коліс та пневматичних шин колісних транспортних засобів категорій L, M, N, O та спеціальних машин, виконаних на їх шасі, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 26.07.2013 №549, з метою виконання цих Правил шини колісних транспортних засобів класифіковано, зокрема, за типом рисунка протектора.

Пунктом 7 розділу 2 цих Правил «Класифікація шин» встановлено, що за типом рисунка протектора шини поділяються на шини з дорожнім, універсальним, кар`єрним та підвищеної прохідності рисунком.

Розрізняють симетричний, асиметричний, спрямованого та неспрямованого обертання типи рисунків протектора шини, залежно від розташування сегментів його рисунка протектора, як визначено в додатку 2 до цих Правил.

Частиною 1 ст.121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пп. 31.4.5.г, що виразилось у тому, що водій рухався транспортним засобом з напівпричепом, у якого на одну вісь встановлені шини з різними малюнками протектора шин.

Вказані обставини підтверджуються фотознімками, що були додані відповідачем до відзиву на позовну заяву.

Проте, п.1.10 ПДР визначено, що причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски.

Легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Вантажний автомобіль - вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Таким чином, причіп, вантажний автомобіль та легковий автомобіль у розумінні ПДР є різними транспортними засобами.

При цьому, згідно пп. 34.1.5.г ПДР різний тип малюнку протектора на шинах однієї вісі є порушенням лише для вантажного автомобіля, різний малюнок протектора та шини різних моделей - для легкового автомобіля. Щодо причепу, як транспортного засобу, встановлені загальні для всіх транспортних засобів правила про заборону встановлення на одну вісь транспортного засобу діагональних шин разом з радіальними, ошипованих і неошипованих, морозостійких і неморозостійких, шин різних розмірів чи конструкцій. Про малюнок проектора для причепів у цій нормі не йдеться.

Отже вимоги до причепа, як транспортного засобу чітко визначені п. 31.4.5.г ПДР, а саме забороняється встановлення на одну вісь транспортного засобу діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій для всіх транспортних засобів.

При цьому, таких вимог, як встановлення на причеп шин з різними малюнками протектора вимоги п. 31.4.5.г ПДР не містять.

Таким чином, інспектором ВБДГ ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Шевченко Станіславом Вадимовичемвинесено оскаржувану постанову без повного та об`єктивного встановлення обставин справи, відтак, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 497277, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню.

Частиною 3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З наведеної норми вбачається, що у випадку скасування рішення суб`єкта владних повноважень суд закриває справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, скасування постанови серії БАА № 497277 від 17.07.2021 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є належним та достатнім способом захисту прав позивача.

У зв`язку із задоволенням позову у справі, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн., відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

Щодо вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У ч. 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та юридичною компанією «HUMANRIGHTS», від імені якого діє Морозов В.Ю., укладено договір про надання юридичних послуг від 01.08.2023 року .

На підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи представником позивача надано: акт наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 01.08.2023 року; квитанцію від 01.08.2023 року.

Частинами 4-6 ст. 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником позивача подано детальний опис робіт (надання правової допомоги), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги, зокрема: консультація (2 години) 1000 грн.; розробка позовної заяви 5000 грн.; представництво інтересів при розгляді справи в суді 2000 грн.; обробка документів та аналіз чинного законодавства 2000 грн.

Суд зауважує, що в матеріалах справи наявна квитанція від 01.08.2023 року про оплачену вартість правової допомоги у сумі 10000,00 грн.

Приписами Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд також бере до уваги, що відповідач заперечує обґрунтованість витрат на правову допомогу.

Суд, вирішуючи питання співмірності витрат адвоката, заявлених до стягнення, зазначає, що ст. 134 КАС України не позбавляє права суду перевіряти дотримання позивачем вимог ч. 5 ст. 134 КАС України щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому суд звертає увагу на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 21.05.2020 у справі №240/3888/19.

Проаналізувавши розрахунок витрат на надання правової допомоги та враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката у даній адміністративній справі не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони.

У контексті викладеного суд зауважує, що предмет спору у цій справі не є складним, містить лише епізод взаємопов`язаних спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Зокрема, на думку суду, завищеною є сума витрат за такі надані послуги: зустріч, консультація, узгодження правової позиції, вивчення матеріалів справи, адже такі є цілісним етапом у процесі надання позивачу правничої допомоги. Незрозумілим є критерій, за яким представник позивача визначив вартість вищезазначених послуг.

Враховуючи вищевикладене, розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн. є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору.

Відтак, суд вважає за необхідне зменшити суму витрачену позивачем на правову допомогу до 2000 грн.

Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 04.11.2019 (справа №9901/264/19).

З огляду на викладене, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції становить 2000 грн.

Керуючись ст.ст.242-247, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17.07.2023 року серії БАА № 497277 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції (), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок та витрати на правову допомогу в сумі 2000 ( дві тисячі ) гривень 00 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: С. В. Ткаченко