Справа № 201/9506/23
Суддя: Наумова О. С.
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/9506/23
Провадження № 2-а/201/10/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

08 січня 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16.08.2023 ОСОБА_1 звернулася до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Кравця В.Ю. (третя особа Управління патрульної поліції в Одеській області) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 1-11).

Ухвалою судді від 16.08.2023 позовну заяву залишено без руху (а.с. 27).

Після усунення позивачкою недоліків та залучення відповідачем Департамент патрульної поліції Національної поліції України, ухвалою судді від 30.08.2023 відкрито провадження у справі і ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до положень п. 20 ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, 257, 268, 286 КАС України (а.с. 44).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що постановою інспектора 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Кравця В.Ю. серії ЕАС №7471507 від 06.08.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.122 КУпАП за те, що 06.08.2023 о 13:18:19 годині на трасі Київ Одеса км, керувала транспортним засобом Ford Fusion, номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 116 км/год., в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (обмеження максимальної швидкості 50 км/год), перевищення швидкості на 66 км км/год. Зафіксовано на прилад TruCam ТС000523, пвр 471333, 471343, чим порушила вимоги п.п 12.4 ПДР перевищення водіями Т/З встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год.

Позивачка вважає постанову протиправною, винесеною незаконно і такою, що підлягає скасуванню, оскільки викладені у ній обставини не відповідають дійсності. Зазначила, що згідно із п. 12.4. ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. У постанові вказано, що порушення вчинене на трасі Київ Одеса км, точний кілометр не вказано, проте вказано в пункті «місце розгляду справи»: Одеська, Роздільнянський, траса Київ-Одеса 428 км».

Вважає, що п. 12.4 ПДР не порушити, рухалась по автодорозі державного значення М05 (траса Київ-Одеса), в населеному пункті не перебувала, що підтверджується самою постановою. Також не підтверджено перебування транспортного засобу в межах дії дорожнього знаку 5.45. «Початок населеного пункту», 5.50 «Кінець населеного пункту», або в межах дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год».

У графі «до постанови додаються» не зазначено про долучення до постанови копії відеозапису або знімку з екрану приладу TruCam. Прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися в руках, а повинен бути закріплений на однострої, на службових транспортних засобах, монтуваний/розміщений по зовнішньому периметру доріг. Але посадова особа патрульної поліції тримала зазначений прилад в руках. Відповідачем не надано доказів, що вказаний тип засобу вимірювальної техніки зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, затверджений сертифікатом, та належним чином повірений.

Постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» (на дорозі). Позивачка не мала можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо. Заявила клопотання про відкладення розгляду справи і про бажання скористуватись правовою допомогою адвоката. Інспектор патрульної поліції повідомив, що вона може викликати адвоката на місце, що було неможливо, тому інспектором порушене її право на правову допомогу.

На підставі викладеного, просила постанову серії ЕАС №7471507 від 06.08.2023 скасувати, провадження у справі закрити.

На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів.

Від Департаменту патрульної поліції України в особі її представника Нагнібіди О.М. (діє на підставі довіреності від 20.12.2022 а.с. 59), 28.09.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 46-58), в якому представник не погодився із доводами позивача про безпідставність притягнення до адміністративної відповідальності, вказавши, що дійсно 06.08.2023 о 13 год. 18 хв. інспектором роти №6 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Кравцем В.Ю. за адресою: Одеська обл., Роздільнянський р-н, автодорога М-05 «Київ-Одеса», 428 км, виявив транспортний засіб «Ford Fusion», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням, як пізніше стало відомо, ОСОБА_1 , яка рухалась на вищезазначеній ділянці дороги зі швидкістю 116 км/год., не виконавши вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», перевищивши встановлене обмеження швидкості руху на 66 км/год., чим порушив пп. б)п. 12.9. ПДР.

Дана обставина була зафіксована лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів LTI 20/20 ТruСАМ №ТС000523 та підтверджується роздруківкою файлу _B8000_0806_131756.jmf та відеозаписом з даного пристрою, на якому вказана система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 46°4810.41" N, географічна довгота 30°2445.48Е місця події. На роздруківці файлу з приладу ТruСАМ також зазначається місце здійснення вимірювання, максимально дозволена швидкість, реальна швидкість з якою рухається транспортний засіб, який фіксується, дистанція та серійний номер пристрою, яку здійснювалися виміри швидкості руху. На роздруківці файлу міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення позивачем, а саме: назва та модель приладу, яким здійснювалось вимірювання; прізвище та номер нагрудного жетона інспектора, який здійснював вимірювання; дата та час здійснення правопорушення; географічні коорданати місця вчинення правопорушення; швидкість руху автомобіля, щодо якого здійснюється вимірювання; дистанція до автомобіля; дозволена швидкість на даній ділянці дороги; фотофіксація автомобіля в потоці позначеного відміткою «+» вказуючою, який саме об`єкт вимірюється; фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку.

Наданий відеозапис з приладу LTI 20/20 TruCAM (серійний номер ТС000523) містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення, тому має розглядатись судом як доказ і оцінюватись у визначений ч. 1 ст. 99 КАС України спосіб, є документом, який відповідно до ст. 251 КУпАП може містити фактичні дані, встановлені таким документом, а тому є належним доказом у справі.

Згідно наказу Національної поліції України Департаменту патрульної поліції № 1734 від 09.08.2021 про внесення змін до доручення ДПП від 29.10.2019 № 18443/41/27/02-19 визначено ділянки, на яких дозволено здійснювати вимірювання швидкості руху транспортних засобів за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM. На сайті ДПП розміщено мапу України з зазначеними ділянками доріг з розташуванням пристроїв вимірювання швидкості TruCAM. Дана інформація є загальнодоступною та неодноразово висвітлювалась в засобах масової інформації. На мапі України позначені ділянки, на яких дозволено здійснення вимірювання швидкості руху транспортних засобів. Дана інформація міститься на офіційному сайті Департаменту патрульної поліції.

В оскаржуваній постанові у фабулі вказано пристрій, яким здійснювалось вимірювання, а саме LTI 20/20 TruCAM № ТС000523.

Інспектор відреагував на виявлене ними порушення Правил дорожнього руху та відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинив транспортний засіб «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . У подальшому інспектор повідомив ОСОБА_1 причину зупинки - перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортного засобу, а саме рух зі швидкістю 116 км/год. не виконавши вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год.» та відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху повідомив про необхідність надання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію на даний транспортний засіб. Після чого, інспектор повідомив позивача, що за дане правопорушення, передбачено штраф у розмірі 1700 гривень, згідно з ч. 4 ст. 122 КУпАП та ознайомив ОСОБА_1 з її правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Щодо приладу TruCAM пояснив, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 р. № 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки. До вказаного переліку було включено засіб вимірювальної техніки - «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 ТшСАМ», який на підставі вказаного наказу було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. На підставі вищевикладеного, 29.08.2012 фірмі LaserTechnology, Inc., яка є виробником TruCAM, було видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012.

Процедура проведення державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки з подальшою реєстрацією таких типів вимірювальної техніки в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки була передбачена положеннями Закот України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 р. № 113/98-ВР (втратив чинність 01.01.2016 р.) та іншими підзаконними нормативно-правовими актами, які наразі втратили чинність.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 р. № 113/98-ВР, (втратив чинність 01.01.2016) засоби вимірювальної техніки, призначені для серійного виробництва в Україні або для ввезення на територію України партіями, підлягали державним приймальним та контрольним випробуванням з метою затвердження типів цих засобів або контролю їх відповідності затвердженим типам і обов`язковим вимогам нормативних документів з метрології.

Також відповідно до п. 1.3. «Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки», затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 19.02.2002 № 100 (втратив чинність 14.06.2016 р.) сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки видавався на підставі позитивних результатів державних приймальних або державних контрольних випробувань засобів вимірювальної техніки іноземним виробникам засобів вимірювальної техніки або їхнім офіційним представникам в Україні (далі - іноземні виробники) - для офіційного підтвердження затвердження типу засобів вимірювальної техніки і можливості їх ввезення на територію України партіями.

Тобто вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно вироблялися в Україні або ввозити на територію України партіями.

Саме на виконання вимог вищевказаних нормативно-правових актів, які наразі втратили чинність, і здійснювалися державні приймальні випробування приладу TruCAM з подальшою реєстрацією останнього в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і виданою Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

Дійсно, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Виходячи з вищевказаних положень, у разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх подальше серійне виробництво або ввезення нових пристроїв на територію України.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі.

Крім того, новим законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 р. № 1314-VI (набрав чинності 01.01.2016 р.), не передбачено повторного проходження вищезгаданої процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, такої процедури, як «сертифікація», взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України.

Також відповідно до п. 3 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.07.2016 № 1161, який є чинним, зберігання інформації про затверджені типи засобів вимірювальної техніки, внесені в установленому порядку до набрання чинності новим Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, як і формування та ведення вказаного реєстру, здійснювалося до 01.01.2019.

При цьому, так як прилади TruCAM, які знаходяться в розпорядженні та користуванні Департаменту патрульної поліції та його структурних (територіальних) підрозділів були введені в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, то відповідно, їх подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства.

Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки.

Відповідно до ст. 17 «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 р. № 1314-VI (набрав чинності 01.01.2016 р.) законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Для всіх законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, згідно наказу Мінекономрозвитку від 13.10.2016 № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочні інтервали. У тому числі це стосується вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційних, до яких відноситься і вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 ТгаСАМ. Міжповірочний інтервал для нього становить 1 рік.

Відповідно до відомостей Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26594, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000523 відповідає встановленим законодавством вимогам та є придатним до застосування станом та дійсний до 24.11.2023.

Додаткове роз`яснення вище наведених тверджень було викладено у відповіді Міністерства економічного розвитку та торгівлі від 23.01.2019 № 3423-08/3679-09.

Можливість використання виробу TruCAM також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 07.09.2021 № 04/05/02/-2522, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Отже, лазерний вимірювач швидкості «TruCAM LTІ 20/20» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку Змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Таким чином, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Лазерний вимірювач TruCAM» LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що підтверджується у відповіді ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 року вих. № 16289/41/35/02-19 та Інструкцією щодо використання TruCAM.

Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позову.

Позивачка, яка 09.10.2023 отримала відзив відповідача (а.с. 108) правом на надання відповіді на відзив не скористалася, хоча судом був витриманий достатній строк (з урахуванням поштового перебігу) для реалізації цього права.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Категорія адміністративного позову підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, ст. ст. 257, 286 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити з таких підстав.

Як свідчать матеріали справи про адміністративне правопорушення, постановою інспектора 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Кравця В.Ю. серії ЕАС №7471507 від 06.08.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.122 КУпАП за те, що 06.08.2023 о 13:18:19 годині на трасі Київ Одеса км керувала транспортним засобом Ford Fusion, номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 116 км/год., в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (обмеження максимальної швидкості 50 км/год). Перевищення швидкості на 66 км км/год. зафіксовано на прилад TruCam ТС000523, пвр 471333, 471343, чим порушено вимоги п.п 12.4 ПДР перевищення водіями Т/З встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год. (а.с. 60).

Оскільки предметом оскарження є постанова про накладення адміністративного стягнення суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону при розгляді справи та інше.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд звертає увагу на те, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на приписи ст.ст. 72, 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Як визначено у ст. 35 цього Закону, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. №3353-ХІІ, встановлюють «Правила дорожнього руху» (затв. постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306 із змінами та доповненнями).

У силу положень ч.5 ст.14 Закону №3353-ХІІ, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За змістом п.п. 1.3, 1.9 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність передбачається за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Згідно з п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

В оскаржуваній постанові вказано, що позивачка рухалася зі швидкістю 166 км/год., чим порушила п. 12.4 Правил дорожнього руху, перевищивши швидкість на 66 км км/год., що є вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.122 КУпАП.

У постанові вказано серійний номер, а також назву технічного засобу, яким здійснювалося вимірювання швидкості руху керованого позивачем автомобіля - «TruCAM» (серійний номер НОМЕР_2 ).

Як видно зі змісту адміністративного позову, основними доводами позивачки є неправомірність використання відповідачем лазерного вимірювача швидкості руху «TruCAM» (ТС000523) та, як наслідок, відсутність доказів того, що позивачка, рухаючись на власному транспортному засобі, перевищила допустиму швидкість руху - 50 км/год.

Стосовно наданого відеофайлу з приладу вимірювання швидкості «TruCAM ІІ» LTI 20/20, серійний номер ТС0005230 (а.с. 61), суд зазначає наступне.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ст. 31 цього Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Як передбачено ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг та будівель автоматичну фото- і відеотехніку, використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Водночас, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Так, як загально відомо, прилад «TruCAM» являється лазерним вимірювачем швидкості, який здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. « НОМЕР_3 » автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів та мотоциклів.

Правильність використання приладу вимірювання швидкості «TruCAM» LTI 20/20, серійний номер ТС000523, виробництва «Laser Technology Inc.», США, підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 07.09.2021 № 04/05/02-2522, за яким вказано про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 10116:2019 (із довжиною ключа 128 біт) (а.с. 72).

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/26549, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM» LTI 20/20 № TC000523, є придатним до застосування (а.с. 72).

Свідоцтво про повірку № 22-01/26594 чинне на момент фіксації правопорушення (06.08.2023), що підтверджується копіями відповідних документів на електронному носії, наявному у матеріалах справи.

Правомірність використання відповідачем даного технічного приладу вимірювання швидкості «TruCAM» LTI 20/20 підтверджується сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012р. №UА-МІ/1-2903-2012, виданого Міністерством економічного розвитку і торгівлі України (а.с. 72).

На підставі позитивних результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 затверджено«Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями», згідно з яким міжповірочний інтервал становить не більше 1 (одного) року.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015р. №1362, пристрій «TruCAM» був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Водночас, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ж ввозити на територію України відповідними партіями.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості «TruCAM», які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Належність таких доказів слідує зі змісту ст.251 КУпАП, відповідно до яких доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, суд вважає доказ відеофайл з приладу вимірювання швидкості «TruCAM ІІ» LTI 20/20, серійний номер ТС0005230 належними, оскільки такі відображені в спірній постанові, а зафіксовані на них обставини не викликають обґрунтованого сумніву в тому, що саме позивач допустив перевищення швидкості руху керованого ним автомобіля в населеному пункті.

Зокрема, наявний у справі фотознімок «TruCAM» за №_МС000_0422_171540.jmf, здійснений приладом «TruCAM» LTI 20/20, серійний номер ТС000790, та містить інформацію про те, що транспортний засіб позивача марки «Kia Sedona» (д.н. « НОМЕР_4 ») рухався зі швидкістю 74 км/год.

Зазначена обставина також підтверджується в відповідним відеозаписом з приладу «TruCAM» №_B8000_0806_131756.jmf, наявним у матеріалах даної справи (на електронному носії а.с. 107). Зважаючи на те, що згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості, спроможний здійснювати фото та відеозйомку в автоматичному режимі, його покази можливо розцінювати як належний та допустимий доказ у справі.

Суд, окрім іншого, враховує, що інформаційно-вказівні знаки запроваджують або ж скасовують певний режим руху та інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила (пп. «ґ» п.8.4 ПДР України).

Так, згідно із п.5.70 ПДР України, дорожній знак «Фото-, відеофіксування порушень ПДР» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Разом із тим, жодними нормами КУпАП та Закону №580-VIII, у тому числі, ч.1 ст.40 цього ж Закону, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-, відеофіксування порушень ПДР» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

У той же час, Закон №580-VIII не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- та/або відеофіксації порушень ПДР України.

Таким чином, обставини наявності чи відсутності вказаного дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов`язку дотримання запровадженого ПДР швидкісного режиму.

Суд відхиляє посилання позивачки про те, що інспектор допустив порушення, оскільки тримав лазерний вимірювач швидкості «TruCAM» в руках, оскільки лазерний вимірювач «TruCAM» відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для тримання в руках під час вимірювань, що підтверджується відповіддю ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 № 16289/41/35/02-19 та Інструкцією щодо використання TruCAM (а.с. 78 - 106).

Окрім основного («ручного режиму роботи»), лазерний вимірювач швидкості також може бути встановлений на триногу.

Отже, згідно з технічними характеристиками, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - «TruCAM» LTI 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку, а тому його покази можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Наявність сертифікату, експертного висновку, свідоцтва про повірку даного вимірювального приладу свідчить про необґрунтованість доводів позивача стосовно неправомірності застосування посадовою особою відповідача лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів «TruCAM».

Дослідивши долучені відповідачем фото- та відеофіксацію приладу «TruCAM» LTI 20/20, яким безпосередньо і здійснюється вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, судом встановлено, що зазначені фотознімки та відеофіксація підтверджують вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення.

Інформація про розташування пристроїв вимірювання швидкості TruCAM, розміщеної на офіційному сайті ДПП https://patrolpolice.gov.ua/2023/05/22/kilkist-dilyanok-na-yakyh-patrulni-vymiryuvatymut-shvydkist-za-dopomogoyu-pryladu-trucam-zbilshuyetsya-2).

На сайті зазначені ділянками доріг з розташуванням пристроїв вимірювання швидкості TruCAM. Так, на ділянці автомобільної дороги М-05 Київ-Одеса, починаючи з 360 км - по 440 км (початок забезпечення контролю з 22.07.2020) та починаючи з 15 км - по 143 км (початок забезпечення контролю з 22.03.2021) дозволяється розташування пристроїв вимірювання швидкості TruCAM.

Також суд вихиляє доводи позивачки про порушення права на захист, порушення прядку розгляду справи - на місці, з огляду на таке.

Так, згідно з ч. 1 ст. 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

У частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 по справі № справа №536/583/17(провадження №К/9901/4973/18).

Положеннями КпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КпАП України, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КпАП України.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч. 4 ст. 122 КпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, як і не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу.

В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, про що було роз`яснено порушнику.

Відмова у відкладенні розгляду справи не є такою перешкодою.

Таким чином, відповідачем було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи.

За таких обставин суд вважає, що докази порушення відповідачем процедури винесення постанови про накладання адміністративного стягнення відсутні, а інспектором поліції дотримані вимог КпАП України при розгляді справи, що, з огляду на встановлені вище фактичні обставини, свідчить про те, що оскаржувана постанова є правомірною, прийнятою у межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, а тому не підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв`язку із тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати із відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 14-2, 122, 219, 251, 265-4, 279-1, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 4, 12, 72-79, 139, 243, 255, 257, 268, 286 КАС України, суддя,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене) (ч.5 ст.250 КАС України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду (ч. 4 ст.286 КАС України).

Суддя О.С. Наумова