Справа № 440/18123/23
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/18123/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 01.04.2023 по 31.05.2023 в сумі 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 01.04.2023 по 31.05.2023 в сумі 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць, з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що він у період з 14.10.2022 по 09.05.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , якою за період з 01.04.2023 по 31.05.2023 не нарахована та не виплачена ОСОБА_1 додаткова винагорода, передбачена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у розмірі 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць, чим порушене право позивача на належне грошове забезпечення.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог /а.с. 26-28/. Свою позицію мотивував посиланням на відсутність підстав для нарахування позивачу додаткової винагороди за спірний період, оскільки у період з 29.03.2023 по 04.05.2023 старший сержант ОСОБА_1 перебував на лікуванні, що не пов`язане з контузією, травмою, каліцтвом, пов`язаним і захистом Батьківщини. До того ж, 09.05.2023 позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та з 10.05.2023 він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

3. Процесуальні дії у справі, заяви учасників справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у порядку письмового провадження).

Представник позивача у відповіді на відзив наполягав та безпідставності доводів відповідача, зазначивши, що лікування позивача у спірний період є наслідком поранення (вибухової травми), отриманого 26.05.2022 під час виконання військового обов`язку із захисту Батьківщини /а.с. 33-34/.

Представник відповідача у запереченні на відповідь наголошував, що позивачем не надано командиру військової частини НОМЕР_1 висновку ВЛК, яким би було встановлено причинно-наслідковий зв`язок між захворюванням, з яким позивач перебував на лікуванні, та отриманою раніше травмою, внаслідок чого підстав для нарахування йому додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн за період з 01.04.2023 по 03.05.2023 не було; за період з 04.05.2023 по 09.05.2023 додаткова винагорода позивачу нарахована, а з 10.05.2023 підстав для її нарахування немає, оскільки позивач проходить службу в іній військовій частині /а.с. 36-38/.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи

ОСОБА_1 з 11.03.2020 призваний у Збройні Сили України за контрактом та зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_3 , що підтверджено записом у військовому квитку серії НОМЕР_4 /а.с. 13, зі звороту/.

У період з 14.10.2022 по 09.05.2023 ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що учасники справи не заперечують.

З 10.05.2023 позивач проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_2 , що підтверджено довідкою зазначеної військової частини від 06.11.2023 №884 /а.с. 11/.

Довідкою військової частини НОМЕР_3 від 24.08.2022 №8/1519 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) підтверджено, що 26.05.2022 старший сержант ОСОБА_1 отримав вибухову травму за безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини /а.с. 12/.

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №7245 неврологічного відділення для хворих з гострим порушенням мозкового кровообігу КНП "КЛШМД" ДМР підтверджено, що у період з 29.03.2023 по 04.04.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні; у висновку зазначений медичний діагноз, що не пов`язаний з отриманням травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманих під час безпосередньої участі у бойових діях /а.с. 15/.

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1108/293 Відділення відновного лікування хворих з ураженням спинного та головного мозку КП "Дніпропетровський обласний спеціалізований реабілітаційний центр "Солоний лиман" підтверджено, що позивач у період з 04.04.2023 по 04.05.2023 перебував на стаціонарному лікуванні /а.с. 31/.

Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2023 №952 підтверджено, що у березні 2023 року позивачу нараховане грошове забезпечення у розмірі 57618,92 грн (у т.ч., додаткова винагорода - 30000,00 грн), квітні 2023 року - 27269,62 грн (додаткова винагорода - 0,00 грн), травні 2023 року - 13723,43 грн (додаткова винагорода - 5806,45 грн) /а.с. 18/.

Посилаючись на не нарахування та невиплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за період з 01.04.2023 по 31.05.2023, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

За приписами частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

У силу частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - постанова №168, у редакції на дату спірних відносин), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, (...) виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) /абзац четвертий пункту 1 постанови №168/.

Пунктом 2-1 постанови №168 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

У абзаці шістнадцятому пункту 2 розділу І Порядку №260 (у редакції згідно з наказом Міністерства оборони від 25.01.2023 №44) визначено, що до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належить додаткова винагорода на період дії воєнного стану.

Крім того, наказом Міністерства оборони від 25.01.2023 №44 Порядок №260 доповнено розділом XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану, пунктом 2 якого передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Пунктами 3, 4 згаданого розділу передбачено, що райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі спір стосується наявності чи відсутності підстав для виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови №168 за період з 01.04.2023 по 31.05.2023.

Суд враховує, що позивач на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2023 №91 вибув з району виконання бойового завдання на лікування в Лікарню Швидкої допомоги, м. Дніпро /а.с. 29, зі звороту/.

04.05.2023 позивач прибув до району виконання бойового завдання та приступив до виконання службових обов`язків після лікування у КП "Дніпропетровський обласний спеціалізований реабілітаційний центр "Солоний лиман", про що командиром військової частини виданий наказ від 04.05.2023 №127 /а.с. 30/.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2023 №132 (по особовому складу) старшого сержанта ОСОБА_1 з 09.05.2023 виключено зі писків особового складу /а.с. 30, зі звороту/.

Суд звертає увагу на те, що у спірний період підстави нарахування та виплати військовослужбовцям ЗСУ додаткової винагороди у розмірі до 30000,00 грн пропорційно у розрахунку на місяць були визначені пунктом 2 розділу XXXIV Порядку №260, яким до таких підстав не віднесено перебування військовослужбовців на стаціонарному лікуванні.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами відповідача про відсутність підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі до 30000,00 грн пропорційно у розрахунку на місяць за період з 01.04.2023 по 03.05.2023 включно.

За період з 04.05.2023 по 09.05.2023 додаткова винагорода позивачу нарахована та виплачена у розмірі 5806,45 грн ((30000,00 грн : 31) х 6), що підтверджено довідкою військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2023 №6918 /а.с. 29/.

З 10.05.2023 позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , внаслідок чого підстав для нарахування та виплати йому грошового забезпечення (у т.ч., й додаткової винагороди) військовою частиною НОМЕР_1 немає.

Доводи представника позивача про те, що командуванням військової частини НОМЕР_1 не враховано факт отримання ОСОБА_1 вибухової травми 26.05.2022 за безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини суд відхиляє з таких підстав.

У силу абзацу четвертого пункту 10 розділу XXXIV Порядку №260 (у редакції з 31.01.2023) у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Суд враховує, що вищезгадана травма позивачем отримана під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 .

Водночас з 14.10.2022 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

До командира військової частини НОМЕР_1 позивач з рапортом про надання відпустки для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії не звертався.

Тож обставини отримання позивачем травми під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 не впливають на виникнення у нього права на отримання додаткової винагороди під час стаціонарного лікування, будучи зарахованим до особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Суд акцентує увагу на тому, що за будь-яких умов обставини отримання позивачем вибухової травми 26.05.2022 за безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини не зумовлюють підстав для виплати йому додаткової винагороди за спірний період у розмірі до 30000,00 грн у розрахунку пропорційно на місяць.

Суд повторює, що військовою частиною НОМЕР_1 у квітні 2023 року позивачу нараховане грошове забезпечення у розмірі 27269,62 грн, травні 2023 року - 13723,43 грн (за дев`ять календарних днів) /а.с. 18/.

Зібрані у справі письмові докази у їх сукупності свідчать про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу військовою частиною НОМЕР_1 додаткової винагороди у розмірі до 30000,00 грн у розрахунку на місяць за період з 01.04.2023 по 03.05.2023 включно.

З 10.05.2023 позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , внаслідок чого підстав для нарахування та виплати йому грошового забезпечення (у т.ч., й додаткової винагороди) військовою частиною НОМЕР_1 немає.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач від сплати судового збору звільнений, оскільки цей спір стосувався виплати грошового забезпечення військовослужбовцю.

Відповідачі доказів понесення судових витрат не надали.

Тож, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба