Справа № 753/9501/23
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 753/9501/23 Суддя (судді) першої інстанції:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Кобаля М.І., Костюк Л.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління патрульної поліції у Львівській області на додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

До Дарницького районного суду міста Києва з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, Департаменту патрульної поліції з вимогою про визнання протиправною та скасування постанови інспектора управління патрульної поліції у Львівській області Сидорчука Олександра Вікторовича від 24.05.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №7045651 за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 04 вересня 2023 року позовні вимоги задоволено частково, скасовано постанову інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Сидорчука Олександра Вікторовича серії ЕАС № 7045651 від 24 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Позивачем 22.06.2021 до суду першої інстанції подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн, оскільки судом не вирішено питання щодо цієї позовної вимоги.

Також ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року заяву представника позивача Євсюкова Федора Борисовича про виправлення описки у судовому рішенні задоволено частково, доповнено перший абзац резолютивної частини додаткового рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року в адміністративній справі №753/9501/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, вказівкою на належність Управління патрульної поліції у Львівській області до Департаменту патрульної поліції.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та Управління патрульної поліції у Львівській області подали апеляційні скарги, в якій просять додаткове рішення суду першої інстанції скасувати.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначається, що суд першої інстанції неправильно визначив особу, з якої підлягають стягненню судові витрати з професійної правничої допомоги, оскільки Управління патрульної поліції у Львівській області не є окремою юридичною особою, не має власних рахунків, підпорядковується Департаменту патрульної поліції, з якого й має бути стягнуто відповідну суму.

У свою чергу Управління патрульної поліції у Львівській області в апеляційній скарзі не погоджується із визначеною судом першої інстанції сумою витрат на професійну правничу допомогу, вважає її значно завищеною, посилається на ті обставини, що мінімальна заплата в Україні становить 6 500,00 грн у місячному розмірі та 39,12 грн у погодинному розмірі, тому розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із ціною позову та значенням справи для сторін.

Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, у зв`язку з розглядом цієї справи позивач сплатив судовий збір в розмірі 1 073,60 грн, а його витрати на професійну правничу допомогу адвоката склали 5 000 грн, що підтверджується наданими доказами, а саме: договором про надання правової допомоги № 02/06/23 від 02.06.2023; детальним описом та розрахунком надання послуг від 09.09.2023; актом приймання-передачі наданих послуг (правової допомоги) за Договором №02/06/23 про надання правової допомоги від 02.06.2023 від 09.09.2023 на суму 5 000 грн.

Доказів сплати позивачем коштів за договором про надання правової допомоги не надано, проте вказана обставина не має значення для справи, оскільки перелік правових послуг та їх вартість чітко визначена детальним описом та розрахунком надання послуг і актом приймання-передачі наданих послуг (правової допомоги), а за змістом положень пункту 1 частини другої статті 134 та частини сьомої статті 139 КАС України розподілу за результатами розгляду справи підлягають не лише фактично сплачені стороною витрати на професійну правничу допомогу, а й ті, які мають бути сплачені в майбутньому.

Надані представником позивача докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, які позивач має сплатити у зв`язку з розглядом справи, а розмір цих витрат пропорційний до предмета спору, складності справи, обсягу і характеру доказів у ній, а також значенню справи для позивача.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі (додаткова постанова Верховного Суду від 12 вересня 2018 року по справі №810/4749/15).

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 у справі №814/698/16.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи звертає увагу, що на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем подано до суду: договір №02/06/23 про надання правової допомоги від 02.06.2023, детальний опис та розрахунок наданих послуг адвокатом Євсюковим Ф.Б. за договором 02/06/23 від 02.06.2023, акт приймання-передачі наданих послуг за вказаним договором від 09.09.2023. Доказів фактичної оплати послуг адвоката позивачем не наданий.

Здійснивши системний аналіз наведених вище доказів понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу у їх співвідношенні до тривалості розгляду справи, складності правовідносин та обсягу вчинених представником позивача дій для забезпечення юридичного представництва інтересів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність платіжних документів, які б підтверджували фактичну оплату послуг адвоката не має значення для справи, оскільки перелік правових послуг та їх вартість чітко визначена детальним описом та розрахунком надання послуг, а також актом приймання-передачі наданих послуг (правової допомоги), при тому за змістом положень пункту 1 частини другої статті 134 та частини сьомої статті 139 КАС України розподілу за результатами розгляду справи підлягають не лише фактично сплачені стороною витрати на професійну правничу допомогу, а й ті, які мають бути сплачені в майбутньому

Водночас, визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи визначена з урахуванням часткового задоволення позовних вимог у сумі 3 036,80, що на думку колегії суддів відповідає принципу співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи апелянта - Управління патрульної поліції у Львівській області стосовно розміру мінімальної заплати в Україні, яка становила на момент розгляду справи 6 500,00 грн у місячному розмірі та 39,12 грн у погодинному розмірі, судова колегія відхиляє, оскільки останні не мають під собою правового підґрунтя. При визначенні суми витрат на оплату послуг адвоката суд першої інстанції керувався принципом співмірності заявлених вимог та значенням справи для сторін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено в цій частині фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване додаткове рішення з дотриманням вимог матеріального права.

Разом з тим, оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів знаходить правові підстави для її часткового задоволення, та у цьому зв`язку зазначає наступне.

Наказом Національної поліції України від 06.11.2015 №73 затверджено Положення про Департамент патрульної поліції (у редакції наказу Національної поліції України від 03.09.2019 №887), в пункті 4 якого закріплено, що Департамент організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу, здійснює інформаційно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення.

Підрозділи Департаменту підзвітні та підконтрольні Департаменту. Департамент є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Держказначейства, гербову печатку, інші печатки, штампи, бланки, необхідні для здійснення поточної діяльності.

Департамент фінансується за рахунок коштів Державного бюджету Україні, а також інших джерел, не заборонених законом, та забезпечує їх цільове використання.

Відтак, визначена судом першої інстанції особа - Управління патрульної поліції у Львівській області, з якої ухвалено стягнути витрати з професійної правничої допомоги, не є окремою юридичною особою, не має самостійного балансу та рахунків в Держказначействі. Такими ознаками наділений Департамент патрульної поліції.

Одночасно колегія суддів зазначає, що наявність ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року щодо виправлення описки шляхом додавання вказівки про належність Управління патрульної поліції у Львівській області до Департаменту патрульної поліції, не змінює боржника у цій справі та не сприяє подальшому фактичному виконанню судового рішення у справі.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими (окрім прохальної частини), у зв`язку з чим колегія суддів вважає за доцільне та необхідне змінити резолютивну частину додаткового рішення у цій справі, поклавши обов`язок щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу на Департамент патрульної поліції.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року у справі №753/9501/23 змінити в резолютивній частині, виклавши її в наступній редакції:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 3 036,80 грн (три тисячі тридцять шість грн 80 коп).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді М.І. Кобаль

Л.О. Костюк