Справа № 580/12008/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року справа № 580/12008/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду у порядку загального позовного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙРС» до ЛЬВІВСЬКОЇ МИТНИЦІ про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

14.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЙРС» (18007, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.127/11; ) (далі позивач) подало у Черкаський окружний адміністративний суд позов до ЛЬВІВСЬКОЇ МИТНИЦІ (79000, Львівська обл., м.Львів, вул.Тадеуша Костюшка, буд.1; ) (далі відповідач) та з урахуванням заяви (вх. від 29.12.2023 №59135/23) про визнання протиправним і скасування рішення від 20.11.2023 №UA209000/2023/100722/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення від 20.11.2023 №UA209230/2023/002969.

Обґрунтовуючи зазначив, що спірні рішення прийняті за відсутності обґрунтованих та законних підстав. Позивач стверджує, що подав усі визначені законом документи для митного оформлення товару, які оформлені належним чином та дають змогу встановити митну вартість товару.

Ухвалою суду від 19 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 17 січня 2024 року об 11год. 00хв.

04.01.2024 на адресу суду надійшов відзив відповідача з проханням у задоволенні позову відмовити повністю. Стверджує, що не допустив порушень вимог закону та прийняв спірні рішення з огляду на обґрунтованість сумнівів у подачі декларантом повних відомостей про митну вартість товарів. Під час митного декларування товару розбіжність полягала в числових значеннях вартості оцінюваних товарів у поданій митниці документах. За результатами їх опрацювання встановлено: відповідно до вимог п. 5.5 зовнішньоекономічної угоди від 21.10.2020 № 1 Продавець надає Покупцю наступні товаросупровідні документи, у тому числі сертифікат походження товару, який декларантом не надано до митного оформлення, що є порушенням вимог вказаної угоди; відповідно до вимог п. 2.2 Додатку від 10.03.2023 до зовнішньоекономічного контракту Продавець складає проформу-інвойс на підставі замовлення Покупця, де має бути вказано характеристики товару, що ввозиться на митну територію України, але такий документ декларант не надав митному органу. Крім того відповідно до вимог п. 4.3 угоди про надання послуг від 04.04.2023 №060423 оплата робіт з транспортно-експедиційних послуг здійснюється протягом 7 банківських днів з дати, яка вказується у рахунку фактурі. У рахунку-фактурі від 18.10.2023 вказано дату 18.10.2023. На момент митного оформлення банківський платіжний документ про факт оплати таких послуг декларант не надав що є порушенням вимог договору. Отже, основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтвердженими та піддаються обчисленню, що є явним порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Різниця між платежами становить - 78489,53грн. Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця повідомила декларанту про виявлені розбіжності в числових значеннях, а також наведений перелік документів та відомостей, які не були надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, що призвело до наявності підстав для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості. Просив врахувати висновки Верховного Суду у постанові від 01.10.2019 у справі №260/87/19. Картка відмови містить інформацію про причини відмови та роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує здійснення митного оформлення. Не є за своєю природою рішенням контролюючого органу та не породжує жодних правових наслідків.

08.01.2024 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Обгрунтовуючи зазначив, що ні з пояснень відповідача у відзиві, ні із поданих ним документів до відзиву не вбачається, які саме документи (із обов`язкового переліку, передбаченого ч. 2 ст. 53 МКУ ) не надав позивач до декларації та в чому саме полягає обґрунтований сумнів митного органу у правильності визначення митної вартості товару декларантом, які конкретні документи, що мають бути надані декларантом, дають можливість митному органу пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Посилався на висновки Верховного Суду у постановах від 27.06.2023 у справі №802/306/17-а, від 20.06.2023 у справі №1.380.2019.006247.

Ухвалами від 04 січня 2024 року, від 16 січня 2024 року та 07 лютого 2024 року суд відмовив у задоволенні клопотань відповідача про участь його представника у підготовчих та судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

24 січня 2024 року ухвалою суд закрив підготовче провадження та вирішив перейти до розгляду справи по суті, призначивши судове засідання на 01.02.2024 об 11год 00хв.

Заслухавши доводи ухвалою від 13.02.2024 суд перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з відомостями ЄДРПОУ позивач зареєстрований як юридична особа. Основний вид діяльності - « 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів».

Відповідно до контракту від 21.10.2020 №1 (зі змінами та доповненнями) та комерційного інвойсу від 23.08.2023 №23CFUKR-LB008B позивач придбав у компанії TIRELINK CO, LTD (КНР) шини пневматичні гумові для вантажних автомобілів:

розміром 8.25R20-16 TTF HO313 ONYX - 120 шт., вартістю 12000,00 доларів США;

розміром 9.00R20-16 TTF HO616 ONYX - 300 шт., вартістю 34800,00 доларів США;

розміром 315/70R22.5-20 TL HO308A ONYX - 190 шт., вартістю 24700,00 доларів США;

Всього загальною вартістю 71500,00 доларів США.

Умова поставки товару згідно з цим інвойсом та Міжнародними правилами комерційних термінів (Інкотермс-2010) - СIF (Гданськ, Польща) із подальшим транспортуванням в Україну. Вартість фрахту судна 2800,00 доларів США (два контейнери за ціною 1400,00 доларів США за кожний), страхування 100,00 доларів США (два контейнери за ціною 50 доларів США за кожний). Всього на загальну вартість товару (із вартістю фрахту судна та страхування) 74400,00 доларів США.

Вказаний товар 20.11.2023 позивач подав до митного оформлення на Львівській митниці (відповідач). Для здійснення митного оформлення вказаного товару склав та подав відповідачу в електронному вигляді митну декларацію (далі - ВМД) 23UA1U7 на товар: шини розміром 9.00R20-16 TTF HO616 ONYX - 70 шт., розміром 315/70R22.5-20 TL HO308A ONYX - 190 шт., які перевозилися в окремому контейнері. Вказана митна вартість автомобільних шин - 34270,00 доларів США. Разом з вказаною ВМД позивач надав перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості:

пакувальний лист (Packing list) б/н від 23.08.2023;

рахунок-проформа (Proforma invoice) 23CFUKR-LB008 від 17.07.2023;

рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) 23CFUKR- LB008B від 23.08.2023;

коносамент (Bill of lading) 50 від 26.08.2023;

автотранспортна накладна CMR (Road consignment note) б/н від 14.11.2023;

рахунок-інвойс на транспортне перевезення BV/2023/10/0033 від 18.10.2023;

платіжна інструкція № 134 від 08.09.2023;

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 62 від 15.11.2023;

прайс-лист виробника товару від 16.07.2023;

страховий поліс 00710 від 27.08.2023;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 07.10.2022;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 10.03.2023;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №1 від 21.10.2020;

договір (угода, контракт) перевезення № 060423 від 06.04.2023;

договір про надання послуг митного брокера № 84-2022 від 08.08.2022;

договір (контракт) про перевезення № 1 від 10.11.2023;

договір оренди транспортного засобу № 12012023 від 12.01.2023;

заявка на перевезення № 03 від 18.10.2023;

заявка на перевезення № 3 від 10.11.2023;

лист до оплати №1 від 30.10.2023;

специфікація від 23.08.2023;

специфікація до інвойсу № 1 від 30.10.2023;

копія митної декларації країни відправлення 00074555 від 23.08.2023;

звіт про вартість товару № 136.

Рішенням від 20.11.2023 №UA209000/2023/100722/2 про коригування митної вартості товару визначено вартість товару за одиницю 3,01 USD за кг. Тобто відповідач застосував метод 2ґ визначення митної вартості товару, для чого врахував інформацію згідно з МД від 31.05.2023 №UA100240/2023/074545. Обґрунтовуючи рішення зазначив, що за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана, оскільки подані документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. За результатами проведеного опрацювання встановлено розбіжності: відповідно до вимог п. 5.5 зовнішньоекономічної угоди від 21.10.2020 №1 зазначено, що Продавець надає Покупцю наступні товаросупровідні документи, у тому числі сертифікат походження товару. Даний документ декларантом не надано до митного оформлення, що є порушенням вимог даної угоди. Відповідно до вимог п. 2.2 Додатку від 10.03.2023 до зовнішньоекономічного контракту від 21.10.2020 № 1 Продавець складає проформу-інвойс на підставі Замовлення Покупця, де має бути вказано характеристики товару, що ввозиться на митну територію України. Проте такий документ декларант не надав митному органу. Відповідно до вимог п.4.3 угоди про надання послуг від 04.04.2023 № 060423 оплата робіт з транспортно-експедиційних послуг здійснюється протягом 7 банківських днів з дати, яка вказується у рахунку фактурі. У рахунку-фактурі від 18.10.2023 №BV/2023/10/0033 вказано дату 18.10.2023. Проте на момент митного оформлення банківський платіжний документ про факт оплати таких послуг декларант не надав, що є порушенням вимог договору. Таким чином, Львівською митницею встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Надав декларанту вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження числових складових вартості товарів. Документи, які спростовують виявлені розбіжності, декларант не надав. Зазначив, що відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України у зв`язку з неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 вказаного Кодексу не визнає заявленої митної вартості. Провів консультації з декларантом. Неможливо застосувати методи визначення митної вартості: 2а (ст.59 Кодексу), 2б (ст.60 Кодексу) з причин відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, 2в (ст.62 Кодексу), 2г (ст.63 Кодексу) з причин відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення від 20.11.2023 №UA209230/2023/002969 відмовлено в митному оформленні (випуску) товарів з підстави неможливості завершення м/о у зв`язку з невірно заповненими графами: 12. 45, 43, 44, 46, 47 в МД відповідно до вказаного вище рішення про коригування митної вартості (порушено умови декларування, передбачені п.п.1, 8 ст.257 Митного кодексу України, ПКМУ від 21.05.12 №450.

Товари випущені у вільний обіг за митною декларацією від 20.11.2023 №23UА18U0 шляхом надання гарантій на підставі ч.7 ст.55 Митного кодексу України. Різниця між платежами становить 78489,53 гривень.

Не погоджуючись зі вказаними вище рішеннями відповідача позивач звернувся позовною заявою в суд.

Оцінюючи спірні правовідносини суд врахував вимогу ст.19 Конституції України, відповідно до якої орган державної влади, його службова або посадова особа зобов`язана діяти в межах, спосіб та порядку, що визначені законом.

Частиною 8 ст.264 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI (далі - МК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 серпня 2012 року за № 1360/21672 (далі - Порядок).

Орган доходів і зборів згідно з ч.9 ст.264 МК України не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Згідно з ч.10 вказаної статті МК України відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Відповідно до ч.11 ст.264 МК України митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав:

1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу;

2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів;

3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.12 ст.264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст.49 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.51 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Якщо вони, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.52 МК заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У ч.3 ст.54 МК України вказано, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Порядок коригування митної вартості товарів визначений у ст.55 МК України.

Зокрема, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Під час митного оформлення при прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому разі митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надане забезпечення сплати митних платежів повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Норми підп.2.2 розділу ІІ Порядку приписують, що після прийняття МД для митного оформлення у разі подання МД на паперовому носії необхідність подання документів, зазначених в графі 44 МД, визначається посадовою особою ПМО під час виконання митних формальностей, встановлених підпунктами 4.5.5 - 4.5.10 пункту 4.5 розділу IV цього Порядку.

Інформація про необхідність подання документів, зазначених в графі 44 МД, вноситься посадовою особою, що здійснює відповідну митну формальність, до розділу IV інформаційного аркуша, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку (далі - Інформаційний аркуш), із зазначенням коду документа, посади, прізвища, ініціалів, дати та часу встановлення вимоги, та засвідчується особистим підписом посадової особи.

Інформація про ознайомлення з вимогою надання документів вноситься Декларантом до розділу IV Інформаційного аркуша.

Декларант після отримання повідомлення про вимогу надання оригіналів документів або засвідчених в установленому порядку їх копій надає документи безпосередньо до підрозділу митних компетенцій іншої митниці або до митного органу, якому подано МД та пред`явлено товари, транспортні засоби комерційного призначення.

Зазначеного обов`язку позивач дотримався.

Відповідно до п.8.1 розділу VIІI Порядку у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.

У ній згідно з п.8.2 Порядку зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Для оцінки доводів сторін щодо визначеної митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, суд урахував, що методи її визначення вказані у ст.57 МК України:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У спірних обставинах позивач застосував основний метод. Відповідач не погодився, вважаючи, що мав бути застосований другорядний.

Згідно з ч.4 ст.57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч.5 ст.57 МК України У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Згідно зі ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів відповідно до вимог ст.54 МК України здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Оцінюючи доводи сторін щодо наявності в спірних правовідносинах у відповідача підстав вважати, що декларант подав неповні відомості про митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно зі вказаною вище МД, суд врахував таке.

Спірні обставини стосуються товару, придбаного позивачем згідно з контрактом від 21.10.2020 №1 (із змінами та доповненнями) та комерційним інвойсом від 23.08.2023 №23CFUKR-LB008B із компанії TIRELINK CO, LTD (КНР), укладених з компанією TIRELINK CO, LTD (КНР) щодо поставки товару, а саме шин пневматичних гумових для вантажних автомобілів: розміром 8.25R20-16 TTF HO313 ONYX - 120 шт., вартістю 12000,00 доларів США, розміром 9.00R20-16 TTF HO616 ONYX - 300 шт., вартістю 34800,00 доларів США, розміром 315/70R22.5-20 TL HO308A ONYX - 190 шт., вартістю 24700,00 доларів США. Всього загальною вартістю 71500,00 доларів США.

Умова поставки товару за вказаним інвойсом згідно з Міжнародними правилами комерційних термінів (Інкотермс-2010) - СIF (Гданськ, Польща) із подальшим транспортуванням в Україну. Вартість фрахту судна 2800,00 доларів США (два контейнери за ціною 1400,00 доларів США за кожний), страхування 100,00 доларів США (два контейнери за ціною 50 доларів США за кожний). Всього на загальну вартість товару (із вартістю фрахту судна та страхування ) 74400,00 доларів США.

Для здійснення митного оформлення вказаного товару позивач склав та подав відповідачу в електронному вигляді митну декларацію (далі - ВМД) 23UA1U7 на товар: шини розміром 9.00R20-16 TTF HO616 ONYX - 70 шт., розміром 315/70R22.5-20 TL HO308A ONYX - 190 шт., які перевозилися в окремому контейнері. Вказана митна вартість автомобільних шин - 34270,00 доларів США. Разом з вказаною ВМД позивач надав перелік документів, а саме: пакувальний лист (Packing list) б/н від 23.08.2023, рахунок-проформа (Proforma invoice) 23CFUKR-LB008 від 17.07.2023, рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) 23CFUKR- LB008B від 23.08.2023, коносамент (Bill of lading) 50 від 26.08.2023, автотранспортна накладна CMR (Road consignment note) б/н від 14.11.2023, рахунок-інвойс на транспортне перевезення BV/2023/10/0033 від 18.10.2023, платіжна інструкція № 134 від 08.09.2023, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 62 від 15.11.2023, прайс-лист виробника товару від 16.07.2023, страховий поліс 00710 від 27.08.2023, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 07.10.2022, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 10.03.2023, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №1 від 21.10.2020, договір (угода, контракт) перевезення №060423 від 06.04.2023, договір про надання послуг митного брокера № 84-2022 від 08.08.2022, договір (контракт) про перевезення № 1 від 10.11.2023, договір оренди транспортного засобу № 12012023 від 12.01.2023, заявка на перевезення № 03 від 18.10.2023, заявка на перевезення № 3 від 10.11.2023, лист до оплати №1 від 30.10.2023, специфікація від 23.08.2023, специфікація до інвойсу № 1 від 30.10.2023, копія митної декларації країни відправлення 00074555 від 23.08.2023, звіт про вартість товару № 136.

Щодо підстав для прийняття відповідачем оскаржуваних рішень та не надання позивачем сертифікату походження товару, проформи-інвойсу, документу про оплату робіт з транспортно-експедиційних послуг протягом 7 банківських днів суд урахував.

Відповідно до ч.4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

У поданій МД, в якості митної вартості позивач вказав ціну, що була фактично сплачена і числове значення якої підтверджене документами, перелік яких наведений в ч.2 ст. 53 МК України. Сертифікат походження товару не є документом, який підтверджує кількісні чи вартісні показники митної вартості товару, та не входить до переліку документів, подання яких митному органу є обов`язковим відповідно до приписів ч. 2 ст. 53 МК України при декларуванні вартості товару. Відповідач в оскаржуваних рішеннях не навів обґрунтувань щодо того, які саме невідповідності та суперечності у поданих позивачем документах на товар має підтвердити вказаний документ в частині перевірки кількісних та вартісних показників заявленої митної вартості товару та які нормативно-правові підстави необхідності подання такого документа декларантом, як інформація такого документа може вплинути на митну вартість товару.

Водночас відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, посилання відповідача у рішенні на неподання позивачем вищевказаного документа, як на підставу відмови у визначенні заявленої декларантом митної вартості товару за основним методом є безпідставним.

Замовлення покупця, яке передбачене п.2.2 вказаного вище міжнародного контракту та на підставі якого продавцем складена проформа-інвойс від 17.07.2023 23CFUKR-LB008, також не входить до переліку документів, надання яких є обов`язковим згідно з ч.ч.2, 3 ст. 53 МК України, що підтверджують митну вартість товарів та його кількісні чи вартісні показники. Відповідач не надав арументованих доводів, як ненадання вказаного вище документу впливає на визначення та перевірку кількісних, якісних і вартісних складових митної вартості задекларованого товару. Водночас при декларуванні товару позивач надав відповідачу проформу-інвойс від 17.07.2023 23CFUKR-LB008, а також комерційний інвойс від 23.08.2023 №23CFUKR-LB008В, прайс-лист, специфікації товару, на підставі яких можливо чітко визначити кількісні, якісні та вартісні показники товару, що поставляється за вказаним вище контрактом. Суперечності у вказаних документах відсутні.

Отже, посилання відповідача у своєму рішенні на неподання позивачем вищевказаного вище документа, як на підставу відмови у визначенні заявленої декларантом митної вартості товару за основним методом є необгрунтованим.

Відповідно до п.1 ч. 5 ст. 52 МК України декларація митної вартості подається у разі якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни.

Частинами 4, 5 ст. 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 10 ст. 58 МК України визначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності.

Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Отже, митне законодавство передбачає включення до митної вартості товару певних витрат покупця (складові митної вартості), які були сплачені або підлягають сплаті за додаткові послуги, пов`язані із переміщенням товару для імпорту.

Суд урахував, що до складу митної вартості товару позивач включив також витрати, які підлягали сплаті за угодою від 06.04.2023 № 060423 із компанією Blue Vinta Services Marcin Pochylski за надання послуг з перевезення (включаючи перевалку і інше узгоджене обслуговування) вантажу залізничним, автомобільним транспортом у міжнародному сполученні. Водночас положення п.4.3 вказаної угоди, на які посилається відповідач в оскаржуваному рішенні, містить іншу редакцію та не визначає строки здійснення оплати коштів виконавцю за надані послуги. Водночас положенням п.3.2. вказаної угоди визначено, що оплата робіт і послуг здійснюється замовником в безготівковій формі згідно рахунку виконавця протягом 7 (семи ) банківських днів від дати, зазначеної у рахунку, якщо в заявці до Угоди на конкретну партію вантажу не обумовлені інші терміни, порядок і умови розрахунків.

Відповідно до оформленої заявки (Order №03 від 18.10.2023 року) на виконання вказаного договору сторони погодили, що вартість послуг виконавця за вказаним товаром (інвойсом 23CFUKR-LB008B) складає 1220,00 доларів США, які підлягають сплаті протягом 10-ти банківських днів після розвантаження товару на складі позивача. Вказані документи позивач надав відповідачу при декларуванні товару.

Оскільки на момент декларування товару строки оплати за вказаним контрактом та заявкою ще не настали, доводи відповідача щодо неподання позивачем документа про оплату таких послуг безпідставні.

Відповідач не надав жодного належного, достовірного та допустимого доказу в обґрунтування обставин, що надані до митної декларації та під час консультацій документи позивача є підробленими або містили неправдиву чи неповну інформацію. Також не вказав і не довів доказами, яку саме складову митної вартості, понесену позивачем, не було ним включено.

Спрацювання системи управління ризиками може лише обгрунтовувати необхідність посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції та не є безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не є достатньою правовою підставою для висновків державного органу про наявність порушень декларанта, не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такого ж підходу дотримується Верховний Суд, зокрема в постанові від 21.02.2018 у справі №820/17417/14 та постанові від 04.09.2018 у справі №818/1186/17.

Відповідно до ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з ч.2 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.4 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Частинами 5-7 ст.58 МК України визначено, що ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.

Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо).

Згідно з ч.9 ст.58 МК України розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до ч.11 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню:

1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання;

2) витрати на транспортування після ввезення;

3) податки, які справляються в Україні.

Докази понесення позивачем витрат, які не включені до визначеної ним вартості товарів за першим методом всупереч вказаних вище вимог МК України, суду не надані.

У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:

1) фізичні характеристики;

2) якість та репутація на ринку;

3) країна виробництва;

4) виробник.

Тобто, умовою обрання вказаного другорядного порядку визначення митної вартості є неможливість обрання за договірною ціною. Відповідно до ч.4 ст.59 МК України ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Зважаючи, що в колонці 42 МД вказана вартість - 34270,00 дол.США, що відповідає Специфікації №1 від 30.10.2023 до інвойсу, яка є додатком до контракту, копії яких були надані в процесі митних формальностей, твердження відповідача про сумніви не є достатньо переконливими.

Отже, обґрунтованість взяття митним органом митної вартості подібного товару, що постачався іншими суб`єктами господарювання, а не, наприклад, згідно з Специфікацією №1 від 30.10.2023 до інвойсу позивача, не підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

Відповідно до ч.7 ст.59 МК України у разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Оскільки доводи відповідача про безпідставність обрання декларантом першого методу визначення митної вартості товару не підтверджені сукупністю належних і допустимих доказів, обрання ним іншого методу щодо товарів, митне оформлення яких здійснене за вищою їх ціною та митною вартістю, не є правомірним.

Зважаючи на недоведеність тверджень відповідача про порушення позивачем вимог митного законодавства у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку, що не доведене дотримання відповідачем вимог закону щодо послідовності визначення методу визначення митної вартості товарів.

Відмова у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу оформлюється у вигляді картки відмови, яка створює для позивача правові наслідки щодо неможливості задекларувати товар за вказаною вище митною декларацією. Отже, картка відмови є рішенням митного органу, який має ознаки індивідуального акту, виданого на виконання владних управлінських функцій, який підлягає оскарженню. Тому протилежні доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

Висновки Верховного Суду у постанові від 01.10.2019 у справі №260/87/19 та інші, на які посилався відповідач у відзиві не підлягають врахуванню до спірних правовідносин, оскільки стосуються інших не достатньо подібних правовідносин та обставин справи.

Отже, позовні вимоги обґрунтовані, а спірні рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

З огляду на вимоги ст.139 КАС України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн, що підтверджуються платіжною інструкцією від 11.12.2023 №1461 підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙРС» задовольнити повністю.

Визнати протиправними і скасувати рішення ЛЬВІВСЬКОЇ МИТНИЦІ (79000, Львівська обл., м.Львів, вул.Тадеуша Костюшка, буд.1; ) від 20.11.2023 №UA209000/2023/100722/2 про коригування митної вартості товарів Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙРС» (18007, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.127/11; ) та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення від 20.11.2023 №UA209230/2023/002969.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ЛЬВІВСЬКОЇ МИТНИЦІ (79000, Львівська обл., м.Львів, вул.Тадеуша Костюшка, буд.1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙРС» (18007, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.127/11; ) судові витрати зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в розмірі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні нуль копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення складене та підписане у повному обсязі 19.02.2024.