Справа № 380/9783/23
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 рокусправа № 380/9783/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач-1), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач-2), у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача-1 про застосування адміністративно-господарського штрафу від 20.01.2023 № 350294.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.01.2023 начальник відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті виніс постанову № 350294 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Зазначає, що постанова від 20.01.2023 № 350294 прийнята на підставі акту від 07.12.2022 № 335847 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що підставою для її винесення слугувало не надання водієм ОСОБА_2 реєстраційного посвідчення на напівпричіп та відсутність у водія відповідної категорії на право керування автомобілем.

Втім, позивач стверджує, що на момент перевірки - 07.12.2022 у водія ОСОБА_2 було реєстраційне посвідчення на напівпричіп спеціалізований KOEGEL ДН НОМЕР_1 та на він мав право на керування цим транспортним засобом, оскільки згідно посвідчення водія відкриті категорії В, С1, С, СЕ з 17.05.2011.

Також позивач зауважує, що відповідач не повідомив ФОП ОСОБА_1 у встановленому порядку про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що позбавило його права взяти участь у розгляді справи та надати додаткові документи та призвело до протиправного накладення адміністративно-господарського штрафу.

Із наведених підстав, просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою від 10.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

26.05.2023 відповідач-1 надіслав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, з огляду на таке. Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є, зокрема: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб. Під час проведення 07.12.2023 рейдової перевірки посадові особи відділу державного нагляду у Вінницькій області виявили порушення ФОП ОСОБА_1 вимог статті 30 Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки водій ОСОБА_2 не надав до перевірки реєстраційного посвідчення на напівпричіп та у водія не було відповідної категорії на право керування вантажним автомобілем.

Щодо повідомлення позивача про розгляд справи, відповідач-1 зазначив, що 27.12.2022 на адресу ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом направлено повідомлення від 21.12.2022 за № 48384/33/24-22 про те, що 18.01.2023 у м. Городок, вул Львівська, буд. 659А/2 відбудеться розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, проте повідомлення не було вручене адресату "з інших причин" та повернуте відправнику. Тому відповідач-1 вважає, що позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи, позаяк на відповідача-1 не покладений обов`язок контролю за отриманням адресатом поштової кореспонденції.

Із наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи не подавали клопотання щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, відтак, суд розглядає справу у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

07.12.2022 посадові особи відділу державного нагляду (контроль) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок від 02.12.2022 та направлення на рейдову перевірку від 02.12.2022 № 002366, провели перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, транспортного засобу Renault Premium 41019, номерний знак НОМЕР_2 , дата первинної реєстрації 01.10.2016, дата реєстрації 11.06.2021, серія НОМЕР_3 , що належать ФОП ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складений Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 07.12.2022 № 335847, яким зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1 ст. ст. 34, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" під час перевезення вантажів згідно ТТН 07.12.2022 № 86. Як зазначено в Акті перевірки, на момент перевірки у водія ОСОБА_2 відсутній реєстраційний документ та відповідна категорія на право керування транспортним засобом Renault з напівпричіпом Koegel д.н.з. НОМЕР_4 , відповідальність за які передбачена абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Акт перевірки від 07.12.2022 № 335847 підписаний водієм ОСОБА_2 без зауважень.

Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, начальник Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області 20.01.2023 виніс постанову № 350294 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Вважаючи протиправною постанову від 20.01.2023 № 350294, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-III).

Статтею 2 Закону № 2344-ІІІ визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про транспорт" від 10.11.1994 № 232/94-ВР (даіл-Закон № 232/94-ВР) нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, організації безпеки руху тощо, є обов`язковими для власників транспорту.

Згідно із ч. 14 ст. 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За змістом п. 3 Порядку № 1567, органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (п. 15 Порядку № 1567).

Відповідно до пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Позивач не оспорює порядок проведення відповідачем рейдової перевірки, що здійснена 02.12.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Статтею 48 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Порушення позивачем вимог статті 48 Закону № 2344-III, за твердженнями відповідача-1, полягає в тому, що водій ОСОБА_2 не пред`явив посадовим особам органу контролю під час перевірки реєстраційний документ на напівпричіп Koegel д.н.з. НОМЕР_4 . Також у водія відсутня відповідна категорія на право керування вантажним транспортним засобом Renault з напівпричіпом Koegel.

За правилами абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III суб`єктом юридичної відповідальності є автомобільний перевізник.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до пп. "а" п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених 10.10.2001 постановою Кабінету Міністрів України № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше; В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів; В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми; С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів); С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів); D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16; D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16; ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів; Т - трамваї та тролейбуси.

Отже, до керування транспортними засобами, призначеними для перевезення вантажів, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів, та ТЗ з тягачем допускаються водії, які мають категорію С, СЕ.

Суд встановив, під час перевірки водій транспортного засобу марки Renault, номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 надав посадовим особам Укртрансбезпеки, серед іншого: посвідчення водія серії НОМЕР_5 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Renault, номерний знак НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 ; товарно-транспортну накладну від 07.12.2022 № 86.

Реєстраційний документ на напівпричіп Koegel д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_2 на момент перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки не надав.

Суд відмічає, що посвідчення водія серії НОМЕР_5 , виданого ОСОБА_2 , пред`явлений ним посадовим особам Укртрансбезпеки у додатку "Дія", із фотофіксації якого вбачається, що вказане посвідчення містить категорії В та В1.

26.05.2023 відповідач-1 звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області із запитом про надання інформації про категорії транспортних засобів, якими мав право керувати водій транспортного засобу марки RENAULТ, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , станом на 07.12.2022.

30.05.2023 на адресу відповідача-1 надійшла відповідь Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області, в якій Сервісний ентр зазначив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.10.2014 видане посвідчення водія серії НОМЕР_6 , категорії В1 та В, яке дійсне станом на день надання відповіді.

Таким чином, суд погоджується із доводами відповідача-1, що під час перевірки 07.12.2022 водій ОСОБА_2 не підтвердив належними доказами право на керування вантажним автомобілем з напівпричіпом, що зафіксовані у Акті проведення рейдової перевірки від 07.12.2022 № 335847, оскільки у нього відсутні категорій С та СЕ.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у водія обов`язку надати при перевірці відповідному державному органу контролю документи, що передбачені статтею 48 Закону № 2344-III, а транспортного підприємства/фізичної особи-підприємця забезпечити їх наявність у такого водія.

Відтак, суд вважає, що Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області правомірно винесена постанова про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу від 20.01.2023 № 350294 за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та відповідно до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосований адміністративно-господарський штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1700 грн).

Щодо дотримання відповідачем-1 процедури розгляду справи та прийняття спірної постанови, суд враховує таке.

Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Згідно із п. 26 цього Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Відповідно до п. 27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2022 відповідач-1 сформував та направив позивачу запрошення за № 48384/33/24-22 на розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, призначений на 18.01.2023 з 10:00 до 13:00 год. Вказане запрошення надіслане рекомендованим листом за трек номером 258 засобами поштового зв`язку на адресу ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Згідно з тренінгом відправлень, рекомендований лист за номером 258 відправлений позивачу з сортувального центру 29.12.2022.

Станом на 30.01.2023 відправлення за трек номером 258 не вручене адресату та 01.02.2023 повернуте відправнику з відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання".

Суд зауважує, що обов`язок відповідача-1 повідомити суб`єкта господарювання про розгляд справи обмежується лише надісланням виклику на розгляд справи. Фактичні обставини одержання надісланого виклику знаходяться за межами компетенції відповідача та не можуть впливати на розгляд справи про накладення штрафу, оскільки відносини між оператором поштового зв`язку та адресатом знаходяться поза межами контролю відповідача-1 та не залежать від нього.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 809/1198/17 та від 13.06.2018 у справі № 820/6755/16.

Зав висновками Касаційного адміністративного суду у складі колегії судів Верховного Суду, викладеними у постанові від 01.03.2018 № 820/4810/17, відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу, при розгляду даної справи не позбавляє особу спростовувати вину у суді та у зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

До відзиву відповідач-1 долучив усі необхідні документі, які підтверджують відправлення позивачу рекомендованим листом з повідомленням про виклик на розгляд справи на адресу ФОП ОСОБА_1 .

Отже, відповідачем-1 дотримані вимоги пункту 26 цього Порядку № 1567 щодо порядку повідомлення суб`єкта господарювання про час та місце розгляду справи.

Відтак, суд не бере до уваги доводи позивача щодо не повідомлення його про час та місце розгляду справи, оскільки вони спростовані наданими відповідачем-1 доказами.

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені судом обставини справи та правове регулювання спірних відносин, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для визнання протиправною та скасування постанови від 20.01.2023 № 350294 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що пприймаючи постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 20.01.2023 № 350294, відповідач-1, як суб`єкт владних повноважень, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

За правилами статті 139 КАС України, у разі відмови позивачу у задоволенні позову, судові витрати на його користь стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СуддяКисильова Ольга Йосипівна