Справа № 187/2439/23
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 187/2439/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в режимі відеоконференції

апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області

на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2023 року

у справі №187/2439/23

за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області

до громадянина російської федерації ОСОБА_1

про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації і забезпечення видворення за межі території України,-

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2023 р. Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулось до суду з адміністративним позовом до громадянина російської федерації ОСОБА_1 в якому просило:

затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою видворення за межі території України; вирішити питання щодо негайного виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення прийнятого відносно громадянина російської федерації ОСОБА_1 .

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2023 р. у справі № 187/2439/23 в задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації і забезпечення видворення за межі території України - відмовлено.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у 1997 році прибув в Україну та в подальшому проживав на території країни та не виїжджав за кордон. В січні 2023 року відносно відповідача прийнято рішення про примусове видворення за межі України. В грудні 2023 відносно відповідача складено постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення правил перебування на території України та накладено штраф, крім того відповідача затримано та поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців строком на 72 години. Позивачем направлено позов до суду про затримання іноземця. Судом досліджено встановлені по справі обставини та зазначено, що обставин які обумовлюють наявність підстав для затримання та поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземців не встановлено. Позивачем відповідних доказів не надано. Наведене обумовило прийняття рішення про відмову в задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, згідно якої позивач просить скасувати рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2023 року у справі №187/2439/23, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що відповідач втратив законні підстави перебувати в Україні, за статусом біженця не звертався, добровільно рішення суду про примусове повернення не виконав, а отже є всі підстави для затримання останнього та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представником позивача підтримано правову позицію, викладену в апеляційній скарзі, зазначено , що відповідач з 2017 року ухиляється від виконання рішення № 3 Петриківського РС ГУ МВД України по Дніпропетровській області про примусове повернення з України. Застосоване до відповідача у червні 2022 року адміністративне стягнення у вигляді штрафу та рішення від 21.07 22 за порушення правил перебування на території України ОСОБА_2 не змусили відповідача здійснити дії та полишити територію України. Зазначені обставини підтверджені рішенням Петриківського районного суду від 25.01.2023 р. по справі № 187/114/23, яке не оскаржено відповідачем.

Відповідач та його представник можливість задоволення апеляційної скарги заперечили, відповідач зазначав, що з 1997 року перебуває на території України в смт. Царичанка, має роботу, намагався оскаржити рішення суду про його видворення з України, однак у зв`язку з відсутністю юридичної допомоги з боку адвоката, з яким відповідач уклав угоду, рішення не оскаржив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ НОМЕР_1 виданий 03.03.2016 терміном дії до 03.03.2021, є громадянином російської федерації.

За правилами ч. 4 ст. 78 КАСУ, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 25.01.2023 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ухвалено примусово видворити з України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення доведено до відома ОСОБА_1 та набрало законної сили.

Крім того, відповідно до вказаного рішення суду встановлено, що на територію України ОСОБА_4 прибув у 1997 році та з того часу територію України не покидав.

Уповноваженими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області протоколом серії ПР МДН № 005854 від 20.12.2023 зафіксовано порушення законодавства України за ч. 1 ст. 203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесена постанова серії ПН МДН № 005846 від 20.12.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 (три тисячі чотириста) грн. в дохід держави.

Того ж дня, 20.12.2023 ОСОБА_1 затримано і поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України строком на 72 години, про що складено відповідний протокол.

Наступного дня, позивач звернувся до суду з позовом про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців ОСОБА_1 .

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Водночас, у відповідності до ч.4 ст.30 вказаного Закону, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Приписами ч.1 ст.289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Досліджуючи питання наявності обґрунтованих підстав вважати, що відповідач, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та/або перешкоджатиме проведенню процедури видворення, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Оцінюючи надані сторонами докази колегія суддів зауважує, що відповідач громадянин російської федерації ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина російської федерації виданий 03.03.2016 прибув в Україну у 1997 році та з того часу за межі країни не виїжджав.

Доказів того, що ОСОБА_2 звертався з питання отримання документів на легальне проживання в Україні відповідач не надає.

02. 12. 2017 Петриківським PC ГУМВД України у Дніпропетровській області стосовно Дезорцева винесено рішення № 3 про примусове повернення з України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено строк не пізніше 22.12.2017 залишити територію України.

Відповідач з рішенням Петриківського PC ГУМВД України у Дніпропетровській області від 02.12.2017 № 3 ознайомлений, але в строк який зазначений в рішенні, а саме до 22.12.2017, не виїхав за межі України та вищезазначене рішення не виконав.

21.06.2022, під час проведення профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства у міграційній сфері, відділенням поліції № 11 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців на території України.

21.06.2022 за порушення правил перебування на території України та ухилення від виїзду з території України після закінчення відповідного терміну перебування постановою від 21.06.2022 серії ПН МДН № 003439 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн в дохід держави.

Вищевказані рішення відповідачем не оскаржені станом на теперішній час.

Протоколом серії ПР МДН № 003447 від 20.12.2023 року зафіксовано факт вчинення відповідачем адміністративного правопорушення за вчинення якого передбачено відповідальність згідно до статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

20.12.2023 за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення№ 005058, якою Відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 (три тисячі чотириста) гри. в дохід держави.

Постанова Відповідачем не оскаржена, штраф не сплачено. Зважаючи на викладені вище фактичні обставини, які не враховано судом першої інстанції при прийнятті рішення, та враховуючи матеріалами справи якими підтверджується , що

- Відповідач тривалий час перебуває на території України, не маючи на те законних підстав, та не вживав своєчасних та необхідних заходів для легалізації свого перебування в Україні;

- дії Відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ухилення від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених частиною 16 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; неодноразове невиконання прийнятих відносно нього рішень про примусове повернення до країни походження або третьої країни);

- у Відповідача відсутні законні підстави для перебування на території України і тому, відповідно, відсутня можливість легального працевлаштування в Україні, а отже, відсутні законні джерела прибутку в Україні, що унеможливлює придбання транспортних квитків чи інших проїздних документів необхідних для виїзду за межі території України, вважати обгрунтованим рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, підстав немає.

Зазначені вище обставини, які фактично не спростовуються відповідачем, присутнім у судовому засіданні, дають підстави вважати обґрунтованими заявлені вимоги позивача про поміщення ОСОБА_1 до пункту тимчасового перебування іноземців з метою примусового видворення за межі території України, і в цій частині на переконання судової колегії позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 30 Закону №3773-VI встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовано статтею 289 КАС України, відповідно до частини одинадцятої якої строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що відповідач на час розгляду справи , вже перебуває у Миколаївському ПТПІ з 20.12.2023 року, тому судова колегія на засадах розумності і справедливості, при задоволенні позовних вимог про поміщення ОСОБА_1 до пункту тимчасового перебування іноземців з метою примусового видворення за межі території України, вважає можливим застосувати строк затримання відповідача на 3 місяці. Право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі. Матеріалами справи у повному обсязі підтверджено законні вимоги позивача щодо необхідності застосування до ОСОБА_5 заходів примусового повернення до країни походження і з огляду на зазначене та з урахуванням невиконання відповідачем у добровільному порядку законних вимог міграційного органу, поміщення ОСОБА_5 до пункту тимчасового перебування іноземців має законні підстави , є виправданим та належним.

Щодо ідентифікації ОСОБА_5 , суд апеляційної інстанції зазначає, що Порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів (далі - органи ДМС), органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України (далі - СБУ) під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання регламентовано Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена спільним Наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012.

Відповідно до п.1 розділу VI Інструкції якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

Матеріали справи містять копію паспорта ОСОБА_1 , відповідно, копія паспорта відповідача наявна у розпорядженні позивача. Відносно ОСОБА_2 з 2017 року приймалися рішення, постанови про застосування адміністративного стягнення, тобто особа відповідача ідентифікована позивачем. Та обставина, що строк дії паспорта скінчився, не свідчить про необхідність проведення ідентифікації особи відповідача.

Зважаючи на викладені вище обставини, що мають значення для справи, та положення законодавства чинного на момент виникнення спірних правовідносин, судова колегія дійшла висновку , що апеляційна скарга Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає частковому задоволенню, належними та допустимими доказами позивач довів, що відповідач, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення, ухиляється від виконання рішення про його примусове видворення, з огляду на що є підстави для затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянина російської федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 3 місяці для забезпечення примусового видворення за межі території України.

За приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, однак надав не належну оцінку дослідженим доказам судове рішення підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області - задовольнити.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2023 року у справі №187/2439/23 - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянина російської федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 3 місяці для забезпечення примусового видворення за межі території України.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко