Справа № 480/1641/23
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року Справа № 480/1641/23

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1641/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), в якій просить:

- визнати незаконною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не звільненні з військової служби ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією в військовій частині ВЧ НОМЕР_1 на посаді старшого водія 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти. Водночас, він має на утриманні трьох малолітніх дітей, у зв`язку з чим, чотири рази звертався до свого керівництва з рапортами про звільнення зі служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Однак, відповідач так і не прийняв рішення про звільнення з військової служби позивача, що свідчить про його протиправну бездіяльність.

Ухвалою суду від 08.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Ухвалою суду від 29.05.2023, з метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного дослідження обставин справи суд витребував у позивача інформацію з підтверджуючими доказами щодо того, кому саме належить адреса електронної пошти " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", на яку 02.02.2023 адвокатом Хоменко А.С. був направлений лист позивача з додатками, а у відповідача - інформацію щодо того чи надходили від позивача рапорти про його звільнення від 26.11.2022, 09.12.2022, 26.12.2022 та 02.02.2023 та які рішення прийняті за результати їх розгляду. Крім того, суд повторно запропонував Військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) подати відзив на позов, докази на підтвердження своєї позиції у справі.

На виконання вимог ухвали представник позивача повідомив, що вказана поштова адреса була розміщена на офіційному веб-сайті Збройних сил України, а саме zsu.gov.ua. Окрім того, усі веб-сайти урядових органів влади України мають закінчення gov.ua, а сайти міністерства оборони України - mil.gov.ua. Але так, дійсно, на момент отримання ухвали суду, а саме 29.05.2023 та при перевірці офіційного веб-сайту Збройних сил України, вказаної електронної пошти знайдено позивачем не було. Натоміть, представник позивача звертає увагу суду на те, що наразі зникли будь-які адреси електронної пошти з вказаного сайту. Однак при перевірці єдиного реєстру судових рішень України було виявлено, що саме ця електронна пошта (ІНФОРМАЦІЯ_1) належить - Головному управлінню персоналом Генерального штабу Збройних сил України (03168, Київ, проспект Повітрофлотський, буд.6). Вказана інформація була встановлена в рішенні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.05.2023 у справі № 177/540/23 та у рішенні Московського районного суду м. Харкова від 15.03.2023 у справі № 643/3473/22.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні. Так, відповідач зазначає, що відомості щодо надходження рапортів від 26.11.2022, 09.12.2022, 26.12.2022 та 02.02.2023 від солдата ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 відсутні. Таким чином, враховуючи відсутність відповідної інформації у Журналі реєстрації вхідних документів Військової частини НОМЕР_1 щодо надходження рапорту на звільнення солдата ОСОБА_1 відповідач зробив висновок, що рапорт про звільнення позивача до Військової частини НОМЕР_1 не надходив.

Крім того відповідач зазначає, що відповідно до пункту 233 Положення «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та д о к ум е нт и , які підтверджують підстави для звільнення. Як стверджує відповідач, а ні рапорти , а ні документи, які б підтверджують підстави для звільнення до військової частини не надходили.

Згідно з пунктом 242 Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Відповідно до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017р. № 124, перед виключенням зі списків особового складу частини після видання наказу про звільнення військовослужбовця, повинен видаватися обхідний лист, який після підписання керівниками служб забезпечення є підтвердженням для командира військової частини про відсутність заборгованостей у військовослужбовця.

Відповідач просить суд врахувати, що на даний час, з 05.02.2023 солдат ОСОБА_1 незаконно перебуває за межами військової частини НОМЕР_1 та місця служби, вказані обставини були встановлені в результаті проведеного службового розслідування, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.02.2023 №171, за результатами проведеного службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 було затверджено акт та видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2023 № 92 про результати службового розслідування.

На даний час солдат ОСОБА_1 відсутній у Військовій частині НОМЕР_1 та рахується таким, що самовільно залишив частину.

Водночас, чинним законодавством України не передбачена процедура звільнення та виключення зі списків особового складу військовослужбовців, які відсутні у військовій частині без законних на те підстав і вважаються такими, що самовільно залишили військову частину.

Також під час прийняття рішення по суті справи суду слід звернути увагу на те, що відповідно п. 2 ст. 225 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер- сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Відповідач зазначає, що позивач проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 яка являється окремим мотопіхотним батальйоном у складі окремої мотопіхотної бригади. Таким чином, звільнення військовослужбовців із Збройних Сил України виходить за межі повноважень командира Військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 07.07.2023 задоволено клопотання Військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), поновлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву та долучено відзив по справі № 480/1641/23 до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 14.11.2023 витребувано у відповідача: довідку за підписом особи відповідальної за ведення журналів вхідної кореспонденції (яка надходить як в електронному так і в письмовому вигляді) про наявність/відсутність реєстрації у відповідному журналі надходження рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби від 26.11.2022, рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби від 09.12.2022, (копія якого містить відмітку про клопотання з відповідного питання тимчасово виконуючого обов`язки командира 2 мотопіхотної роти ОСОБА_2 ) та рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби від 26.12.2022 (копія якого містить відмітку про клопотання з відповідного питання командира 2 мотопіхотної роти ОСОБА_3 ), а також листа Генерального штабу Збройних сил України, яким перенаправлено рапорти ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби від 26.11.2022, від 09.12.2022 та від 26.12.2022 до військової частини НОМЕР_1 . Також витребувано роз`яснення щодо до повноважень якої посадової особи належить звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 . Крім того, витребувано також у Генерального штабу Збройних сул України: довідку за підписом відповідальної особи за ведення журналів вхідної кореспонденції про наявність/відсутність реєстрації у відповідному журналі надходження листа адвоката Хоменка А.С. від 02.02.2023, який був направлений 02.02.2023 з електронної пошти " ІНФОРМАЦІЯ_2 " на електронну пошту «ІНФОРМАЦІЯ_1» та підписаний кваліфікованим електронним підписом; інформацію з підтверджуючими доказами щодо рішення прийнятого за результатами розгляду вказаного листа адвоката Хоменка А.С. від 02.02.2023.

На виконання вимог вказаної ухвали, відповідачем до суду надано письмові пояснення, в яких зазначено, що відповідно пункту 1 статті 225 розділу 10 Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється:

1) у мирний час та під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 1 частини четвертої, пунктами 1, 2 частини п`ятої, пунктами 1, 2 частини шостої статті 26 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу":

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Таким чином, звільнення військовослужбовця у званні до майстер- сержанта входить до повноважень командира бригади.

Військова частина НОМЕР_1 являється 13 окремим мотопіхотним батальйоном, який входить до складу НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади (Військова частина НОМЕР_4 ).

З огляду на вище викладене, відповідач зазначає, що звільнення з військової служби військовослужбовця ОСОБА_1 входить до повноважень командира військової частини НОМЕР_4 .

Щодо надання інформації про надходження до військової частини НОМЕР_1 та реєстрації рапортів ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби, відповідач у поясненнях повідомив, що на виконання вимог ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 було вивчено записи журналів вхідної кореспонденції військової частини НОМЕР_1 за період часу з 26 листопада 2022 року по 30 березня 2023 року. У результаті вивчення журналів вхідної кореспонденції військової частини НОМЕР_1 щодо реєстрації рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби від 26.11.2022, рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби від 26.12.2022, який містить відмітку про клопотання з відповідного питання тимчасово виконуючого обов`язки командира 2 мотопіхотної роти ОСОБА_2 , рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби від 09.12.2022, який містить відмітку про клопотання з відповідного питання командира 2 мотопіхотної роти ОСОБА_3 , листа Генерального штабу Збройних Сил України, яким перенаправлено рапорти ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби від 26.11.2022, 09.12.2022 та від 26.12.2022 до військової частини НОМЕР_1 , встановлено відсутність записів про надходження вище вказаних документів.

Ухвалою суду від 20.12.2023 в Генерального штабу Збройних сил України повторно витребувано довідку за підписом відповідальної особи за ведення журналів вхідної кореспонденції про наявність/відсутність реєстрації у відповідному журналі надходження листа адвоката Хоменка А.С. від 02.02.2023, який був направлений 02.02.2023 з електронної пошти " ІНФОРМАЦІЯ_2 " на електронну пошту «ІНФОРМАЦІЯ_1» та підписаний кваліфікованим електронним підписом, а також інформацію з підтверджуючими доказами щодо рішення прийнятого за результатами розгляду вказаного листа адвоката Хоменка А.С. від 02.02.2023.

На виконання вимог ухвали суду від 20.12.2023 Генеральний штаб Збройних сил України повідомив, що з огляду на лист начальника адміністративного управління Генерального штабу Збройних Сил України (далі - Управління) від 28.11.2023 №330/1/С/34226 інформація, яку запитує Сумський окружний адміністративний суд в ході розгляду справи № 480/1641/23, в електронному журналі вхідної кореспонденції системи електронного документообігу Управління відсутня. В свою чергу, з огляду на лист командира військової частини НОМЕР_5 від 10.01.2024 № 665/159, на підставі рішення начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 26.04.2023 № 24264/С, поштова електронна скринька ІНФОРМАЦІЯ_1 була видалена з поштового сервера та сайту Збройних Сил України. З огляду на зазначене, факт надходження листа адвоката Хоменка А.С. від 02.02.2023, який був направлений 02.02.2023 на поштову електронну скриньку ІНФОРМАЦІЯ_1 не підтверджується.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 призваний по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.08.2022 № 247 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (а.с.3-5, 66)

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.09.2022 №249, солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира 13 окремого мотопіхотного батальйону 58 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (по особовому складу) від 01.09.2022 №69-РС на посаду старшого водія 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти, ВОС - 124702А, вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (а.с. 66-зворот).

26.11.2022 ОСОБА_1 склав рапорт про звільнення з військової служби відповідно до абз. 13 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років (а.с.6-7).

При цьому, доказів на підтвердження подання/надсилання зазначеного рапорту за належністю позивачем не надано.

09.12.2022 позивач склав рапорт про звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над дружиною з інвалідністю (а.с.8).

На даному рапорті наявна відмітка про клопотання з відповідного питання тимчасово виконуючого обов`язки командира 2 мотопіхотної роти ОСОБА_2 .

При цьому, до рапорту від 09.12.2022р. (а.с.8) позивачем не було додано доказів того, що дружина потребує догляду, як людина з інвалідністю.

26.12.2022 ОСОБА_1 склав рапорт про звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років (а.с.9).

На даному рапорті наявна відмітка про клопотання з відповідного питання командира 2 мотопіхотної роти ОСОБА_3 .

Листом від 02.02.2023 представник позивача направив рапорти ОСОБА_1. про звільнення з військової служби Генеральному штабу Збройних сил України для передачі командиру військової частини НОМЕР_1 (а.с.10), оскільки, як стверджує позивач у листі, особисто прийняти рапорт його командування відмовляється.

Вказаний лист був направлений на електронну пошту «ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с.11).

Проте, станом на дату звернення до суду рішення про його звільнення з військової служби не прийнято і про результати розгляду заяви позивача не повідомлено.

Наведене, на переконання позивача є порушенням його прав та охоронюваних законом інтересів, з огляду на що він звернувся до суду з метою їх захисту та відновлення.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно із статтею 1 вищезазначеного Закону встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно із частиною 2 статті 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У відповідності до частин 5 та 6 статті 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.

Статтею 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу піл час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Початком проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період є день, визначений статтею 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Перелік підстав для звільнення з військової служби закріплено в ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до абз. 12 пп. г) п. 2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану у зв`язку перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

При цьому відповідно до ч.7 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Так, порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений Положенням "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженим Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (далі - Положення), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до абз. 2 п. 12 Положення право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з абз.2 п.225 Положення звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами - командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_6 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського;

у військових званнях до бригадного генерала (коммодора) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Головнокомандувачем Збройних Сил України;

у військових званнях до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Міністром оборони України;

у військових званнях генерала (адмірала) та прирівняному до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військовому званні - Президентом України.

Відповідно до п.233 Положення Військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Пунктом 5 розд. І Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, яку затверджено наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.11.2022 за № 1407/38743 (далі Інструкція) визначено, що командири (керівники) зобов`язані забезпечити належну організацію обліку особового складу в підпорядкованих органах військового управління та органі управління Держспецтрансслужби, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях, у тому числі у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, в управліннях, відділах, службах, відділеннях та групах персоналу (далі - служба персоналу), Кадровому центрі Збройних Сил України (далі - Кадровий центр Збройних Сил) та кадрових центрах видів Збройних Сил (далі - кадровий центр), на кораблях (суднах) та в підрозділах військових частин, створювати для посадових осіб, які ведуть облік особового складу, усі умови для своєчасного, якісного і повного виконання ними вимог цієї Інструкції.

Відповідно до п. 1. розд.10 Інструкції накази по особовому складу є основними документами, які встановлюють, змінюють або припиняють правові відносини військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням надано право присвоєння, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення (поновлення) контракту та військової служби тощо на підставі відповідних документів, установлених Міноборони.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170 (далі Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до п.1.5 Інструкції №170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Згідно із п.14.10 розд. XIV Інструкції №170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до п.5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом "г" пункту 1 частини четвертої, підпунктом "ґ" пункту 2 частини п`ятої, підпунктом "г" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія рапорту військовослужбовця; д о к у м е н т и, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірка документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абз.3 п.14.10 розд. XIV Інструкції №170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

У спірних правовідносинах рапорти позивача про його звільнення з військової служби було направлено на електронну пошту Генерального штабу Збройних сил України «ІНФОРМАЦІЯ_1» для передачі командиру військової частини НОМЕР_1 , оскільки, як зазначає позивач безпосереднє командування відмовилося приймати вказані рапорти.

Разом з цим, згідно письмових пояснень Генерального штабу Збройних сил України на підставі рішення начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 26.04.2023 № 24264/С, поштова електронна скринька ІНФОРМАЦІЯ_1 була видалена з поштового сервера та сайту Збройних Сил України. Отже перевірити інформацію щодо фактичного направлення та фактичного надходження відповідного Рапорту на електронну скриньку до Генерального штабу Збройних Сил України наразі неможливо.

При цьому, з огляду на лист начальника адміністративного управління Генерального штабу Збройних Сил України від 28.11.2023 №330/1/С/34226 інформація, яку запитує Сумський окружний адміністративний суд в ході розгляду справи № 480/1641/23, а саме - про наявність/відсутність реєстрації у відповідному журналі надходження листа адвоката Хоменка А.С. від 02.02.2023, який був направлений 02.02.2023 з електронної пошти " ІНФОРМАЦІЯ_2 " на електронну пошту «ІНФОРМАЦІЯ_1» та підписаний кваліфікованим електронним підписом, в електронному журналі вхідної кореспонденції системи електронного документообігу Управління відсутня.

Як вбачається з листа військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2023 №6015, начальником штабу - першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 повідомлено, що у результаті вивчення журналів вхідної кореспонденції військової частини НОМЕР_1 за період часу з 26 листопада 2022 року по 30 березня 2023 року щодо реєстрації рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби від 26.11.2022, рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби від 26.12.2022, рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби від 09.12.2022, листа Генерального штабу Збройних Сил України (в разі направлення з Генерального штабу ЗСУ рапорти ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби від 26.11.2022, від 09.12.2022 та від 26.12.2022 до військової частини НОМЕР_1 ), встановлено відсутність записів про надходження вище вказаних документів.

Отже у суду відсутні належні докази отримання відповідачем рапортів позивача про звільнення з військової служби.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що військовою частиною НОМЕР_1 допущено бездіяльність щодо розгляду рапортів позивача та його звільнення з військової служби, оскільки фактично відсутні докази належного звернення позивача з відповідними рапортами до відповідача, з огляду на що відступні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Так, оскільки військовою частиною не допущено бездіяльності, похідна вимога зобов`язального характеру про зобов"язання відповідача звільнити позивача зі служби також задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає у зб"язку з відсутністю правових підстав.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти Україн» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець