Справа № 500/4460/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 500/4460/23 пров. № А/857/18484/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Башуцького Ігоря Ярославовича на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року, ухвалене суддею Баб`юком П.М. у м. Тернополі у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі №500/4460/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача - Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті (в подальшому ухвалою суду від 21.09.2023 заміненому на належного відповідача - Державну службу України з безпеки на транспорті), у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 13.06.2023 №027185.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Башуцький Ігор Ярославович оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним, необгрунтованим, прийнятим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не є автомобільним перевізником та 25.05.2023 не здійснював жодних перевезень вантажів транспортними засобами, відповідно, не допускав (не міг допускати) порушень ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» п.22.5 ПДР.

Звертає увагу, що в постанові та в документах, доданих представником відповідача до відзиву на адміністративний позов, не зазначено про обставини та суть так званого порушення законодавства про автомобільний транспорт зокрема незрозуміло який саме вантаж перевозився.

Вважає, що в даному випадку будь-які «звинувачення в порушенні законодавства про автомобільний транспорт» відповідача повинні висуватись ОСОБА_2 , який на законних підставах користувався (управляв) транспортним засобом, та який, як стверджує відповідач, здійснював перевезення вантажу, та який був присутній при перевірці транспортного засобу і підписував акт.

Крім того зазначає, що 11 липня 2023 року біля 10.00 год. ОСОБА_1 прибув до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Укртрансбезпеки на розгляд справи про порушення, проте в.о. начальника даного відділу повідомила його про те, що справу щодо нього вже розглянуто, стягнуто штраф, а постанову буде надіслано поштою. При цьому, в.о. начальник відділу не брала до уваги пояснення ОСОБА_1 , а лише рекомендувала останньому, в разі незгоди із постановою про стягнення штрафу, звернутися до суду. Таким чином, ОСОБА_1 був позбавлений права на участь у розгляді справи та можливості наведення своїх доводів та надання пояснень.

Крім того звертає увагу суду, що із матеріалів справи вбачається те, що Відділом державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Укртрансбезпеки не викликався на розгляд справи про порушення ОСОБА_2 , який керував (управляв) транспортним засобом, здійснював «перевезення вантажу» та підписував акт, що свідчить про те, що відповідачем не було вжито всіх необхідних заходів для встановлення всіх обставин у даній справі.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні адміністративної скарги слід відмовити.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок за період з 22.05.2023 по 28.05.2023 та направлення на рейдову перевірку №012950 від 18.05.2023 проведено рейдову перевірку (перевірку на дорозі) на а.д. М-05, Київ-Одеса 210км+450м, Чернівецька область (а. с. 23-24).

25.05.2023 при проведенні рейдової перевірки було перевірено транспортний засіб марки MAN/BECTT, номерний знак НОМЕР_1 (серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_2 , посвідчення водія НОМЕР_3 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу є ОСОБА_1 (а. с. 28-31).

Під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу зафіксовано перевищення нормативно визначених габаритних параметрів транспортного засобу із вантажем, а саме: ширина транспортного засобу 3,7 м, що перевищує нормативно визначені 2,6 м на 42,3% та відсутність у водія при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням габаритних обмежень на підставі чого інспекторами складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0077143 від 25.05.2023 та Акт №0004364 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів від 25.05.2023 (а. с. 25-26).

Також, результати вказаної перевірки оформлені актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР030396 від 25.05.2023 (а. с. 27)

В акті, графа «Пояснення водія про причини порушення», водій ОСОБА_2 зазначив: «ознайомлений».

Про розгляд 11.07.2023 матеріалів справи про порушення законодавства позивача було інформовано листом №42543/37/24-23 від 09.06.2023 (а. с. 32), що підтверджується квитанцією від 12.06.2023 377) (а.с. 33), і який, згідно відомостей трекінгу відправлень, вручено особисто 19.06.2023 (а. с. 24 зворот).

11.07.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Тернопільській області прийнято постанову №027338, якою за порушення вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абз.17 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу, застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 51000,00 грн (а. с. 34).

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

-для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

-для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством, які водій повинен мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам.

Отже, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок із забезпечення, а водія із пред`явлення для перевірки відповідних документів, зокрема і документу, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах.

Як встановлено судом, позивач є власником транспортного засобу марки MAN TGX 26.440, реєстраційний номер НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5

Актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР030396 від 25.05.2023, зафіксовано перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу.

Наведене також підтверджується довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0077143 від 25.05.2023 (а.с.25) та актом про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів №0004364 від 25.05.2023 (а. с. 26).

Встановлені судом обставини свідчать про вчинення 25.05.2023 порушення законодавства про автомобільний транспорт, за що абз.17 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачена відповідальність автомобільного перевізника у вигляді адміністративно-господарського штрафу.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2022 року № 1145 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до п.3 якого підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є електронна заява або заява, сформована та подана заявниками, якою визначено належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній або юридичній особі транспортного засобу в користування.

Як передбачено п.6.2 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 11.08.2010 № 379, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.01.2011 за № 123/18861 (далі - Інструкція) за письмовою заявою власника ТЗ - фізичної особи, зразок якої наведено в додатку 14 до цієї Інструкції, про надання права керування цим ТЗ іншій фізичній особі (за умови пред`явлення документів, що посвідчують особу власника та цю особу) працівниками Центру оформляється та видається тимчасовий реєстраційний талон на термін, зазначений у заяві.

Відповідно до п. 6.3 Інструкції якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою, поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Як слушно зазначено судом, вказаним підзаконним нормативно-правовим актом на виконання вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» чітко визначено, що для транспортних засобів, що перебувають, зокрема у користуванні у фізичних чи юридичних осіб реєстраційним документом, наявність яких є обов`язковою згідно з вимогами ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

Правовий висновок щодо оформлення тимчасового реєстраційного талону зробив Верховний Суд у постанові від 20.12.2018 у справі № 804/8740/16, вказавши, що попри те, що наведені положення п.6.3 Інструкції передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, тобто не містять імперативної вказівки на отримання такого документа, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом України «Про автомобільний транспорт».

Таким чином, у разі перебування транспортного засобу у користуванні інших осіб, документом, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

Матеріали справи не містять відомостей про передання позивачем належного останньому транспортного засобу, у користування іншій особі, зокрема третій особі або водію, який був присутній під час перевірки транспортного засобу (ні договору оренди, ні договору позички, ні тимчасового реєстраційного талону).

Як вірно зауважено судом, транспортний засіб є вантажним, а тому, у разі передаючі його у користування іншим особам позивач мав передбачити його використання, втому числі, і для перевезення вантажів, та оформити вказану передачу належним чином.

Попри те, що положення п.6.3 Інструкції передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, тобто не містять імперативної вказівки на отримання такого документа, передбачаючи подальше використання вантажного автомобіля власник транспортного засобу повинен був ужити всіх заходів для усунення можливих непорозумінь.

Натомість, позивач не надав жодних доказів передачі транспортного засобу іншим особам.

До того ж, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, одним із видів економічної діяльності якої є «49.41 Вантажний автомобільний транспорт» (а. с 46).

З урахуванням зазначених обставин колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в цій справі саме позивач є автомобільним перевізником при здійсненні перевезення вантажу його транспортним засобом.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, про розгляд 11.07.2023 матеріалів справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт позивача було поінформовано листом №42543/37/24-23 від 09.06.2023, який надіслано йому рекомендованим листом. Вказаний лист, згідно відомостей трекінгу відправлень, вручено позивачу 19.06.2023.

Вказане свідчить, що відповідачем дотримано вимоги законодавства в частині належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи та спростовує твердження апелянта про те, що був позбавлений права на участь у розгляді справи та можливості наведення своїх доводів та надання пояснень.

З урахуванням наведеного суд дійшов правильного висновку, що позивач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а у зв`язку із неявкою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, службовими особами відповідача було правомірно розглянуто справу без участі уповноваженої особи позивача.

Судом також враховано правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 01.03.2018 у справі № 820/4810/17, відповідно до якої відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу права спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Також колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає обгрунтованим висновок суду про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови №027338 від 11.07.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абз.17 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що відповідає вимогам ч.2 ст.19 Конституції України, ч.2 ст.2 КАС України, а доводи позивача та представлені ним докази не спростовують вказаних висновків суду.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 242, 308, 309, 311, 315, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Башуцького Ігоря Ярославовича залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року у справі №500/4460/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний