Справа № 160/32097/23
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
06 грудня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 : з 01.09.1982 р. по 19.11.1985 р.; з 08.02.1988 р. по 16.08.1988 р.; з 10.05.1989 р. по 27.01.1997 р.; з 28.01.1997 р. по 22.02.1999 р.; з 01.04.1999 р. по 24.11.2008р. для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з моменту звернення, 05.12.2022 року.
Ухвалою суду від 12.12.2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
Правом подання відзиву на позовну заяву в установлений термін відповідач-2 не скористався.
Частиною першою статті 261 КАС України визначені особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні, а саме відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи обставини ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк (протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі), суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Щодо позовних вимог в частині зарахування до пільгового страхового стажу період з 01.09.1982 року по 19.11.1985 року відповідач зазначає, що вказаний період складається з двох окремих періодів, які можуть зараховуватися згідно з записами в трудовій книжці, а не волевиявлення позивача. Період роботи з 29.07.1985 року по 19.11.1985 року та з 08.02.1988 року по 16.08.1988 року, оскільки посада «машиніста автокрана» не передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1956 року №1173. Більш того, в архівній довідці від 02.11.2022 року, що видана на підставі первинних документів, зазначено, що в 1988 року Позивач займав посаду «крановщіка», яка також не передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1956 року №1173. Професії «машиніста крана автомобільного», «машиніста автокрана» та «крановщіка» не передбачені Списками № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України від 22.08.1956 року №1173, від 26.01.1991 року №10, від 11.03.1994 року №162, від 16.01.2003 року №36 та від 24.06.2016 року №461. Період роботи з 10.05.1989 року по 27.01.1997 року, з 28.01.1997 року по 30.07.2005 року не зараховано оскільки відсутні накази про результати атестації робочого місця позивача. Більш того, за вказані періоди роботи наявні певні розбіжності між записами у трудовій книжці та архівною довідкою від 02.11.2022 року №451-Л, яка видана на підставі первинних документів, а саме: згідно з записами в трудовій книжці позивач з 10.05.1989 року по 27.01.1997 року займав посаду «газоелектросварщика», однак в 1989 та 1991 роках згідно з архівною довідкою позивач займав посаду «монтажніка с/г обладнання», а з 1990 рік взагалі відсутнє будь-яке найменування посади. Окрім того, відповідач-1 зазначає, що посада «газоелектросварщика» та посада «монтажніка с/г обладнання» не передбачені Списками № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України від 22.08.1956 року №1173, від 26.01.1991 року №10, від 11.03.1994 року №162 та від 16.01.2003 року №36. Таким чином, страховий стаж позивача склав 39 років 9 місяців 28 днів (при необхідних 30 років). Стаж, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №2 - 3 роки 3 місяці 23 дні (при необхідних 12 років і 6 місяців). Таким чином, Головним управлінням прийнято законне та обґрунтоване рішення від 05.09.2023 року про відмову у призначенні пенсії.
11 січня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому відповідач-1 виклав аналогічні первісному відзиву обґрунтування.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.12.2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08.12.2022 року № 73 у призначенні та нарахуванні такої пенсії відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Не погодившись із зазначеним рішенням відповідача-1, позивач звернувся із позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Рішенням суду від 28.07.2023 року по справі №160/11264/23 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08.12.2022 року № 73 «Відмова про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.12.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду у цій справі

Рішення суду від 28.07.2023 року по справі №160/11264/23 набрало законної сили 29.08.2023 року.

На виконання рішення суду по справі №160/11264/23 повторно розглянуто заяву позивача від 05.12.2022 року та 05.09.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення №73, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2. Так, у вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 39 років 09 місяців 28 днів. Пільговий стаж особи становить - 3 роки 3 місяці 23 дні. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу, до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Згідно п.3 Порядку застосування Списку №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 р. за №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за №1451/1173, відповідно до якого, при визначенні права на пенсію віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. З урахуванням висновків Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2023р. у справі 160/11264/23 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах зараховано період з 01.08.2005р. по 23.11.2008р. відповідно довідки, що не містить номера та дати видачі. У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника, пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105. Згідно рішення Комісії від 10.02.2023р. №16724/01-16, факт реорганізації (ліквідації) ВАТ "Криничанська пересувна механізована колона № 3" тресту "Дніпроспецсільгоспмонтаж" без визначення правонаступника документами не підтверджено, а отже відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 21.08.1992р. по 27.01.1997р. без надання уточнюючої довідки, що відповідає Додатку 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993р. та наказів про результати проведення атестації робочих місць. Висновок: відмовити у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку відсутністю необхідного стажу роботи в шкідливих і важких умовах праці.

Не погоджуючись з відмовою відповідача-1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058 встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

З системного аналізу наведених норм судом зроблено висновок про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Так, з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , копія якої міститься в матеріалах справи, слідує, що ОСОБА_1 у спірні періоди з 01.09.1982 р. по 19.11.1985 р.; з 08.02.1988 р. по 16.08.1988 р.; з 10.05.1989 р. по 27.01.1997 р.; з 28.01.1997 р. по 22.02.1999 р.; з 01.04.1999 р. по 24.11.2008р. працював та навчався (записи №№ 1-17) (далі мовою оригіналу):

- згідно запису №1 з 01.09.1982 р. по 20.07.1985 р. навчався в ПТУ м.Дніпродзержинська за спеціальністю машиніст автокрану;

- згідно запису №4 з 08.02.1988 р. по 17.08.1988 р. працював в Крничанському ПХРУ№3 треста «Днепроспецсільгоспмонтаж» водієм автокрану;

- згідно запису № 7 з 10.05.1989 р. по 27.01.1997 р. працював газолелектрозварювальником в Криничанській ПМК№3 виробничого об`єднання «Днепроспецсільгоспмонтаж»;

- згідно запису №8 від 16.04.1993 р. присвоєно 3 (третій) розряд електрогазозварювальника;

- Криничанське державне підприємство механізовану колону № Криничанську пересувану 3 ВР «ДССМ» перейменовано у відкрите акціонерне товариство Криничанська пересувана механізована колона №3 (ВАТ ПМК№3);

- згідно запису №9 від 27.01.1997 року звільнено за власним бажанням;

- згідно запису №10 з 28.01.1997 року прийнято газоелектрозварювальником з розряду до Криничанського управління експлуатації газового господарства;

- згідно запису №11 від 19.05.1997 р. присвоєно 4 розряд газоелектрозварювальника;

- згідно запису №12 з 22.02.1999 р. переведено слюсарем по експлуатації і ремонту підземних газопроводів 3 р.;

- згідно запису №13 з 01.04.1999 р. переведено газоелектрозварювальником 4 р. ділянки по виконанню будівельно-монтажних робіт;

- згідно запису №14 з 15.06.2001 р. присвоєно 5 розряд електрогазозварювальника

У записі № 15 від 25.08.2005 р. вказано що за результатами атестації робочих місць за умовами праці професія електрогазозварник має право на пільгове пенсійне забезпечення (список №2);

- згідно запису №16 з 06.06.2006 р. переведено на Криничанську виробничу ділянку Дніпродзержинського УЕГЕ електрогазозварювальником 5 розряду;

- згідно запису №17 з 24.11.2008 р. переведено слюсарем з експлуатації та ремонту газового устаткування 4 розряду будівельно-транспортної дільниці;

- згідно запису №18 від 04.12.2015 р. звільнено за згодою сторін.

Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Отже, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Списком №2 розділу ХХХІІ «Загальні професії», затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 передбачено посади газозварники та їх підручні та електрозварники та їх підручні.

Також, відповідно до Списків №2 розділу ХХХІІ «Загальні професії», затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 №10 (код 756), від 11.03.1994 №162 (код 756) передбачено посаду електрогазозварника, зайнятого на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки.

Аналогічні відомості містяться і в Списках № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» та постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», які були чинні на момент виникнення спірних відносин.

Таким чином, досліджені судом докази засвідчили, що в спірні періоди роботи позивач працював на роботах, які віднесені до Списку №2.

Щодо зарахування періоду навчання позивача за спеціальністю машиніст автокрана та періоду роботи за вказаною спеціальністю, суд зазначає наступне.

Відповідно до норм чинного законодавства пільгове пенсійне забезпечення надається працівникам ряду конкретних посад та професій, які визначенні, Списками № 1 та №2.

За змістом позову позивач зокрема зазначає, що посада машиніст автокрана та машиніст крана (кранівник) належить до Списку №2, яким передбачено таке шкідливе та важке виробництво, як будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій.

Так, у спірний період (з 1982 по 1988 рік) був чинним Список № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільговому розмірі, затверджений постановою Радою Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року (далі - Список № 2 від 1956 року).

Так, у Списку №2 від 1956 року перелік важких та шкідливих професій та робіт пов`язаних із будівництвом будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій визначений розділом XXIX. Однак, серед такого переліку професій, робіт та виробництв посада машиніста автокрану (кранівника) відсутня.

Таким чином, підстави для зарахування періоду навчання з 01.09.1982 р. по 19.11.1985 р. та період роботи з 08.02.1988 р. по 16.08.1988 р. до пільгового стажу роботи за Списком №2 відсутні, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

В частині доводів відповідачів щодо не проведення атестації робочого місця, суд виходить з того, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Отже, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а.

Щодо посилання відповідачів в оскаржуваному рішенні та відзиві на розбіжність інформації в архівній довідці від 02.11.2022 року №451-Л та трудовій книжці суд не бере до уваги зазначене з огляду на наступне.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи, що підтверджують період виконуваної роботи, її характер та зайнятість за професіями, які віднесені до Списку № 2, в трудовій книжці є посилання на відповідні накази, як підставу внесення записів, вони завірені підписом уповноваженої особи та печаткою, не містять виправлення, тобто оформлені належним чином, у зв`язку з чим періоди роботи з 10.05.1989 р. по 27.01.1997 р.; з 28.01.1997 р. по 22.02.1999 р.; з 01.04.1999 р. по 01.08.2005, мають бути зараховані до пільгового стажу роботи позивача.

Крім того, судом встановлено, що пенсійним органом на виконання рішення суду від 28.07.2023 року по справі №160/11264/23 позивачу зараховано до пільгового стажу роботи за Списком №2 період з 01.08.2005 р. по 24.11.2008 р., що підтверджується рішенням №73 від 05.09.2023 р., у зв`язку з цим у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо зарахування до пільгового періоду роботи позивача за Списком №2 з 21.08.1992р. по 27.01.1997р., суд зазначає наступне.

Згідно рішення Комісії від 10.02.2023р. №16724/01-16 на підприємстві ВАТ "Криничанська пересувна механізована колона № 3" тресту "Дніпроспецсільгоспмонтаж" проводиться процедура реорганізації (ліквідації).

При цьому, абзацом 8 пункту 20 Порядку № 637 передбачено, що у разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначено Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1(далі - Порядок № 18-1).

Підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії) (пункт 3 Порядку № 18-1).

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань (пункт 4 Порядку № 18-1).

Для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).

Згідно з пунктом 11 Порядку № 18-1 для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність). У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднані управління та головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та в отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи (п. 12 Порядку № 18-1).

Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднані управління приймають документи, необхідні для підтвердження стажу роботи, перевіряють правильність їх оформлення, відповідність викладених у них відомостей про заявника даним паспорта та документам про стаж, фіксують та засвідчують виявлені розбіжності та не пізніше трьох робочих днів з дня надходження заяви про підтвердження стажу роботи направляють до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (пункт 13 Порядку № 18-1).

Комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття направляють до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, а також повідомляють заявника про прийняте рішення (пункт 15 Порядку № 18-1).

Отже, підтвердження пільгового стажу у разі ліквідації підприємства здійснюється у відповідному порядку, рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, є обов`язковими для органів Пенсійного фонду України при виконанні покладених на них функцій.

Таким чином, підтвердження такого пільгового стажу повинно бути підтверджено відповідною комісією.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Матеріалами справи не підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами факту створення такої комісії відповідачами тому такі доводи не приймаються судом до уваги.

Як встановлено судом, позивач на момент звернення до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії 05.12.2022 р. досяг 56 річного віку та мав загальний страховий стаж роботи 39 років 09 місяців 28 днів, у тому числі на роботах за Списком № 2 більше 12 років 6 місяців, отже відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з посиланням на недостатність пільгового стажу роботи, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV, є протиправною.

Крім того, суд зауважує, що даний факт встановлений в рішенні суду від 28.07.2023 року по справі №160/11264/23, що в свою чергу має преюдиційне значення для прийняття рішення в даній справі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем-1 безпідставно під час обрахунку права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 не зараховано до пільгового стажу періоди роботи позивача з 10.05.1989 р. по 27.01.1997 р.; з 28.01.1997 р. по 22.02.1999 р.; з 01.04.1999 р. по 01.08.2005р.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.09.2023 року №73 прийнято передчасно, без належної оцінки наданих документів, є протиправним та підлягає скасуванню.

Порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи ОСОБА_1 з 10.05.1989 р. по 27.01.1997 р.; з 28.01.1997 р. по 22.02.1999 р.; з 01.04.1999 р. по 01.08.2005р.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 : з 01.09.1982 р. по 19.11.1985 р.; з 08.02.1988 р. по 16.08.1988 р.; з 10.05.1989 р. по 27.01.1997 р.; з 28.01.1997 р. по 22.02.1999 р.; з 01.04.1999 р. по 24.11.2008р. для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з моменту звернення, 05.12.2022 року, суд зазначає таке.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачами 1 та 2 було протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через недостатність пільгового стажу, водночас, судом встановлено, що позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії необхідного пенсійного віку досяг та має більше 12 років і 6 місяців пільгового стажу роботи за Списком №2, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме призначення пенсії позивачу.

Таким чином, та з урахуванням тієї обставини, що оскаржувані рішення відповідачів 1 та 2 не ґрунтується на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах на підставі його заяви про призначення пенсії від 05.12.2022 року.

З огляду на означене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виник обов`язок призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 за його заявою про призначення пенсії від 05.12.2022 року.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Розподіл витрат здійснюється у відповідності до положень частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21005, Вінницька область, м. Вінниця, "Поділля" район, вулиця Зодчих(Пн), буд. 22, ), відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.09.2023 року №73 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до пільгового стажу роботи за Списком №2, який дає право на пенсію відповідно до пункту 2 частини 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 10.05.1989 р. по 27.01.1997 р.; з 28.01.1997 р. по 22.02.1999 р.; з 01.04.1999 р. по 01.08.2005р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) пільгову пенсію за віком за Списком №2, з 05.12.2022 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21005, Вінницька область, м. Вінниця, "Поділля" район, вулиця Зодчих(Пн), буд. 22, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 268,40 грн. (двісті шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 268,40 грн. (двісті шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева