Справа № 300/7209/23
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" лютого 2024 р. справа № 300/7209/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія «Техмонтаж» до Головного управління ДПС Івано-Франківській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
Приватне підприємство «Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія «Техмонтаж» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС Івано-Франківській області, Державної податкової служби України, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області про відмову у реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №8018709/33860527 від 04.01.2023 про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 04.11.2022; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену ПП «Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія «Техмонтаж» податкову накладну №5 від 04.11.2022 датою її подання на реєстрацію.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним у встановленому законом порядку було подано на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №5 від 04.11.2022. Однак, реєстрацію податкової накладної зупинено, а в подальшому відмовлено в такій реєстрації. Зазначає, що подав податковому органу повідомлення про надання пояснень та додав копії документів, що обґрунтовують такі пояснення. За результатами розгляду пояснень Комісією прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної. Вважає рішення протиправним, оскільки було надано всі необхідні документи на підтвердження реальності здійснення господарської операції, а рішення податковим органом прийнято без врахування вказаних доказів та специфіки проведених господарських операцій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою визнано поважними причини пропуску встановленого законом строку звернення до суду та поновлено пропущений строк (а.с. 137-138).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про залишення позовної заяви без розгляду (а.с. 173, 174).
Відповідачі правом подати відзив на адміністративний позов скористалися. Представник відповідачів просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що надані позивачем документи є недостатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрація податкових накладних зупинена на підставі пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Податковий орган запропонував позивачу надати пояснення та документи, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Позивачем надано податковому органу пояснення та копії документів у кількості 10 додатків, які були винесені на розгляд комісії та за результатами розгляду яких комісією прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 04.11.2022, з причин ненадання позивачем первинних документів, на підтвердження господарської операції. В задоволенні позову просить відмовити (а.с. 154-162).
На адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що не маючи змоги встановити із повідомлення від 04.11.2022 про зупинення реєстрації податкової накладної чіткого переліку документів, необхідних для підтвердження господарської операції платником подано документи, які він вважав достатніми для підтвердження господарської операції, крім того у поясненнях проінформовано відповідача про специфіку виконання робіт, яка передбачає довготривалий термін здійснення операцій від дати отримання авансового платежу. Вважає, що надані документи підтверджують здійснення господарської операції, оскільки податковим органом не було запропоновано надати будь-якого іншого документа (а.с. 168-172).
Відповідачі правом подати заперечення на відповідь на відзив не скористались.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
Приватне підприємство «Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія «Техмонтаж» згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстроване як юридична особа 17.01.2006. Основним видом діяльності підприємства визначено 43.29 «Інші будівельно-монтажні роботи» (а.с. 20-28).
Згідно дозволу №322.13.26 від 15.11.2013 виданого Територіальним управлінням Держгірпромнагляду в Івано-Франківській області позивач одержав дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме монтаж, демонтаж, налагодження технічне обслуговування реконструкція ліфтів, ескалаторів, траволаторів та їх експлуатацію (а.с. 29, 30).
Також позивачем одержано ліцензію видану Державною архітектурно-будівельною інспекцією України від 25.10.2017 №49-Л на право здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками (а.с. 31, 32).
29.11.2021 між приватним підприємством «Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія «Техмонтаж» та товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне будівельно-виробниче підприємство «МЖК Експрес-24» укладено договір №22 згідно якого позивач зобов`язується виконати комплекс робіт по поставці, монтажу, пусконалагоджуванню пасажирських ліфтів в кількості 11 одиниць (а.с. 50-54).
На виконання вимог ПК України була складена податкова накладна №5 від 04.11.2022 (а.с. 70).
Позивачем подано повідомлення №19 від 28.12.2022 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, та письмові пояснення та документи (а.с.72-84)
Однак, 04.01.2023 Комісією ГУДПС в Івано-Франківській області прийнято рішення №8018709/33860527 про відмову у реєстрації податкової накладної від 04.11.2022 №5 в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з ненаданням/частковим наданням додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку.
Позивачем 17.01.2023 подано скаргу щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та додатково надано документи, щодо походження товару та їх якісних характеристик, картку рахунку 361 за 2022 рік із контрагентом, інвентаризаційний опис станом на 30.11.2022, та інші документи, за результатами розгляду якої скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Не погоджуючись із рішенням №8018709/33860527 про відмову у реєстрації податкової накладної від 04.11.2022 №5 в Єдиному реєстрі податкових накладних позивач звернувся до адміністративного суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Згідно з п. 201.16 ст. 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів визначені Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1165 (далі за текстом - Порядок № 1165).
Відповідно до п. 7 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 11 грудня 2019 року № 1165 (далі - Порядок №1165), у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Згідно з пунктів 10, 11 Порядку №1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
Як встановлено судом, відповідно до квитанції податкового органу податкова накладна №5 від 04.11.2022 прийнята, але її реєстрацію зупинено. Як підставу зупинення реєстрації ПН вказано: Відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Обсяг постачання товару/послуг дорівнює, або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та копії документів достатніх для прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно п.1 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, визначеного у додатку 1 до Порядку №1165 обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі.
Судом встановлено, що квитанція не містить конкретно визначених документів, які просить подати податковий орган, а також, які обставини вказані документи повинні підтвердити чи спростувати. Тобто, контролюючим органом було вказано про необхідність надання документів, при цьому пропозиція надання документів вказана без конкретизації їх переліку, та без вказівки на норму права, яка такий перелік містить.
Суд зазначає, що контролюючий орган має конкретизувати перелік документів, необхідних для виконання покладених на нього функцій, для того, щоб платник податку чітко розумів адресовану йому вимогу. Пред`явлення контролюючим органом до платника податків загальної вимоги про надання документів без їх конкретизації та без посилання на відповідну норму права є неконкретизованою та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, а не будь-яких на власний розсуд.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Аналогічна правова позиція вказана у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року по справі №1740/2004/18.
При цьому в оскаржуваному рішенні Комісією Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, як підставу для прийняття рішення вказано про ненадання платником податку копій документів, а саме: договорів, зокрема, зовнішньоекономічних з додатками до них; первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів(робіт/послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків; документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством (документи, які не надано, підкреслити).
Зі змісту рішення не вбачається, які саме документи не було надано позивачем, оскільки жодного з перелічених документів не підкреслено.
При цьому, в графі Додаткова інформація міститься запис відсутні документи щодо придбання реалізованих ліфтів (сертифікати відповідності (якості), договорів (контрактів з постачальниками, видаткових накладних, ВМД, CMR, документів про оплату, що підтверджують перевезення реалізованого товару).
Відтак, суд дійшов висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції між позивачем та контрагентом, та на те, що ряд таких документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, був достатній та був наданий контролюючому органу з поясненнями, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації такої накладної.
Таким чином, оскаржуване рішення Комісії ГУ ДПС в Івано-Франківській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, яким позивачу відмовлено в реєстрації податкової накладної №5 від 04.11.2022 не містить повної інформації щодо причин та підстав його прийняття, у рішенні не зазначено, яких саме документів, що стосується конкретної господарської операції не надано позивачем для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.
Вказане прямо співвідноситься із тим обсягом документів, які податковий орган пропонував позивачу надати для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, оскільки квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної не містить конкретних документів, які необхідно подати позивачу.
Суд вважає, що позивач виконав свій обов`язок щодо надіслання відповідачу пояснень та первинних документів, необхідних для реєстрації податкової накладної.
Таким чином, посилання на вказану підставу в обґрунтування прийняття рішення про відмову, за відсутності конкретної пропозиції про необхідність надання певних документів, та за умови ненаведення комісією доказів того, що документи, подані є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність таких рішень.
При цьому суд враховує також, що подібна податкова накладна №27 від 23.12.2021, яка була складена у господарських правовідносинах згідно цього ж договору на поставку ліфтів прийнята та зареєстрована податковим органом без застережень (а.с. 68,69).
На підставі частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 23.10.2018 року у справі №822/1817/18 загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Отже, відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не надано суду доказів, які спростовували б твердження позивача, та не наведено обґрунтованих мотивів прийняття оскаржуваного рішення, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо.
Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Комісії ГУ ДПС про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних суд зазначає наступне.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
Суд зазначає, що дискреційні функції ДПС України як суб`єкта владних повноважень під час прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних чітко визначені законом, оскільки чинним законодавством України визначений вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Оскільки під час розгляду справи у суді позивачем доведено надання ним до ГУ ДПС в Івано-Франківській області документів, які є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд вважає, що у даному випадку, у ДПС України відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, у зв`язку з чим повний та ефективний захист порушеного права позивача може бути забезпечений шляхом зобов`язання ДПС України здійснити реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних з дня її фактичного подання.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 2684,00 грн., підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цієї суми коштів з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних №8018709/33860527 від 04.01.2023 про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 04.11.2022.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.