Справа № 400/8473/23
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 р. № 400/8473/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028,
провизнання протиправним та скасування рішення від 06.06.2023 року № 84,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області (далі - відповідач 2), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 84 від 06.06.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 08.07.1988 по 17.07.1990, з 01.06.1998 по 15.03.1999 до страхового стажу та з 20.01.1993 по 01.11.1994, з 01.04.1997 по 28.01.1998, з 12.02.2003 по 15.12.2015, з 16.12.2015 по тепер та період проходження військової служби на посаді старшого водолаза у 1995 році до пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до положень п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.05.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що трудовий стаж позивача дає право на пільгову пенсію, йому виповнилось 50 років, а тому відповідно до пункту 1 частини 2 до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 має право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1. Рішеннями ГУ ПФУ в Вінницькій області від 06.06.2023 року №84 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відмова обґрунтована тим, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1. Однак позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, що і стало підставою для звернення позивача з вказаним позовом до суду.

Ухвалою від 11.07.2023 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі №400/8473/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що за результатами розгляду документів до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 08.07.1988 року по 17.07.1990 року, оскільки наявне виправлення в даті наказу про звільнення, яке не посвідчене належним чином, та з 01.06.1998 року по 15.03.1999 року, оскільки запис не посвідчено підписом відповідальної особи, яка його зробила та не зазначено її посаду. Уточнюючі довідки відсутні. Окрім того, до пільгового стажу не зараховано такі періоди роботи з 20.01.1993 року по 01.11.1994 року та з 01.04.1997 року по 28.01.1998 року, період проходження військової служби за 1995 рік та періоди роботи з 12.02.2003 року по 01.04.2003 року, з 02.04.2003 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 19.04.2005 року та 16.12.2005 року по 31.07.2013 року, у вказані періоди позивач працював водолазом, однак інформацію про час перебування під водою позивачем не надавалася до територіальних органів Пенсійного фонду України. Зауважено, що інформація, наявна в особистій книжці водолаза, завірена неналежним чином. Періоди роботи з 01.08.2013 року по 30.06.2021 року зараховано до пільгового стажу позивача відповідно до довідки від 17.04.2023 року №01/2-39 за виключенням періодів з 02.08.2013 року по 16.08.2013 року, з 11.02.2015 року по 13.02.2015 року, з 15.03.2016 року по 17.03.2016 року, з 03.08.2016 року по 30.06.2018 року, з 16.12.2020 року по 17.12.2020 року та з 21.12.2020 року по 22.12.2020 року згідно з довідкою, від 17.04.2023 року №01/2-39, оскільки час перебування у відпустках виключає безпосередню зайнятість протягом повного робочого дня. Періоди роботи з 20.04.2005 року по 15.12.2005 року, з 16.12.2005 року по 31.07.2013 року не зараховано до пільгового стажу, оскільки посада «рятувальника» не передбачена Списками, чинними на момент роботи позивача. Період роботи з 01.07.2021 року по 31.03.2023 року не зараховано до пільгового стажу Позивача, оскільки за вказаний період відсутня уточнююча довідка. Таким чином, страховий стаж ОСОБА_1 з урахуванням додаткових років за Списком №1 склав 32 роки 11 місяців 15 днів. Стаж, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 5 років 11 місяців 7 днів, чого недостатньо для призначення пільгової пенсії. З огляду на це, Головне управління прийняло законне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що 30.05.2023 року позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подану заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З урахуванням норм Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою

Позивача від 30.05.2023, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області. За наслідками розгляду заяви позивача від 30.05.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області прийнято рішення від 06.06.2023 року№84, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.05.2023 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 1 згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ (далі - Закон № 1058).

З урахуванням Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області 06.06.2023 року прийнято Рішення №84 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку №1, обґрунтоване тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 08.07.1988р. по 17.07.1990р., оскільки наявне виправлення в даті наказу на звільнення, яке не посвідчено належним чином та з 01.06.1998р. по 15.03.1999р., оскільки запис не посвідчено підписом відповідальної особи, яка його зробила та не зазначено її посаду. Уточнюючі довідки відсутні.Розділом XXIII «Загальні професії» Списку 1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016р. №461 передбачені водолази 1,2,3 групи спеціалізації робіт та інші працівники, зайняті роботою під водою у тому числі в умовах підвищеного атмосферного тиску не менше 275 годин на рік (25 годин на місяць) або час перебування яких під водою з початку водолазної практики становить 2750 годин і більше. Для зарахування до стажу роботи періодів, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, необхідно надати довідки, що відповідають Додатку 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993р.. А саме: мас бути зазначено характер виконуваних робіт заявником; зазначено підставу видачі довідки з посиланням на відповідні накази; зазначено інформацію щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві та кількість відпрацьованого часу під водою. Періоди роботи згідно довідки №01/2-39 від 17.04.2023р., до пільгового стажу роботи водолазом не зараховано, оскільки відсутня інформація щодо фактичної кількості відпрацьованого часу під водою. Для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах періоду з 20.01.1993р. по 01.11.1994р., з 01.04.1997р. по 18.01.1998р. та з 01.04.2003р. по 15.12.2005р., можливо за умови надання уточнюючої довідки відповідного зразка.

Не погодившись з прийнятим ГУ ПФУ в Вінницькій області рішенням від 06.06.2023 року №84, позивач оскаржив рішення суб`єктів владних повноважень в судовому порядку, звернувшись до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 4 Закону Закон №1058-IV передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями ст. 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону №1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною 5 ст.45 Закону передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону Закон №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Суд зазначає, що у період роботи позивача за професією - водолаз, застосовувався "Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. N 36, "Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, якими була передбачена ця професія та надавала право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до списку № 1, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають водолази 1, 2, 3 групи спеціалізації робіт та інші працівники, зайняті роботою під водою, у тому числі в умовах підвищеного атмосферного тиску, не менше 275 годин на рік (25 годин на місяць), або час перебування яких під водою з початку водолазної практики становить 2750 годин і більше.

Відповідно до п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за № 22-1 (далі - Порядок №22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п.20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Судом встановлено, згідно трудової книжки позивача НОМЕР_1 , ОСОБА_2 працював повний робочий день, зокрема:

- з 20.01.1993 по 01.11.1994 у Євпаторійській рятувальній станції на воді обласної ради СРВОД УРСР водолазом рятувальної станції «Курзал» (3-го та 2-го класу);

- з 01.04.1997 по 28.01.1998 у Кримській республіканській рятувальній водолазній службі водолазом 2-го класу Євпаторійської рятувальної станції «Курзал»;

- з 12.02.2003 по 31.03.2003 у Миколаївській комунальній спеціальній аварійно-рятувальній службі на посаді водолаза;

- з 01.04.2003 по 31.03.2004 у Миколаївському зведеному воєнізованому аварійно-рятувальному загоні пост. готовності «МАРС» на посаді рятувальника водолаза загону;

- з 01.04.2004 по 19.04.2005 у Південному регіональному спеціалізованому (воєнізованому) аварійно рятувальному загоні на посаді водолаза.

Періоди роботи позивача на посаді водолаза з 20.01.1993 по 01.11.1994, з 01.04.1997 по 28.01.1998, з 12.02.2003 по 01.04.2003, з 01.04.2003 по 31.03.2004, з 01.04.2004 по 19.04.2005 та період проходження військової служби з 10.01.1995 по 07.09.1996 на посаді старшого водолаза відносяться до Списку № 1 згідно абз. 1 розд. ХХІ «Загальні професії» постанови Ради міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах», п. 465 розд. ХХІІІ «Загальні професії» постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», п. 23-2 розд. ХХІІІ постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Відповідно до листа від 03.03.2000 року № 01-3/490-02-6 Міністерства праці та соціальної політики України, пільговий стаж водолазів обчислюється таким чином, якщо час перебування під водою з початку водолазної практики становить менше 2750 годин, то в стаж, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, зараховуються ті місяці, коли час роботи під водою становить не менше 275 годин на рік (25 годин на місяць).

Якщо час перебування під водою з початку водолазної практики становить 2750 годин і більше, то час перебування під водою з початку водолазної практики протягом 2750 годин відповідає 10 рокам пільгового стажу.

Разом з тим, абз. 1 розд. ХХІ «Загальні професії» постанови Ради міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах» до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» не встановлено годинного цензу, досягнення якого є необхідною умовою для зарахування періодів роботи на посаді водолаза до пільгового стажу за Списком № 1.

Згідно особової книжки водолаза від 19.08.1990 року № 71/13 позивачу присвоєно кваліфікацію «водолаз ІІІ кл. ІІ гр. сп.».

Зазначеною книжкою задокументовано облік годин перебування під водою позивача з 1993 по 1997 роки, з 2003 по 2005 роки, загальна кількість годин проведених під водою в період з 1993 по 2005 роки становить 1825 год. 29 хв.

Отже, згідно Трудової книжки серії НОМЕР_1 , особової книжки водолаза від 19.08.1990 № 71/13, військового квитка серії НОМЕР_2 до пільгового стажу позивача за Списком № 1 підлягають зарахування періоди роботи на посаді «водолаз» з 1993 по 1997 роки, з 2003 по 2004 роки.

Також, судом встановлено, що позивач працював:

- з 01.08.2013 по теперішній час у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно рятувальному) загоні Державної служби України з надзвичайних ситуацій:

- з 01.08.2013 по 31.10.2013 на посаді командира відділення 15-го взводу;

- з 01.11.2013 по 31.12.2013 на посаді помічника командира 15-го взводу, на контрактній основі;

- з 01.01.2014 по 06.03.2022 на посаді помічника командира 10-го взводу, на контрактній основі;

- з 07.03.2022 на посаді заступника командира 10-го взводу, на контрактній основі.

Постановами Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" від 16 січня 2003 року №36 та "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" від 24 червня 2016 року № 461 затверджувались Списки №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких (на яких) дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 16 січня 2003 року №36 до підпункту 1.5б розділу 5 «Аварійно-рятувальні частини (станції)» Списку №1 входять посади командирів загонів, їх заступників (помічників).

Згідно до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461 до пункту 5 розділу 1 «Державна воєнізована гірничорятувальна служба» віднесено особовий склад, який безпосередньо забезпечує здійснення екстрених і невідкладних заходів щодо запобігання та ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру та їх наслідків, проведення пошукових і аварійно-рятувальних робіт.

У відповідності до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно із Наказу №16 від 18.06.2013 року щодо Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій помічника командира загону дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно Списку №1 за результатами атестації робочих місць.

У трудовій книжці позивача також містяться записи про те, що за результатами атестації робочих місць по умовах праці підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списком №1 з посиланням на наказ №126 від 15.06.2018 року.

Отже, на підприємстві, де працював позивач, було проведено атестацію робочих місць за умовами праці, за результатами якої підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за посадами помічника командира загону, командира загону, які займав позивач, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці та копіями наказів про результати атестації робочих місць по умовам праці.

За таких обставин, суд зауважує, що у період з 01.08.2013 року ОСОБА_1 працює на посадах віднесених до Списку №1, які у свою чергу дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З огляду на зазначене, суд уважає, що Управління, при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії належним чином не з`ясувало того, чи є підстави для задоволення поданої заяви, чим позбавило позивача можливості на реалізацію права на пенсійне забезпечення.

Крім того, суд зазначає, що згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дату народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Відповідно до п.2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, на яку покладений обов`язок внесення у трудову книжку належних записів, контроль за проставленням усіх підписів та печаток, в тому числі і при заведенні трудової книжки, та не може впливати на особисті права працівника.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист.

Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 25.04.2019 року, у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Суд зазначає, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Тобто, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи про спірний період роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином основним документом, який підтверджує наявний стаж роботи є трудова книжка, а інші документи приймаються до уваги виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд зауважує, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 року у справі №233/2084/17.

Суд зауважує, що право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини такої особи, збереження яких не може нею контролюватись, тому на цю особу не може покладатись відповідальність за їх збереження.

Разом з тим, у частині позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ зарахувати періоди роботи з 20.04.2005 року по 15.12.2005 року, з 16.12.2005 року по 31.07.2013 року до пільгового стажу відмовити, оскільки посада «рятувальника» не передбачена Списками, чинними на момент роботи позивача.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до положень п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.05.2023 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до пункту 2 розділу 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 № 361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.

Визнаючи протиправним та скасовуючи рішення від 06.06.2023 року №84, якими відмовлено у призначенні пенсії, судом на захист порушеного права позивача зобов`язано відповідача зарахувати до стажу не зарахований період роботи, що дає право на призначення пенсії.

Оскільки до компетенції суду не належить здійснення призначення/перерахунку пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань, суд з метою ефективного та повного захисту прав позивачки, відповідно до частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 30.05.2023 року, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, сума сплаченого позивачкою судового збору в розмірі 2147,20 грн. підлягає відшкодуванню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код 13844159) та Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ідентифікаційний код 13322403) про визнання протиправним та скасування рішення від 06.06.2023 року № 84 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 06.06.2023 року № 84.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 08.07.1988 по 17.07.1990, з 01.06.1998 по 15.03.1999 до страхового стажу та з 20.01.1993 по 01.11.1994, з 01.04.1997 по 28.01.1998, з 12.02.2003 по 20.04.2005, з 01.08.2013 по 15.12.2015, з 16.12.2015 по 30.05.2023 (дату звернення) та період проходження військової служби на посаді старшого водолаза у 1995 році до пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 30.05.2023 року.

5. У решті позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ідентифікаційний код 13322403) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 1073,60 грн.

7. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко