Справа № 160/12117/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/12117/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 ( суддя першої інстанції Озернянська С.І.) в адміністративній справі №160/12117/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 03.11.2022 року №2-0403/3, від 03.11.2022 року №2-0403/2, від 03.11.2022 року №2-0403/1, від 04.11.2022 року №2-0403/3, від 04.11.2022 року №2-0403/2, від 04.11.2022 року №2-0403/1; зобов`язати ГУ ДПС у Дніпропетровській області зняти нарахування податку на землю ОСОБА_1 за 2018 рік - 71344,83 грн., за 2019 рік - 107017,23 грн., за 2020 рік - 107017,23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області винесено податкові повідомлення - рішення від 03.11.2022 року №2-0403/3, від 03.11.2022 року №2-0403/2, від 03.11.2022 року №2-0403/1, від 04.11.2022 року №2093306- 2416-0403/3, від 04.11.2022 року №2-0403/2, від 04.11.2022 року №2-0403/1 про нарахування податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб. Позивач не погоджується з сумою нарахування, оскільки контролюючим органом при розрахунку земельного податку застосовано неактуальні дані щодо нормативної грошової оцінки 1 кв.м. земельної ділянки.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 03.11.2022 року №2-0403/3, від 03.11.2022 року №2-0403/2, від 03.11.2022 року №2-0403/1, від 04.11.2022 року №2-0403/3, від 04.11.2022 року №2-0403/2, від 04.11.2022 року №2-0403/1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідачем зазначено, що позивач є землекористувачем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до приписів ст.377 Цивільного кодексу України, як власник будівель та споруд, що розташовані за даною адресою. Вказує, що земельний податок було обраховано з урахуванням інформації отриманої від ГУ Держземагенства у Дніпропетровської області Відділу Держземагенства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області щодо суб`єкта та об`єкта земельних відносин.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, а саме будівлі торгівельно розважального комплексу, відділення банку та офісних приміщень, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що загалом складає 3324, кв.м. що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.12.2014 року №30448724.

Відповідно витягу з рішення Дніпродзержинської міської ради від 24.04.2015 року №1290-62/VІ вилучено з користування у ТОВ «Україна 2000» земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,2729 га та 0,0229 га у зв`язку зі зміною власника нерухомого майна у зв`язу з чим вирішено визнати такими, що втратили чинність, другий абзац пункту 1 додатку до рішення виконавчого комітету міської ради від 06.04.2001 року №142 пункт 59 додатка до рішення міської ради від 29.04.2005 року №513-18/4; розірвати договори оренди земельних ділянок; громадянину ОСОБА_1 оформити документи на землекористування.

17.08.2015 року позивачу Відділом Держземагенства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області на його звернення від 26.06.2015 року повідомлено, що нормативна грошова оцінка 1 кв. м земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 для земель комерційного використання складає 793,93 грн.

Враховуючи несплату позивачем земельного податку за 2018-2020 роки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення № 2-0403/3 від 03.11.2022 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2018 рік у сумі 65 821,51 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № 2-0403/2 від 03.11.2022 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2019 рік у сумі 98 732,26 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № 2-0403/1 від 03.11.2022 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік у сумі 98 732,26 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № 2-0403/3 від 04.11.2022 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2018 рік у сумі 5 523,32 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № 2-0403/2 від 04.11.2022 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2019 рік у сумі 8 284,97 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № 2-0403/1 від 03.11.2022 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік у сумі 8 284,97 грн.

Перелічені податкові повідомлення-рішення були прийняті враховуючи нормативну грошову оцінку 1 кв. м земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 для земель комерційного використання, яка складає 793,93 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п. 14.1.72 і 14.1.73 п. 14.1 статті 14 ПК України, земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

В силу п.п. 269.1.1 і 269.1.2 п. 269.1 статті 269 ПК України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

За пунктом 287.7 статті 287 ПК України, у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

У частинах першій та другій статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно ст. ст. 125 і 126 цього Кодексу, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують положення статті 377 Цивільного кодексу України.

Аналіз зазначених норм права дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

Платником земельного податку є особа, яка володіє відповідним речовим правом на земельну ділянку (правом власності або правом користування).

З моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (нежитлового приміщення), обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.

У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 ПК України, платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 08 червня 2016 року (№21-804а16) та підтримано Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року у справі № П/811/1839/16, від 13 грудня 2018 року у справі № К/9901/54914/18, від 29 серпня 2019 року у справі №824/866/17-а, від 20 травня 2021 року у справі №826/5220/17.

У справі, що розглядається встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, а саме будівлі торгівельно розважального комплексу, відділення банку та офісних приміщень, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що загалом складає 3324, кв.м. що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.12.2014 року №30448724.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належним йому на праві власності нежитловим приміщенням, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, обов`язок зі сплати земельного податку виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі №826/5220/17, від 12 листопада 2020 року у справі № 826/9673/18, від 06 листопада 2020 року у справі № 826/10186/17, від 17 грудня 2019 року у справі № 804/4739/16, від 21 березня 2019 року у справі № 826/15276/17, від 16 травня 2018 року у справі № П/811/1839/16, від 12 вересня 2017 року у справі №21-3078а16, від 17 травня 2018 року у справі №П/811/1839/16.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованості здійснених відповідачем розрахунків належної до сплати позивачем суми земельного податку, судова колегії з урахуванням доводів апеляційної скарги, вважає за необхідне зазначити таке.

Формування розміру орендної плати земельної ділянки здійснюється відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року №213 (далі - Методика №213), а також відповідно до Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук, від 27 січня 2006 року №18/15/21/11 (далі - Порядок №18/15/21/11), який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до Розділу І Методики № 213 нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється з метою визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також під час розроблення показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Згідно п. 3.3 Порядку №18/15/21/11 нормативна грошова оцінка одного квадратного метру земельної ділянки населених пунктів визначається за спеціальною формулою:

В х Нп

Цн = х Кф х Км, (8)

Нк

де Цн - нормативна грошова оцінка квадратного метра земельної ділянки (у гривнях);

В - витрати на освоєння та облаштування території в розрахунку на квадратний метр (у гривнях);

Нп - норма прибутку (6%);

Нк - норма капіталізації (3%);

Км - коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки,

Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки,

Коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (далі - Кф), ураховує відносну прибутковість видів економічної діяльності, та становить: - землі підприємств, що здійснюють операції з нерухомістю, здавання під найм та послуги юридичним особам Кф=2,5.

Враховуючи наведене, орендна плата та земельний податок сплачується користувачем земельної ділянки щорічно з дня виникнення права користування земельною ділянкою, та у разі припинення права користування земельною ділянкою орендна плата та земельний податок сплачується користувачем за фактичний період перебування землі у користуванні, розмір орендної плати та ставка земельного податку визначається у відсотках від грошової оцінки земельної ділянки, яка у свою чергу залежить також від коефіцієнту функціонального використання земельної ділянки (Кф).

Згідно даних довідки відділу Держземагенства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області № 0-425-04-2825/2-15 від 17.08.2015 року про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка одного квадратного метра земельної ділянки, за адресою: вул. Глаголєва, 25В м. Кам`янске (Дніпродзержинськ) складала 793,93 грн.

Нормативна грошова оцінка визначена на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 12.07.2013 року №842-38/6.

Зазначені дані були використані відповідачем під час здійснення розрахунку земельного податку за 2018-2020 року, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 03.11.2022 року №2-0403/3, від 03.11.2022 року №2-0403/2, від 03.11.2022 року №2-0403/1, від 04.11.2022 року №2-0403/3, від 04.11.2022 року №2-0403/2, від 04.11.2022 року №2-0403/1.

Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 08.07.2015 року №1339-64/6 було внесено зміни до рішення міської ради від 12.07.2013 року №842-38/6 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Дніпродзержинська».

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній будь-який належний документ, на підставі якого контролюючим органом визначено вартість 1 кв.м земельної ділянки за відповідною адресою.

Крім того, контролюючий орган при розрахунку суми земельного податку за 2018 - 2020 роки повинен був отримати відповідні дані щодо нормативної грошової оцінки вказаних земельних ділянок саме за спірні періоди від Державного земельного кадастру, що в даному випадку зроблено не було.

Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (п. 271.1 ст. 271 ПК України).

При цьому підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (п. 286.1 ст. 286 ПК України).

Згідно ч. 1 ст. 193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Призначенням державного земельного кадастру відповідно до ст. 194 ЗК України є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Порядок користування відомостями Державного земельного кадастру регламентований ст. 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якої відомості Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі:

- витягів з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру;

- довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території), за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру;

- викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану);

- копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.

Відомості з Державного земельного кадастру, внесені або перенесені до нього з Державного реєстру земель після 1 січня 2013 року, надаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у формах, зазначених у абзацах другому - п`ятому частини першої цієї статті, також адміністраторами центрів надання адміністративних послуг та уповноваженими посадовими особами виконавчих органів місцевого самоврядування.

Користування відомостями з Державного земельного кадастру також може здійснюватися у формі надання доступу до нього в режимі читання.

Доступ до Державного земельного кадастру в режимі читання надається органам державної влади, органам місцевого самоврядування, органам і підрозділам Служби безпеки України, що здійснюють контррозвідувальну діяльність та боротьбу з тероризмом, банкам та особам, які в установленому законом порядку включені до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників, Державного реєстру оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок та Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки надаються у формі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку може бути виданий будь-яким Державним кадастровим реєстратором, адміністратором центру надання адміністративних послуг, уповноваженою посадовою особою виконавчого органу місцевого самоврядування.

Порядок доступу нотаріусів до Державного земельного кадастру встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пп. 14 п. 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, нормативна грошова оцінка - це значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у цьому пункті, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, жодних належних і допустимих доказів на підтвердження існування у Державному земельному кадастрі відомостей щодо земельної ділянки та нормативно-грошової оцінки останньої, на якій розташоване належне позивачу на праві власності нерухоме майно, відповідачем надано не було.

З огляду на викладене судова колегія приходить висновку, що контролюючим органом, як суб`єктом владних повноважень, який заперечує проти задоволення позову, не було виконано обов`язок щодо подання детального, розгорнутого, викладеного у хронологічній послідовності розрахунку податкового зобов`язання, зазначеного в оскаржуваному податковому повідомленні-рішення. Отже, контролюючий орган як суб`єкт владних повноважень не забезпечив виконання передбаченого процесуальним законом обов`язку доказування правомірності своїх дій у випадку заперечення проти позову. Наведеним, поряд з іншим, спростовується посилання апелянта на те, що розрахунок грошового зобов`язання проведений у відповідності до вимог чинного законодавства.

За таких обставин судова приходить висновку про ненадання відповідачем доказів на підтвердження правильності розрахунку суми грошового зобов`язання, визначеного у податкових повідомленнях - рішеннях ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 03.11.2022 року №2-0403/3, від 03.11.2022 року №2-0403/2, від 03.11.2022 року №2-0403/1, від 04.11.2022 року №2-0403/3, від 04.11.2022 року №2-0403/2, від 04.11.2022 року №2-0403/1, що, як правильно зазначив суд першої інстанції, є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі №826/14191/16, від 05 лютого 2021 року у справі №826/16051/16 та від 26 квітня 2021 року у справі №806/996/16.

За таких обставин, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, судд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 в адміністративній справі №160/12117/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 08 лютого 2024 року та не підлягає касаційному оскарженню

Текст постанови складено 13 лютого 2024 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров