Справа № 320/13357/23
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Льовочкіної Валерії Михайлівни ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міська прокуратура, Чотирнадцята кадрова комісія з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів ( на правах місцевих) про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, стягнення середнього заробітку, поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2023 року, ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міська прокуратура (далі - позивач), Чотирнадцята кадрова комісія з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів ( на правах місцевих) (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №3 від 12.12.2022 про неуспішне проходження атестації; наказу керівника Київської міської прокуратури Кіпера О.О. від 25.01.2023 №168к про звільнення з посади прокурора Київської місцевої прокуратури №8 м. Києва та органів прокуратури; поновлення на посаді в Святошинській окружній прокуратурі м. Києва на посаді рівнозначній посаді прокурора Київської місцевої прокуратури №8 м. Києва; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 01.02.2023 до моменту поновлення на посаді та стягнення з Київської міської прокуратури 50 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали судді про залишення позовної заяви без руху.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2023 року позовна заява була залишена без руху, позивачеві надано десятиденний строк для усунення недоліків шляхом:

подання позовної заяви у новій редакції із зазначенням у ній: ціни позову; адреси місцезнаходження (місця перебування) позивача; РНОКПП- представника позивача; прізвища, ім`я по-батькові всіх відповідачів, його РНОКПП, поштової адреси місця перебування/знаходження; засобів зв`язку та адреси електронної пошти; приведення у відповідність вступної та резолютивної частини позовної заяви; викладення позовних вимог до Київської міської прокуратури; викладення фактичних обставин, якими обґрунтовані заявлені вимоги, з посиланням на докази, якими ці обставини підтвердженні, зокрема, конкретизації протиправності рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізовнів (на правах місцевих) та керівника Київської міської прокуратури, з посиланням на докази такої протиправності.

Зазначення загальної суми коштів, на виплату яких заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та у розрізі помісячних виплат із наданням обґрунтованого розрахунку суми заборгованості, що підлягає виплаті позивачеві у зв`язку з поновленням на посаді, проведених відповідно до Порядку №100; конкретизації вимоги п.4 резолютивної частини позовної заяви; подання суду довідки про доходи позивача з урахуванням всіх складових його доходів (доплат, премій, виплат тощо) за останні шість місяців перебування на посаді; копії трудової книжки ОСОБА_1 ; наказ про призначення на посаду; представлення довідки про розмір грошових виплат, одержаних ОСОБА_1 при звільненні з займаної посади із представленням їх розрахунку та документального підтвердження отримання коштів; подання суду обґрунтованого розрахунку розміру моральної шкоди, яку позивач просить стягнути із зазначенням, в чому саме полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 50 000 грн. та, якими доказами підтверджується така шкода; подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та квитанцій про сплату судового збору за дві вимоги немайнового характеру у розмірі 2147,20 грн. та 1% від розміру суми, на виплату якої претендує заявник у якості середнього заробітку та 1073, 60 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди.

На виконання вимог судового рішення, яке набрало законної сили, представником позивача було подано частково:

подано оновлену позовну заяву;

квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.;

копію трудової книжки та копію адвокатського запиту.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Дослідивши позовну заяву на предмет дотримання при зверненні в суд вимог ст.ст.160,161 КАСУ, суд приходить до висновку про її невідповідність вимогам процесуального законодавства, у зв`язку з чим позовна заява підлягає залишенню без руху із наданням позивачу десятиденного строку з моменту одержання копії ухвали для усунення виявлених недоліків.

Недоліки позовної заяви повинні бути усунені шляхом подання позовної заяви у новій редакції із зазначенням у ній: ціни позову; адреси місцезнаходження (місця перебування) позивача; РНОКПП- представника позивача; прізвища, ім`я по-батькові всіх відповідачів, його РНОКПП, поштової адреси місця перебування/знаходження; засобів зв`язку та адреси електронної пошти; приведення у відповідність вступної та резолютивної частини позовної заяви; викладення позовних вимог до Київської міської прокуратури; викладення фактичних обставин, якими обгрунтовані заявлені вимоги, з посиланням на докази, якими ці обставини підтвердженні, зокрема, конкретизації протиправності рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) та керівника Київської міської прокуратури, з посиланням на докази такої протиправності.

При цьому, судом першої інстанції звернуто увагу, що наведення змісту положень законів, інших нормативно-правових актів, цитування у позовній заяві їх приписів без відповідної фактичної аргументації оспорюваних дій та/або рішення не є обґрунтуванням твердження про порушення прав та інтересів заявника.

Зазначення загальної суми виплат, на виплату яких заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку та у розрізі помісячних виплат із наданням обгрунтованого розрахунку суми заборгованості, що підлягає виплаті позивачеві у звязку з поновленням на посаді, проведених відповідно до Порядку №100; конкретазації вимоги п.4 резолютивної частини позовної заяви; подання суду довідки про доходи позивача з урахуванням всіх складових його доходів (доплат, премій, виплат тощо) за останні шість місяців перебування на посаді; копії трудової книжки ОСОБА_1 ; наказ про призначення на посаду; представлення довідки про розмір грошових виплат, одержаних ОСОБА_1 при звільненні з займаної посади із представленням їх розрахунку та документального підтвердження отримання коштів; подання суду обґрунтованого розрахунку розміру моральної шкоди, яку позивач просить стягнути із зазначенням, в чому саме полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 50 000 грн. та, якими доказами підтверджується така шкода; подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та квитанцій про сплату судового збору за дві вимоги немайнового характеру у розмірі 2147,20 грн. та 1% від розміру суми, на виплату якої претендує зяавник у якості середнього заробітку та 1073, 60 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди.

Пунктом 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в Листі ВАСУ від 01січня 2015року, зазначено, що майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від такого: згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою.

Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима 50 000 грн. є майновою вимогою та підлягає оплаті судовим збором.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №761/11472/15-ц. За позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 4 вказаного закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 грн., що відповідає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та складає 1073,60 грн.

Щодо пропуску строку суддею суду першої інстанції звернуто увагу на те, що позивач звернувся з даним позовом 28.02.2023. Відповідно до ч.5 ст.122 КАСУ, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У контексті адміністративного судочинства поняття «проходження публічної служби» вжито у вузькому значенні виокремлено від таких елементів, як «прийняття на службу» та «припинення служби». З точки зору КАСУ проходження публічної служби включає такі складові: а) атестація; б) відпустка; в) переведення на іншу посаду; г) грошове утримання; ґ) соціальний захист; д) матеріальне забезпечення; е) пенсійне забезпечення; є) дисциплінарна відповідальність.

Такий підхід є виправданим, оскільки йдеться про розгляд конкретних судових справ, в яких особливе значення має питання щодо статусу публічного службовця, моменту його набуття та втрати. У широкому ж розумінні термін «проходження публічної служби» включає також елементи прийняття на публічну службу і звільнення з публічної служби.

Відповідно до ст.222 КзПП України, особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством. Спеціальним законодавством для визначення строку звернення з приводу спорів про проходження публічної служби є КАСУ.

Заернуто увагу на те, що 19.07.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX, яким ч. 2 ст. 233 КЗпП України викладено у наступній редакції: «Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.»

Таким чином суддя суду першої інстанції прийшла до висновку, що ОСОБА_1 при подачі позову пропущено строк звернення до суду, який, за відсутності заяви про його поновлення, підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст.169 КАСУ, суддя, встановивши, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Так, ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2023 року позовна заява була залишена без руху, позивачеві надано десятиденний строк для усунення недоліків шляхом:

подання позовної заяви у новій редакції із зазначенням у ній: ціни позову; адреси місцезнаходження (місця перебування) позивача; РНОКПП- представника позивача; прізвища, ім`я по-батькові всіх відповідачів, його РНОКПП, поштової адреси місця перебування/знаходження; засобів звязку та адреси електронної пошти; приведення у відповідність вступної та резолютивної частини позовної заяви; викладення позовних вимог до Київської міської прокуратури; викладення фактичних обставин, якими обгрунтовані заявлені вимоги, з посиланням на докази, якими ці обставини підтвердженні, зокрема, конкретизації протиправності рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізовнів (на правах місцевих) та керівника Київської міської прокуратури, з посиланням на докази такої протиправності.

Зазначення загальної суми коштів, на виплату яких заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та у розрізі помісячних виплат із наданням обґрунтованого розрахунку суми заборгованості, що підлягає виплаті позивачеві у зв`язку з поновленням на посаді, проведених відповідно до Порядку №100; конкретизації вимоги п.4 резолютивної частини позовної заяви; подання суду довідки про доходи позивача з урахуванням всіх складових його доходів (доплат, премій, виплат тощо) за останні шість місяців перебування на посаді; копії трудової книжки ОСОБА_1 ; наказ про призначення на посаду; представлення довідки про розмір грошових виплат, одержаних ОСОБА_1 при звільненні з займаної посади із представленням їх розрахунку та документального підтвердження отримання коштів; подання суду обґрунтованого розрахунку розміру моральної шкоди, яку позивач просить стягнути із зазначенням, в чому саме полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 50 000 грн. та, якими доказами підтверджується така шкода; подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та квитанцій про сплату судового збору за дві вимоги немайнового характеру у розмірі 2147,20 грн. та 1% від розміру суми, на виплату якої претендує заявник у якості середнього заробітку та 1073, 60 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди.

На виконання вимог судового рішення, яке набрало законної сили, представником позивача було подано:

оновлену позовну заяву;

квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.;

копію трудової книжки та копію адвокатського запиту.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції проте, вважає висновок суду першої інстанції частково обґрунтованим, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою питання щодо строку звернення позивача до суду першої інстанції, щодо звільнення від сплати судового збору за подання позовів що стосуються поновлення на роботі та стягнення заробітної плати та зазначає наступне.

Щодо сплати судового збору за подання позовної заяви, колегія суддів зазначає наступне.

Питання сплати судового збору регулюються Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Також, колегія суддів звертає увагу нате, що за пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого ч. 2 ст. 235 КЗпП України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.02.2022 р. у справі №755/12623/19.

На підставі вище зазначеного позивач за вимогу про скасування наказу про звільнення звільнений від сплати судового збору.

Зазначене вище стосується і вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації яка зводиться виключно до поновлення позивача на посаді.

Наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади був прийнятий тільки на підставі рішення кадрової комісії, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про скасування рішення кадрової комісії.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції не з`ясовано, яким чином завдано моральної шкоди позивачеві, яким чином доводиться та який саме об`єм шкоди завдано.

Зазначене вище потребувало з`ясування та дослідження безпосередньо під час розгляду справи.

Щодо строку звернення з позовом до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суддею суду першої інстанції зазначаючи про те, що працівник має право звернутись до суду із заявою про вирішення трудового спору в місячний строк з дня вручення наказу про звільнення, прийшов до неймовірного висновку - позивача було звільнено 25.01.2023 р., а позов подано до суду 22.02.2023 р., а тому місячний строк на звернення до суду пропущено (абз.8 стор.4 оскаржуваної ухвали).

Разом з тим ОСОБА_3 був звільнений 25.01.2023 р., копію наказу про звільнення отримав 31.01.2023 р., а з позовом до суду звернувся 28.02.2023 р., тобто в місячний строк

Докази ознайомлення ОСОБА_4 з наказом були додані до позовної заяви.

В оновленій редакції позовної заяви додатково зазначено про вимогу витребувати з Київської міської прокуратури інформацію про дату вручення ОСОБА_1 копії наказу про його звільнення. Також сторона позивача в прохальній частині позову просила суд поновити строк на звернення до суду, якщо він вважає його пропущеним.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З огляду на правила обчислення процесуальних строків, передбачених статтею 120 КАС України, місячний строк на звернення до суду для ОСОБА_1 почав обраховуватись на наступний день після отримання ним копії наказу про звільнення, тобто 01.02.2023 р.

Відтак місячний строк для звернення до суду закінчується у відповідне останнє число лютого, тобто 28.02.2023 р.

На підставі вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не надано оцінки в повному обсязі питанню строку звернення з позовною заявою до суду першої інстанції, питанню звільнення від сплати судового збору та питанню щодо обрахунку судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди у зв`язку із чим суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку щодо повернення позовної заяви.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).

Таким чином, апеляційний суд вважає передчасни та необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, суддя суду першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо повернення позовної заяви.

За таких обставин керуючись ст.320 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Льовочкіної Валерії Михайлівни - задоволити.

Ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль