Справа № 500/568/24
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/568/24

15 лютого 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Монастириської міської ради до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулась Монастириська міська рада з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просить: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18.01.2024 у ВП №72007804 про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн. під час виконання вимог виконавчого листа №500/3851/22 від 02.03.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ) перебуває виконавче провадження ВП №72007804 по примусовому виконанню виконавчого листа по справі №500/3851/22, виданого 02.03.2023 Тернопільський окружним адміністративним судом, про зобов`язання Монастириської міської ради Чортківського району Тернопільської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6300 га у власність для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :02:001:0221 за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої в урочищі «Піддеренова» в с.Яргорів Чортківського району Тернопільської області та прийняти відповідне рішення із врахуванням положень пункту 14 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

З огляду на виконання судового рішення в частині повторного розгляду клопотання та прийняття відповідного рішення від 19.07.2023 №4074 "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6300 га у власність для ведення особистого селянського господарства в с.Яргорів гр. ОСОБА_1 ", на переконання позивача, підстав для винесення постанови ВП №72007804 від 18.01.2024 про накладення на позивача штрафу у розмірі 10 200,00 грн. немає, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 КАС України та призначено у справі засідання на 14.02.2024.

Відповідач 09.02.2024 подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що державним виконавцем вчинено всі дії, які передбачені законодавцем, що регулюють виконавче провадження та у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон №1404-VIII). З моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №72007804 від 12.06.2023 до дати винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу 18.01.2024, боржник не скористався своїми правами, встановленими Законом № 1404-VIII, а саме: не звернувся до державного виконавця із заявою про відкладення провадження виконавчих дій, не звернувся до суду із заявою про відстрочку чи розстрочку виконання, а також не надав державному виконавцю відомостей, які б зумовили обов`язкове зупинення виконавчого провадження. Тобто, жодних дій спрямованих на виконання рішення суду, у вказаний період Монастириською міською радою здійснено не було. Не надано позивачем і доказів поважності невиконання судового рішення у встановлений виконавцем строк у вимозі державного виконавця, а тому оскаржувана постанова про накладення штрафу на Монастириську міську раду винесена правомірно, а позовні вимоги є безпідставними.

Протокольною ухвалою суду від 14.02.2023 оголошено перерву у справі до 15.02.2024.

В судове засідання представники сторін не з`явилися, представник Монастириської міської ради подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

З врахуванням наведеного, суд завершив розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 по справі №500/3851/22 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та зобов`язано скасувати рішення 23-ї сесії 8-го скликання Монастириської міської ради Чортківського району Тернопільської області від 19 листопада 2021 року №2469 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 » про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства площею 0,6300га за кадастровим номером :02:001:0221 урочище «Піддеренова» в с.Яргорів Чортківського району Тернопільської області. Зобов`язано Монастириську міську раду Чортківського району Тернопільської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6300 га у власність для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :02:001:0221 за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої в урочищі «Піддеренова» в с.Яргорів Чортківського району Тернопільської області та прийняти відповідне рішення із врахуванням положень пункту 14 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

02.03.2023 на виконання вищезгаданого судового рішення, Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

20.03.2023 Монастириською міською радою прийнято рішення №3804 «Про розгляд рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 у справі №500/3851/22, щодо повторного розгляду клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6300 га у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Яргорів.

Вимогою державного виконавця №8394/03.1-25 від 13.07.2023, зобов`язано Монастириську міську раду виконати вимоги виконавчого листа №500/3851/22 від 02.03.2023, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом, в повному обсязі.

19.07.2023 Монастирською міською радою було прийнято рішення №4074 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6300 га у власність для ведення особистого селянського господарства в с.Яргорів гр. ОСОБА_1 » (засвідчена копія додається).

Приймаючи рішення від 19.07.2023 №4074 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6300 га у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Яргорів гр. ОСОБА_1 » Монастириська міська рада діяла у відповідності до положень підпункту 5 пункту 27 розділу X «Перехідні положення» ЗК України.

Листом від 24.07.2023 вих. №1363/02-20 Монастириською міською радою, на виконання вимоги виконавця від 13.07.2023 №8394/03.1-25, надіслано лист до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про прийняття рішення №4074 від 19.07.2023 та про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду.

12.09.2023 Позивач повторно надіслав лист про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду.

На підставі наведеного, керуючись вимогами ст. ст. 18, 63, 75 Закону, 18.01.2023 державним виконавцем за невиконання рішення суду з примусового виконання виконавчого листа № 500/3851/22 від 02.03.2023, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом та вимог державного виконавця, винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 10 200,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків відповідача, і винесених на підставі них спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.129-1 Основного Закону судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ст.370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон №1404-VIII .

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII).

Частинами 1, 5, 6 ст.26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч.1 ст.18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено п.1, 3 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Водночас, відповідно до ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч.4 ст.18 Закону №1404-VIII).

Частина 4 ст.19 Закону №1404-VIII зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.8 ст.19 Закону №1404-VIII).

Предметом оскарження у даній справі є постанова державного виконавця про накладення на позивача штрафу, винесена в межах процедури виконання судового рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений ст.63 Закону №1404-VIII. Так за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (зокрема штрафні санкції) за невиконання у встановлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.

Спірна постанова містить посилання на ст.63 та 75 Закону №1404-VIII як на правову підставу накладення штрафу.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, передбачена статтею 75 наведеного Закону. За цією нормою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону України «Про виконавче провадження»).

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Досліджуючи питання щодо того, чи боржником вжито всіх заходів до виконання рішення суду по справі №500/3851/22 від 23.01.2023, суд враховує наступне:

- ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.05.2023 по справі №500/3851/22;

- рішення Монастириської міської ради від 19.07.2023 №4074 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6300 га у власність для ведення особистого селянського господарства в с.Яргорів гр. ОСОБА_1 ».

Так, ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.05.2023 зобов`язано Монастириську міську раду Чортківського району Тернопільської області - протягом двох місяців після закінчення воєнного стану на території України, подати звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 у справі №500/3851/22.

При цьому, суд зазначає, що даним судовим рішенням встановлено, що Монастириська міська рада Чортківського району Тернопільської області на час воєнного стану не може прийняти рішення стосовно ОСОБА_1 «Про виконання рішення суду та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», оскільки законодавцем були встановлені обмеження на розпорядження земельними ділянками комунальної власності та визначено особливості регулювання земельних відносин в період воєнного стану, відповідно до частини 2 статті 382 КАС України, суд вважає за необхідне встановити новий строк подання звіту та зобов`язати Монастириську міську раду Чортківського району Тернопільської області - протягом двох місяців після закінчення воєнного стану на території України, подати звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 у справі №500/3851/22.

Проте, дана ухвала була винесена ще до того моменту як рішенням Монастириської міської ради від 19.07.2023 №4074 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6300 га у власність для ведення особистого селянського господарства в с.Яргорів гр. ОСОБА_1 .

Прийнявши дане рішення Монастриська міська рада фактично вжила всіх необхідних заходів для виконання рішення суду. Будь-яких умов, застережень чи інших обмежень щодо саме такого способу виконання рішення суду ні судом ні державним виконавцем встановлено не було.

З огляду на викладене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку що боржником вжито всіх заходів до виконання рішення суду, які залежать від тих дій, що мала вчинити Монастириська міська рада.

Відтак, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Як визначено ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначені норми означають, що позивач повинен довести, яким чином суб`єктом владних повноважень (у даному випадку державним виконавцем) порушено його права під час здійснення заходів примусового характеру. У свою чергу, відповідач має обов`язок довести, що його рішення чи дії прийняті (вчинені) у межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством.

Суду надано достатні і переконливі докази виконання позивачем судового рішення, яким його зобов`язано вчинити певні дії. Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Таким чином, оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 3028,00 грн. згідно платіжної інструкції №25 від 25.01.2024.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу ВП №72007804 від 18.01.2024.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Монастириська міська рада (місцезнаходження/місце проживання: вул. Шевченка, 19,м. Монастириська,Тернопільська обл., Чортківський р-н,48301 код ЄДРПОУ/РНОКПП 04058433);

відповідач:

- Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження/місце проживання: вул. Галицька, 45,м. Івано-Франківськ,Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н,76019 код ЄДРПОУ/РНОКПП 43316386);

Головуючий суддя Осташ А.В.