Справа № 520/11245/23
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 р. Справа № 520/11245/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці Державної митної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Полях Н.А.) від 18.09.2023 року по справі № 520/11245/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ"

до Одеської митниці Державної митної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200362/2 від 21.11.2022 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вартість за 1 методом: 353074,95 грн. з урахуванням транспортних витрат до митного кордону України, з яких було заявлено та сплачено 5 % мита 17653,75 грн. та ПДВ 74145,74 грн. Вартість за 6 (резервним) методом (перерахована митним органом): 712316,10 грн. з урахуванням транспортних витрат до митного кордону України, нараховано 5% мита 35615,81 грн. та ПДВ 149586,38 грн. Підвищення вартості Товару склала: 359241,15 грн. (Товару), 17962,06 грн. (5 % мита); 75440, 64 грн. (ПДВ). Позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200362/2 від 21.11.2022 р. є протиправним та таким, що порушує права позивача. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 року по справі № 520/11245/23 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200362/2 від 21.11.2022 р.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці Державної митної служби України (65078, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Лип Івана та Юрія, будинок 21 а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" (61052, Харківська обл., місто Харків, вул. Конєва, будинок 4, офіс 505, ) суму судового збору у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеської митниці Державної митної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 року по справі № 520/11245/23 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" у листопаді 2022 р. ввезло на територію України товар - Штифти з чорних металів, марка сталі SAE1008, оцинковані, без різьби, квадратного поперечного перерізу: без вушок, розміром 7х7х62,5мм-7т. Фірма виробник: CEKSAN DEMIR CEKME SAN. Країна виробництва: Туреччина, TR.

На підтвердження митної вартості товару позивач відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України надав до Одеської митниці відповідні документи.

Під час контролю митної вартості товару за митною декларацією IM 40 DE UA500500/2022/042911 (22UA11U5) від 21.11.2022 р. відповідачем було надано запит № 9166 від 21.11.2022 р. (db46d3c1-5b14-4d78-8b85- 64) (Протокол обробки електронного документу) про те, що у зв`язку з наданням недостовірних документів щодо складової митної вартості спрацювала система АСАУР та було запропоновано надати пояснення та додаткові документи. У вказано запиті зазначалось, що "…подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів".

Декларантом ТОВ "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" було надано розгорнуту відповідь № 259-12 від 21.11.2022 р. на запит № 9166 від 21.11.2022 р., у якій зазначено, що надати інші додаткові документи, окрім вже наданих наразі не можливо та просить на підставі статті 55 Митного кодексу України надати рішення коригування митної вартості по декларації МД № 22UA11U5 від 21.11.2022 р.

Посадовими особами Одеської митниці Державної митної служби України було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200362/2 від 21.11.2022 р.

Тобто, щоб уникнути простій транспорту, а також додаткових незапланованих фінансових затрат підприємства пов`язаних з цим, декларантом ТОВ "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" 21.11.2022 р. було подано митну декларацію 22UA64U3, у якій зазначено митну вартість згідно рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200362/2 від 21.11.2022 р., сплачено митні платежі за скоригованою ціною та випущено товар у обіг під гарантію у строк до 19/02/2023 р. Крім цього, позивач у відповідях на запити повідомив, що до митної декларації МД № 22UA11U5 від 21.11.2022 р. декларантом було надано всі документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару, із зазначенням кількісних та вартісних характеристик.

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку про їх обґрунтованість.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі посилається на те, що на підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; експортну декларацію країни відправлення з перекладом на українську мову. Вказує, що 21.11.2022 декларантом було додатково надано лист з повідомленням що документи вже надані та інші додаткові документи надаватися не будуть. Отже, декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, розбіжності не спростовано.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із п. п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо митний оргна має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Судовим розглядом встановлено, що підприємством позивача на підтвердження заявлення митної вартості надано до митного органу наступні документи: контракт № ECV02 від 09.01.2020 р.; додаток до контракту (№ ECV02 від 09.01.2020 р.) № 23 від 03.12.2021 р., № 27 від 15.09.2022 р., № 338-Е від 12.05.2017 р., №1393-ІІ від 09.11.2022 р.; інвойс (рахунок-фактура) CKS546 від 10.11.2022 р.; автотранспортна накладна А1453 від 11.11.2022 р.; сертифікат про походження товару форми Y0198558 від 11.11.2022 р.; пакувальний лист CKS546 від 10.11.2022 р.; банківський платіжний документ, що стосується оплати товару ПД № 858 від 16.12.2021 р.; банківський платіжний документ, що стосується оплати товару ПД № 906 від 26.08.2022 р.; банківський платіжний документ, що стосується оплати товару ПД № 909 від 28.09.2022 р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка) № 618 від 14.11.2022 р. (в т.ч. про відсутність страхування); договір (контракт) на перевезення № 010377 від 22.10.2019 р.; договір про надання послуг митного брокера № 272 від 02.12.2019 р.; копія митної декларації країни відправлення № 2241300ЕХ00939327 від 11.11.2022 р.; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 22UA11U5 від 21.11.2022 р.

Також судом встановлено, що за умовами контракту № ECV02 від 09.01.2020 р., укладено з компанією CEKSAN DEMIR CEKME Sanayi ve Ticaret Limited Sirketi (Туреччина) продавець поставляє по даному Контракту товари. Перелік товарів, що поставляються вказується у інвойсах та/або Додатках до цього Контракту. Поставка товарів повинна здійснюватися в повній відповідності з кресленнями і зразками, погодженими з Покупцем.

Покупець здійснює вибір і замовлення товарів для закупівлі, приймає поставлені Продавцем за цим Контрактом товари, бере на себе зобов`язання здійснити митне очищення товарів, що поступають. Найменування товару, кількість, ціна, вартість, умови поставки і рахунки вказуються окремо в кожному інвойсі і/або Додатку до даного Контракту. Інвойси та/або Додатки з кожним постачанням є невід`ємною частиною Контракту і мають юридичну силу Специфікацій.

Відповідно до п. 3. Контракту, терміни та умови поставок за цим Договором визначаються i вказуються окремо в кожному наступному Додатку i / або інвойсі. Поставки повинні здійснюватися в повній відповідності із замовленнями Покупця, в яких вказано необхідний асортимент, термін i умови поставки (відповідно до "IHKOTEPMC-2010").

Відвантаження товару Покупцю повинно здійснюватися не пізніше 10 (десяти) робочих днів від узгодженої Сторонами дати.

Згідно з п. 5. Контракту, платежі повинні здійснюватися Покупцем на рахунок i в валюті, вказаній Продавцем в контракті або на рахунки i у валюті, які вказуються Продавцем додатково.

Відповідно до умов Додаткової угоди № 9 від 17.11.2020 р. до Контракту "Тара, пакувальні матеріали, упаковка та роботи, пов`язані з пакуванням, маркуванням, вартістю доставки до пункту поставки входять в ціну Товару".

Згідно умов Додатку до Контракту № 23 від 03.12.2021 р., за яким здійснювалася поставка товару: "1.2. Умови поставки товарів за цим Додатком: FOB будь-який порт, Туреччина, згідно з "ІНКОТЕРМС 2010". 1.3. Передплата проводиться в розмірі не менше ніж 70% від вартості поставленої партії товару за цим Додатком. Передплата може здійснюватися частинами. Партія товару визначається за цим Додатком. Датою отримання товару буде дата оформлення вантажної митної декларації в країні Покупця. Моментом переходу права власності до Покупця є дата оформлення митної декларації в країні Покупця".

Відповідно до умов Додатку до Контракту № 27 від 15.09.2022 р., за яким здійснювалася поставка товару: "1.2. Умови поставки товарів за цим Додатком: FOB Istanbul/Kumport/Marport/Ambarli/Mardas/тощо, Туреччина, згідно з "ІНКОТЕРМС 2010". 1.3. Передплата проводиться в розмірі не менше ніж 30% від вартості поставленої партії товару за цим Додатком. Передплата може здійснюватися частинами. Партія товару визначається за цим Додатком. Датою отримання товару буде дата оформлення вантажної митної декларації в країні Покупця. Моментом переходу права власності до Покупця є дата оформлення митної декларації в країні Покупця".

На виконання умов укладеного Контракту, продавець поставив покупцю партію Штифтів з чорних металів, марка сталі SAE1008, оцинковані, без різьби, квадратного поперечного перерізу: без вушок, розміром 7х7х62,5мм-14т.VE TIC LTD STI., вартість яких була скорегована на загальну суму:

вартість за 1 методом: 353074,95 грн. з урахуванням транспортних витрат до митного кордону України, з яких було заявлено та сплачено 5 % мита 17653,75 грн. та ПДВ 74145,74 грн.;

вартість за 6 (резервним) методом (перерахована митним органом): 712316,10 грн. з урахуванням транспортних витрат до митного кордону України, нараховано 5% мита 35615,81 грн. та ПДВ 149586,38 грн.

Підвищення вартості Товару склала: 359241,15 грн. (Товару), 17962,06 грн. (5 % мита); 75440,64 грн. (ПДВ).

Що стосується посилання апелянта на те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо цієї складової митної вартості товару (вартість упаковки), внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з пп. d п. 2 ст. 35 Конвенції про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11 квітня 1980 року крім випадків, коли сторони домовилися про інше, товар не відповідає договору, якщо він не затарований чи не упакований звичайним для таких товарів способом, а за відсутності такого - способом, який є належним для збереження й захисту даного товару.

У разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Колегія суддів зазначає, що пакувальний лист - це документ, у якому відображаються всі види й сорти товару, наявного в кожному товарному місці (наприклад, у контейнері, ящику, коробці), тобто він дає інформацію про кількість кожного сорту (число одиниць в упаковці) і номер упаковки (місця).

Колегія суддів зазначає, що пакувальний лист жодним чином не впливає на вартість товару, адже не містять вартісних показників. Окрім цього, такий документ не міститься в переліку, визначеному ч. 2 ст. 53 МК України, як такий, що підтверджують митну вартість товарів.

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що у процесі проведення консультування з митним органом у порядку ст. 54-55 МК України позивач надав свої пояснення щодо цієї обставини, а саме лист постачальника щодо обґрунтування вартості товару та включення до неї вартості пакування (листи: вих. № 259-12 від 21.11.2022 р.; вих. № 02.12.2022/2 від 02.12.2022 р.; вих. № 18.01.2023/1 від 18.01.2023 р.), а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Що стосується посилання апелянта на те, що сума передплати вказана у банківському платіжному № ПД № 909 від 28.09.2022, ПД № 906 від 26.08.2022 та ПД № 858 від 16.12.2021 не відповідає вартості товару за інвойсом № CKS546 від 10.11.2022, колегія суддів зазначає, що під час митного оформлення декларантом було надано 3 платіжних доручення: банківський платіжний документ, що стосується оплати товару ПД № 858 від 16.12.2021 р.; ПД № 906 від 26.08.2022 р.; ПД № 909 від 28.09.2022 р.; (що підтверджується карткою відмови № UA500500/2022/001242 від 21.11.2022 р.), які повністю підтверджують сплачену суму передплати за товар за інвойсом № CKS546 від 10.11.2022 р. На виконання вказаного Контракту було укладено декілька Додатків (№ 23 від 03.12.2021 р., № 27 від 15.09.2022 р.) на поставку товару, що було імпортовано з оформленням декількох ВМД.

Судом встановлено, що на момент проведення процедури консультацій з митним органом за Додатками № 23 та № 27 імпортований товар повністю поставлено та сплачено його вартість, а тому доводи апелянта в цій частині також є безпідставними.

Що стосується посилання апелянта на те, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари оформлені митницями Держмитслужби України у максимально наближений термін, колегія суддів зазначає наступне.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час, експорту в Україну з тієї ж країни та аналогічним комерційним умовам, є більшим та становить 2.7827 дол. США/кг. (МД від 24.01.2021 № UA500130/2021/002308) ніж заявлено декларантом 1.38 дол. США/кг.».

У Листі вих. № 18.01.2023/1 від 18.01.2023 р. позивач надав пояснення з приводу зауважень митного органу, долучивши відповідний перелік додаткових документів.

Так, позивач зазначив, що інформація про ідентичні товари є не обов`язковим документом; всі ідентичні товари, які ввозились на митну територію України ТОВ "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" були скореговані за вартістю, яка на сьогодні є в процедурі погодження. Зокрема, взята у якості джерела інформації для даного Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200362/2 від 21.11.2022 р. цінова інформація за МД від 24.01.2021 № UA500130/2021/002308, скорегована митним органом за 6 методом, тобто визначена не самостійно декларантом метод визначення митної вартості.

Крім того, щодо цієї ВМД було винесено рішення про коригування митної вартості, яке було оскаржено підприємством позивача в судовому порядку по справі № 520/9285/21 та прийнято рішення про задоволення позову та скасування Рішення про коригування митної вартості № UА500130/2021/000008/2 від 24.01.2021 р. Судове рішення набрало законної сили 10.09.2021 р.

Таким чином, вказана у якості джерела рівня митної вартості МД від 24.01.2021 № UA500130/2021/002308 не може бути взята за основу для винесення рішення про коригування митної вартості.

Колегія суддів зазначає, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Також, надаючи оцінку спірним правовідносинам колегія суддів також зазначає, що Верховний Суд у постанові від 25.02.2021 р. у справі № 810/3295/17 вказав, що спрацювання АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах само по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників даних АСАУР.

У постанові від 04.11.2021 р. у справі № 120/2634/19-а Верховний Суд навів ряд причин, з яких показники автоматизованої інформаційної системи не є безумовним джерелом інформації для визначення митної вартості товару, оскільки в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. З огляду на усе вказане вище, митний орган не навів жодного обґрунтованого сумніву у задекларованій митній вартості, що свідчить про протиправність оскаржуваного рішення та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

В постанові Верховного Суду від 12.04.2018 р. по справі № 820/2014/17 зазначено, що надання позивачем додаткових документів за сформованим відповідачем переліком повинно забезпечувати можливість визначення останнім митної вартості товарів. Адже з положень пункту 2 частини 6 статті 54, частини 2 статті 256 Митного кодексу України слідує, що виконання вимог органу доходів і зборів щодо надання додаткових документів виключає можливість відмови у митному оформленні товарів. З переліку витребуваних відповідачем документів не можливо встановити, недоліки яких з наданих декларантом документів не дозволили погодитися із заявленою ним митною вартістю та яким чином ці недоліки можливо усунути. Відтак спотвореним було отримання позивачем вичерпної інформації щодо додаткових документів, надання яких забезпечить митне оформлення товару за визначеною у декларації вартістю.

Враховуючи, що надані позивачем до митного оформлення документи кореспондуються між собою та містять інформацію про товар та його ціну, та у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом, колегія суддів дійшла до висновку, що оскільки відповідачем не спростовано необґрунтованість застосування резервного методу при коригуванні митної вартості, не надано пояснень, яким чином митна вартість визначена саме в такому розмірі, не наведено жодного математичного розрахунку обчислення складових митної вартості, а позивачем під час митного оформлення надано належні докази, які підтверджують заявлену митну вартість за основним методом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Підстави для розподілу судових витрат на підставі ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 року по справі № 520/11245/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло О.В. Присяжнюк