Справа № 460/32/24
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
19 лютого 2024 року м. Рівне №460/32/24
Рівненський окружний адміністративний суд в особі судді Борискіна С.А., після одержання позовної заяви
доГоловного управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинення певних дій, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, в якому просив:
-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 732 від 11.10.2022 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності";
-визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 205 о/с від 17.10.2022 "По особовому складу";
-поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області або на аналогiчнiй за обсягом та переліком функціональних завдань та обов`язків посаді в Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області з 17.10.2022;
-зобов`язати Головне управління Національної поліції в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 17.10.2022 по день винесення рішення по даній справі.
Ухвалою суду від 05.01.2024 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки позову шляхом подання до суду:
-належним чином оформленої позовної заяви, що відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.160 КАС України (з примірником для відповідача);
-власного письмового підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;
-заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом із обґрунтуванням поважності причин такого пропуску або ж доказів на підтвердження того, що строк звернення до суду позивачем не пропущено;
-належних доказів, що підтверджують дату направлення на адресу суду позовної заяви.
На виконання вимог вказаної ухвали суду, 25.01.2024 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої, зокрема, долучено заяву про поновлення строку звернення до суду.
Мотивуючи подану заяву, ОСОБА_1 зазначав, що строки звернення до суду ним не пропущені, оскільки про порушення своїх прав він фактично дізнався лише після отримання письмової відповіді ТУ ДБР у місті Хмельницький від 10.04.2023, в якій було повідомлено, що 05.01.2023 винесена постанова про закриття кримінального провадження щодо нього. Наголошував, що після отримання такої відповіді він невідкладно 10.04.2023 звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 30.01.2024 позивачеві продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.
Позивачу запропоновано усунути недоліки позову шляхом подання до суду: доказів на підтвердження поважності причин пропуску 15-денного строку звернення до суду з даним позовом, що встановлений Дисциплінарним статутом Національної поліції України, або ж доказів на підтвердження того, що строк звернення до суду позивачем не пропущено, в тому числі: доказів на підтвердження дати ознайомлення позивача з оспорюваними у справі наказами та дати отримання позивачем його трудової книжки.
Вказану ухвалу суду позивач отримав 03.02.2024, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Жодних заяв на виконання вимог ухвали суду від 30.01.2024 від позивача не надходило.
Розглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 2 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.
Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений ч.5 ст.122 КАС України.
Разом з тим, у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України, судом при вирішенні питання дотримання строку звернення до суду в даних спірних правовідносинах враховуються правові висновки Верховного Суду, зокрема, наведені у його постанові від 30.11.2023 у справі №500/1224/23.
Предметом судового розгляду в межах адміністративної справи №500/1224/23 було:
-визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №86 від 14 лютого 2023 року "Про застосування до працівника управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення";
-визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №224 о/с від 01 березня 2023 року "По особовому складу";
-поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0010521) на службі в поліції на посаді інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, з 01 березня 2023 року;
-стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 50 0000 грн.
За наслідками касаційного перегляду, Верховний Суд дійшов висновку про пропуск строку звернення до суду з такими позовними вимогами, з огляду на положення ст.31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Так, положеннями ч.4 ст.31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" (далі - Дисциплінарний статут НП України) передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.
Верховний Суд у своїй постанові від 30.11.2023 у справі №500/1224/23 зазначив, що у випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут НП України.
При цьому, при наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм, необхідно керуватися принципом Lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом Lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для цієї справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.
У разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.
Саме такий підхід застосував Верховний Суд у постанові від 29.01.2019 у справі №807/257/14.
У свою чергу, під темпоральними (часовими) колізіями слід розуміти такі колізії, що виникають внаслідок видання в різний час з того ж самого питання принаймні двох норм права.
Правила конкуренції, крім вищезазначеного, можуть випливати з часової послідовності прийняття норм. За загальним правилом, нова норма припиняє дію старої норми, якщо вони суперечать одна одній (lex posterior derogat legi priori). У співвідношенні між звичайними законами, які суперечать один одному, "молодша норма" припиняє суперечливу до неї "старшу": цей підхід виходить з того, що існуюче право при виданні нової норми може бути змінене без особливих проблем.
Тобто у контексті цього судового спору застосуванню підлягає Дисциплінарний статут, що затверджений Законом України і яким передбачені порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення.
Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним Судом в постанові від 08.02.2023 у справі №120/7567/22, від 31.10.2023 у справі №400/5692/22, від 31.10.2023 у справі №340/4394/22, від 31.05.2023 у справі №160/9356/22.
Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області №732 від 11.10.2022 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким позивачеві визначено вид дисциплінарного стягнення звільнення зі служби.
Також в межах спірних правовідносин ОСОБА_1 оскаржує наказ начальника Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 205 о/с від 17.10.2022 "По особовому складу", яким позивача звільнено зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, та просить провести нарахування та виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 17.10.2022.
Згідно з копією накладної "Pony express" №30-2208-9268 з даним позовом до суду позивач звернувся 10.04.2023.
При цьому, факт ознайомлення ОСОБА_1 зі спірними наказами до 10.04.2023 позивачем не заперечується за змістом позовної заяви.
Отже, позовну заяву до суду ОСОБА_1 подано з пропуском 15-денного строку, встановленого Дисциплінарним статутом НП України.
Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Встановлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесуальному праві сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює їхніх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналізуючи зміст ст.122 КАС України, очевидним є те, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Зі змісту наведених правових норм також вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному окремому випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.
Водночас норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Іншими словами, для поновлення строку звернення суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, що перешкоджали вчасному зверненню з адміністративним позовом, у зв`язку з чим позивач має довести суду їхню наявність і непереборність з доданням відповідних доказів, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків, а також принцип res judicata.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. При цьому позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку звернення до суду, позивач зазначав, що станом на час винесення оскаржуваних у справі рішень ТУ ДБР у місті Хмельницький (з дислокацією у місті Рівне) ще не завершило розслідування стосовно відомостей, які були внесені до ЄРДР щодо нього 27.09.2022 за №0000095 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України, а тому він фактично не мав жодних документів, щоб довести свою невинуватість. За таких обставин, не маючи повної інформації та всіх даних, він почав самостійно витребовувати документи службового розслідування та готувати всі необхідні документи, щоб звернутись до суду за поновленням порушених прав. Тому, отримавши 10.04.2023 відомості про закриття відповідного кримінального провадження, він 10.04.2023 звернувся до суду з даним позовом.

На переконання суду, наведені ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку звернення до суду причини, жодним чином не підтверджують поважності пропуску строку звернення до суду з даним позовом, оскільки процес отримання позивачем тих чи інших документів, з метою використання таких як доказів при подальшому зверненні до суду з позовом, не змінює момент з якого позивач дізнався чи повинен був дізнатися про порушення своїх прав та свобод.

Такі обставини не спростовують факту обізнаності про порушення прав позивача, а також не позбавляли його можливості, звернувшись за захистом своїх прав до суду, подати клопотання про витребування доказів відповідно до статті 80 КАС України.

Окрім того, отримавши відповідні докази вже після подання позовної заяви, позивач був вправі змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог тощо.

Наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з вказаним позовом у встановлені строки.

Позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 30.11.2023 у справі 500/1224/23.

Поряд з цим, судом також було досліджено надані позивачем докази відправлення позовної заяви та встановлено, що така позовна заява надійшла до Рівненського окружного адміністративного суду в конверті, до якого прикріплено копію накладної "Pony express" №30-2208-9268, на якій зазначена дата відправлення 10.04.2023.

Фактично до суду таке поштове відправлення надійшло лише 02.01.2024.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про поштовий зв`язок" від 03.11.2022 № 2722-IX оператор поштового зв`язку (оператор) суб`єкт господарювання, що здійснює діяльність на території України та у встановленому законодавством порядку надає послуги поштового зв`язку.

Частиною 1 статті 14 цього Закону визначено, що суб`єкти господарювання, які мають намір здійснювати господарську діяльність у сфері надання послуг поштового зв`язку, подають до національного регулятора повідомлення про початок здійснення діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку. Внесення відомостей до єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку здійснюється відповідно до закону за формою та змістом, встановленими національним регулятором.

Суд звертає увагу, що на офіційному веб-порталі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації опубліковано відомості Єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку, серед яких відомості про оператора поштового зв`язку "Pony express" (керівник Гордуновський Віталій Юрійович) відсутні.

Крім того, наказом Міністерства інфраструктури України № 95 від 28.11.2013 "Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень" затверджено нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку, відповідно до яких нормативні строки пересилання такої кореспонденції становлять:

1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1;

2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2;

3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3;

4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4,

де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання;

1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

На копії долученої до матеріалів справи позивачем накладної (експедиторської розписки) "Pony express" №30-2208-9268, яка не відстежується за вказаним трек-номером на сайті "Pony express", зазначено дату відправлення 10.04.2023, дата отримання судом 02.01.2024, тобто пересилання становить 268 днів.

Інших доказів, що підтверджують належність дій позивача та факт звернення до суду 10.04.2023, зокрема, підтвердження оплати за доставку та час її здійснення, докази, що дають змогу ідентифікувати обрану ним службу кур`єрської доставки та наявність у неї права здійснювати доставку кореспонденції тощо, позивачем подано не було.

В будь-якому випадку, досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку суд зазначає, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування (постанова Верховного Суду від 02.12.2021 у справі № 640/20314/20).

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.

Проте, позивач, пропустивши строк звернення до суду, не наводить жодних причин пропуску строку звернення до суду, які були об`єктивно непереборними, не залежали від його волевиявлення чи пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строку звернення до суду без поважних причин, шляхом повернення позовної заяви.

Керуючись статтями 169, 241, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом у справі №460/32/24 та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 19 лютого 2024 року

Суддя С.А. Борискін