Справа № 400/8980/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/8980/21

Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М. Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року у справі за позовом Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Миколаївської області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та про скасування вимоги про сплату боргу

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2021 року Фізична особа- підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - ГУ ДПС у Миколаївській області), в якому, просив скасувати рішення від 26.02.2021 № про застосування штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 48 268,59 грн, а також скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском від 07.05.2021.

Пояснюючи обставини позову, ФОП ОСОБА_1 зазначає, що знаходиться на спрощеній системі оподаткування та є платником ЄСВ.

У квітні 2021, він дізнався про рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 26.02.2021 № про застосування до нього штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 48 268,59 грн

Обґрунтовуючи протиправність наведеного рішення ФОП ОСОБА_1 указує, про відсутність боргу із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі ЄСВ), про що свідчить, зокрема, лист контролюючого органу від 06.02.2020 №73/г/п/14-29-54-07-21 про відсутність боргу. Понад те, за даними його електронного кабінету на 31.03.2021, обліковується переплата в сумі 15 102,59 грн.

Покликаючись на приписи Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI) та Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджену наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 (далі Інструкція №449), позивач наголошує, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску повинен бути акт перевірки.

Водночас, за його твердженням, його чисельні прохання на адресу контролюючого органу, надати йому для ознайомлення матеріали перевірки, щоб з`ясування правомірності прийнятого рішення, залишилися без задоволення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, зазначив, що ГУ ДПС у Миколаївській області правомірно нарахувало ФОП ОСОБА_1 штрафні санкції та пеню за несвоєчасну сплату ЄСВ за 2013-2018 роки.

Як указав суд, факт існування недоїмки у 2013-2018 роках підтверджується даними інтегрованої картки, відкриттям виконавчого провадження та не заперечується самим позивачем.

Покликаючись на частину 16 стаття 25 Закону №2464-VI, суд відзначив, що строк давності для нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені у даних правовідносинах не застосовується.

Він погодився з доводами позивача про погашення ним заборгованості з ЄСВ в 2020 році, але зауважив, що несвоєчасна сплата єдиного внеску має наслідком нарахування штрафу та пені в порядку та розмірах, передбачених статтею 25 Закону № 2464 VI.

Перевіривши правильність змісту вимоги про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском, суд, ураховуючи переплату, ФОП ОСОБА_1 , ЄСВ в сумі 7707,13 грн, установив, що станом на 30.04.2021 борг складає 33 166,00 грн, що власне і вказано у вимозі від 07.05.2021 р. № Ф-29574-13.

За аналізом правових норм Інструкції №449, суд установив, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС, а відтак, на його думку, відсутність акта перевірки не є порушенням порядку прийняття рішення чи вимоги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ФОП ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення його позову.

Доводи апеляції, за своїм змістом, дублюють доводи позовної заяви.

Головною тезою апеляції є те, що підставою для прийняття рішення про застосування штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є акт перевірки платника єдиного внеску.

В цьому акті, в довільній формі, посадова особа повинно чітко викласти зміст порушення з їх обґрунтуванням та направити такий акт платнику разом із рішенням про застосування штрафних санкцій.

Також скаржник зазначив, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки, наданим, на адресу суду, квитанціям, що всього до бюджету ним було сплачено 65 429,61 грн. Наведене, на думку скаржника, свідчить про протиправність оскаржуваного рішення та вимоги.

У відзиві на апеляцію ГУ ДПС в Одеській області заперечує проти її задоволення, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

У відзиві на апеляцію представник контролюючого органу зосередив увагу на тому, що частина 6 статті 25 Закону №2464-VI передбачає, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення, а відтак всі сплачені ФОП ОСОБА_1 кошти направлялися на сплату заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, враховуючи відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку як фізична особа-підприємець з 11.07.2011 р., перебуває на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2013.

З роздруківки інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_1 випливає, що станом на 31.12.2013 позивач мав заборгованість у розмірі 3 582,09 грн; станом на 31.12.2014 8604,61 грн; станом на 31.12.2015 р. 13 731,93 грн.

Перша сплата заборгованості врахована 14.03.2016 у сумі 104,35 грн, стягнута в межах виконавчого провадження.

У подальшому протягом 2016 року враховано кожну сплату в межах виконавчого провадження.

Станом на 31.12.2016 заборгованість позивача складала 17 263,62 грн. Протягом 2017 року сплата заборгованості відсутня.

Станом на 31.12.2018 заборгованість позивача складала 29849,16 грн.

Стягнення заборгованості станом на 19.01.2016 в сумі 15 166,44 грн здійснено в примусовому порядку виконавчою службо.

Так, 10.01.2020 р. ФОП ОСОБА_1 сплатив 320 306,34 грн.

Станом на 31.03.2021 позивач мав переплату в розмірі 15 102,59 грн, яка також була списана в погашення боргу.

На початок 2021 року позивач мав переплату в розмірі 4 278,12 грн.

Станом на 01.02.2021 р. розмір переплати зменшився на 2 200,00 грн (розмір ЄСВ за місяць) і склав 2 078,12 грн.

31.03.2021 зараховано суму стягнення, в межах виконавчого провадження 13 024,47 грн, у зв`язку з чим розмір переплати склав 15 102,59 грн.

Рішенням від 26.02.2021 № до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф за несвоєчасну сплату єдиного внеску, а саме:

за період з 23.04.2013 по 31.12.2014 860,49 грн;

за період з 01.01.2015 по 10.01.2020 6534,97 грн.

За несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) ЄСВ ГУ ДПС у Миколаївській області нарахувало штраф та пеню в розмірі 40 873,13 грн.

Контролюючий орган направляв рекомендованим листом з повідомленням про вручення, на зареєстровану адресу ФОП ОСОБА_1 спірне рішення, однак воно повернулося без вручення адресату.

07.05.2021 ГУ ДПС у Миколаївській області сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-29574-13, згідно з якою, станом на 30.04.2021 заборгованість позивача з єдиного внеску становить 33 166,00 грн.

Вимога отримана позивачем 27.05.2021, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI встановлений обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати такий внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464-VІ, якою визначено, що:

- сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті, зокрема, шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування (частина п`ята статті 9);

- єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частина сьома статті 9);

- днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (пункт 1 частини десятої статті 9);

- єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу) (частина дванадцята статті 9).

За змістом частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що Закон № 2464 покладає на позивача, як платника єдиного внеску, безумовний, пріоритетний (частина дванадцята статті 9) обов`язок зі сплати єдиного внеску шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів (частина п`ята статті 9) з його банківського рахунку (частина сьома статті 9).

Аналізуючи довід апеляції, що підставою для прийняття рішення про застосування штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є акт перевірки платника єдиного внеску, колегія суддів установила таке.

Відповідно до абзаців першого - третього, одинадцятого пункту 3 розділу VI Інструкції № 449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн.

Згідно із абзацом 1 пункту 4 розділу VI Інструкції № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Верховний Суд у постанові від 10.12.2021 у справі №640/7479 надаючи правову оцінку доводам скаржника щодо визначення недоїмки за єдиним внеском виключно на підставі акта перевірки, звернув увагу, що положеннями законодавства не передбачено обов`язкової та єдиної умови для формування вимоги (у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки) проведення перевірки та складення за її результатами відповідного акту.

Пунктом 3 розділу VІ Інструкції №449 передбачено 10-денний строк для прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) після вручення платнику акта перевірки виключно у випадку, коли виявлені у ході документальної перевірки дані свідчать про порушення платником нарахування єдиного внеску, що утворює самостійні підстави для донарахування податковими органами сум єдиного внеску.

Аналогічних висновків про те, що проведення перевірки та складення акту перевірки не є обов`язковою передумовою прийняття контролюючим органом вимоги про сплату недоїмки за єдиним внеском дійшов Верховний Суд у постановах від 11 вересня 2018 року (справа №826/11623/16) та від 10 грудня 2019 року (справа №826/25425/15).

Отже, аналіз фактичних обставин справи та застосованих норм матеріального права свідчить про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що прийняття оскаржуваного рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском на підставі, даних інформаційної системи контролюючого органу, відповідає положенням Закону № 2464-VІ.

Надаючи оцінку доводу скаржника про відсутність, за даними ГУ ДПС у Миколаївській області, станом на 06.02.2020, заборгованості зі сплати ЄСВ, а також про наявність переплати, станом на 31.03.2021 в сумі 15 102,59 грн, що свідчить про протиправність рішення про застосування штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а також вимоги про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском, колегія суддів установила таке.

Дійсно, і це визнає контролюючий орган, станом на 06.02.2020 борг з ЄСВ у ФОП ОСОБА_1 був відсутній.

Однак, за порушення, порядку нарахування, обчислення і строків сплати ЄСВ, ФОП ОСОБА_1 контролюючий орган застосував штраф, відповідно до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI. До 01.01.2015 це було 10% від несплаченої суми, а з 01.01.2015 20% від несплаченої суми.

Одночасно на суму недоїмки нараховувалася пеня з розрахунку 0,1% суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина 10 статті 25 Закону №2464-VI).

Розглядаючи обґрунтованість, прийнятої контролюючим органом, вимоги про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що остання винесена на підставі даних інформаційної системи контролюючого органу, а відтак при її формуванні було дотримано вимоги, передбачені Інструкцією №449.

Підсумовуючи наведене колегія суддів наголошує, що у цій справі суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень процесуального права та ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного розгляду розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями: 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Миколаївської області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та про скасування вимоги про сплату боргу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 15.02.2024.