Справа № 320/1622/23
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 лютого 2024 року

м. Київ

справа №320/1622/23

адміністративне провадження № К/990/18284/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про розгляд доводів скарги, нерозглянутих в постанові Верховного Суду від 9 лютого 2024 року у справі №320/1622/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій розпорядника інформації щодо надання неповної інформації,

УСТАНОВИВ:

У травні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 3 березня 2023 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі №320/1622/23.

Постановою Верховного Суду від 9 лютого 2024 року у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 було відмовлено, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 3 березня 2023 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі №320/1622/23 залишено без змін.

12 лютого 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд доводів скарги, нерозглянутих в постанові Верховного Суду від 9 лютого 2024 року у справі №320/1622/23.

Так, ОСОБА_1 вважає, що Суд у вказаній постанові не розглянув частину доводів його касаційної скарги, а саме: щодо неналежного розгляду судом першої інстанції клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору за подання позовної заяви, а також щодо неправильного визначення судом першої інстанції розміру судового збору.

Зважаючи на зміст указаної заяви ОСОБА_1 , Суд її вбачає заявою про ухвалення у справі додаткового судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Дійсно поряд із вимогою про неналежність складу суду першої інстанції, який розглядав позовну заяву ОСОБА_1 , скаржник також покликався і на неналежний розгляд його клопотання про звільнення від сплати судового збору, а також на невірне визначення розміру судового збору, який належало б сплатити позивачу.

Між тим, у постанові Верховного Суду від 9 лютого 2024 року була викладена правова позиція, яка у стислому вигляді полягає у тому, що у разі незгоди позивача із відмовою суду першої інстанції у задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору, або у разі незгоди позивача із іншими висновками суду, які він виклав в ухвалі про залишення позову без руху, належною буде така процесуальна поведінка позивача, яка полягатиме у направленні до суду першої інстанції своїх міркувань з тих питань, які вирішував суд. У разі ж якщо після залишення позовної заяви без руху судом і у разі відсутності від сторони позивача будь-яких активних дій у проведенні із судом «процесуального спілкування» у формі заяв чи клопотань по суті піднятих питань, жодних інших процесуальних наслідків окрім як повернення позовної заяви заявнику КАС України не передбачає.

Тому, Суд надав вичерпну відповідь по суті процесуального питання, яке розглядалось. Незгода позивача із суттю цієї правової позиції не свідчить про нерозгляд судом частини доводів касаційної скарги у тому розумінні, яке має позивач.

За таких обставин і висновків, підстави для ухвалення касаційним судом додаткового рішення у цій справі, зокрема з причин нерозгляду судом касаційної інстанції частини доводів касаційної скарги, відсутні.

Керуючись статтями 139, 252, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розгляд доводів скарги, нерозглянутих в постанові Верховного Суду від 9 лютого 2024 року у справі №320/1622/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій розпорядника інформації щодо надання неповної інформації.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

..........................

...........................

...........................

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду