Справа № 826/26018/15
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 826/26018/15

адміністративне провадження № К/990/10921/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.

суддів: Рибачука А.І., Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2021 (суддя Чудак О.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 (колегія суддів: Кобаль М.І., Костюк Л.О., Степанюк А.Г.) у справі №826/26018/15 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Державного підприємства Завод "Арсенал" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. В листопаді 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва, правонаступником якого є Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Києва, а пізніше - Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві звернулося до суду з позовом до Державного підприємства Завод «Арсенал» (далі - ДП Завод «Арсенал», відповідач), в якому просило стягнути заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у загальному розмірі 348 493,60 грн (з них: за Списком №1 - 160 185,42 грн, за Списком №2 - 188 308,18 грн).

Позов обгрунтовував тим, що відповідач не сплачує наявну заборгованість в добровільному порядку, що зумовило звернення до суду для її примусового стягнення.

2. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.11.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017, позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 21.11.2019 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022, у задоволенні позову відмовлено.

4. Не погоджуючись з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2021 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУПФУ в м. Києві, відповідач) подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

5. Ухвалою Верховного Суду від 18.05.2022 поновлено ГУПФУ в м. Києві строк на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2021 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі №826/26018/15, відкрито касаційне провадження на підставі пункту 1 частини четвертої та підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

6. Відповідач відзив на касаційну скаргу позивача не подав, натомість надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану в Україні, в якому також просив продовжити строк на подання відзиву до закінчення воєнного стану в Україні.

7. Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

8. Проте сам лише факт введення воєнного стану на території України не може бути визнаний поважною причиною для відкладення розгляду справи до його закінчення без зазначення конкретних обставин та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на діяльність учасника справи.

9. Враховуючи викладене, клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

10. У зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглядається в порядку письмового провадження.

11. Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Судами встановлено, що наказом Міністерства оборонної промисловості СРСР від 13.01.1975 № 4 на базі заводу «Арсенал» ім. В.І. Леніна створено виробниче об`єднання «Завод Арсенал».

13. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.1991 № 227 «Про заходи щодо виконання Закону України «Про підприємства» та відповідно до Закону України від 10.09.1991 № 1540-ХІІ «Про підприємства», учасники об`єднання, в тому числі головна структурна одиниця завод «Арсенал», перереєстрували свої статути і вийшли зі складу об`єднання.

14. Відповідно до Статуту виробничого об`єднання «Завод Арсенал», затвердженого головою Держоборонпроммашу України 14.11.1991, до складу об`єднання крім інших входили: Завод «Арсенал» ім. В.І. Леніна - головна структурна одиниця та Центральне конструкторське бюро - структурна одиниця.

Суб`єкти господарювання, що входили до складу зазначеного об`єднання, були самостійними і мали статус юридичної особи, діяли на підставі своїх статутів.

15. В грудні 1993 року Міністерством машинобудування військово-промислового комплексу і конверсії України затверджено статут Державного підприємства «Завод «Арсенал», зареєстрований Печерською районною державною адміністрацією міста Києва 07.04.1994.

16. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.1998 № 987 центральне конструкторське бюро «Арсенал» перетворене на казенне підприємство «Центральне конструкторське бюро «Арсенал», а розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2009 № 525-р - на КП СПБ «Арсенал».

17. Відповідно до пункту 2 вказаного вище розпорядження вирішено реорганізувати ДП завод «Арсенал» і державне науково-дослідне підприємство «Український технологічний центр оптичного Приладобудування» шляхом приєднання до казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал», а Національне космічне агентство України зобов`язано здійснити в установленому порядку заходи, пов`язані з реорганізацією зазначених підприємств, та подати Кабінету Міністрів України пропозиції щодо внесення змін до актів законодавства у зв`язку з прийняттям цього розпорядження.

18. 28.05.2009 наказом НКАУ «Про реорганізацію ДП завод «Арсенал» № 141 (далі - Наказ № 141) на виконання розпорядження № 525-р реорганізовано завод «Арсенал» шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал», припинено діяльність державного підприємства завод «Арсенал».

19. 16.11.2009 комісією з припинення заводу «Арсенал» та КП СПБ «Арсенал» було підписано передавальний акт передання всього майна, прав та обов`язків заводу «Арсенал» до КП СПБ «Арсенал» в результаті приєднання, затверджений наказом НКАУ від 18.11.2009 № 376.

Відповідно до пункту 2 зазначеного акта комісія передала, а КП СПБ «Арсенал» прийняло все майно, права та обов`язки об`єкта приєднання заводу «Арсенал» згідно з даними результатів інвентаризації станом на 01.06.2009 та балансу заводу «Арсенал» станом на 01.10.2009, а 24.11.2009 до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення юридичної особи завод «Арсенал».

20. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2011 визнано частково незаконним пункт 2 Розпорядження № 525-р та наказ № 141. Визнано незаконним та скасовано положення пункту 2 Розпорядження № 525-р в частині реорганізації заводу «Арсенал» шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал». Визнано незаконним та скасовано Наказ № 141.

21. 19.05.2011 державним реєстратором скасовано реєстрацію щодо припинення юридичної особи - ДП завод «Арсенал».

22. Згідно з наказом Державного космічного агентства України від 26.12.2011 № 411 завод «Арсенал» поновив свою діяльність внаслідок виділення з КП СПБ «Арсенал». 29.02.2012 складено розподільчий баланс прав та обов`язків між КП СПБ «Арсенал» та ДП заводом «Арсенал», який затверджено наказом Державного космічного агентства України від 07.09.2012 № 327.

23. Після виділу ДП Завод «Арсенал» було повернуто лише 26 % основних засобів, які належали останньому до приєднання до КП СПБ «Арсенал» та 17 % кількості працюючих, зазначене підтверджується аудиторським звітом Державної фінансової інспекції в м. Києві від 28.12.2012 № 19-17/8, звітом з праці за січень-жовтень 2009 року та звітом з праці за січень-серпень 2012 року.

24. Відповідач зареєстрований у позивача як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

25. Згідно з картками особового рахунку страхувальника по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списками № 1 та № 2 за період з 01.07.2015 по 25.11.2015 та розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-ХІІ) за червень-листопад 2015 року, які були отримані відповідачем, загальна заборгованість ДП завод «Арсенал» по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 25.07.2015 по 25.11.2015 становить 348 493,60 грн, в тому числі за Списком № 1 - 160 185,42 грн, за Списком № 2 - 188 308,18 грн.

26. Разом з тим, розглядаючи спір, суди встановили, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 набули пільговий стаж за Списком № 2 на ВО «Завод Арсенал».

ОСОБА_16 та ОСОБА_17 набули пільговий стаж за Списком № 1 на ВО «Завод Арсенал».

27. ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 набули пільговий стаж за Списком № 2 на ДП Завод «Арсенал».

ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 набули пільговий стаж за Списком № 1 на ДП завод «Арсенал».

28. В свою чергу, ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_20 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 набули пільговий стаж за Списком № 2 на КП СПБ «Арсенал», однак витрати на виплату та доставку пільгових пенсій зазначеним особам було включено в розрахунок відповідачу.

29. У зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідачем суми на відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону № 1788-ХІІ, за період з 25.07.2015 по 25.11.2015 у розмірі 348 493,60 грн, пенсійний орган звернувся з даним позовом до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

30. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що розрахунки заборгованості з фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за спірний період у розмірі 348 493,60 грн є невірними (неузгодженими), оскільки ДП Завод «Арсенал» є лише частково правонаступником (в межах розподільчого балансу та переданого майна) ДП завод «Арсенал», яке існувало до його приєднання до КП СПБ «Арсенал», і тому може нести відповідальність лише щодо сплати заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій в межах 26 % відповідно до частки, яка останнім прийнята як правонаступником, та лише щодо осіб, які набули пільговий стаж, працюючи у ДП Завод «Арсенал» та ВО «Завод Арсенал». А відтак, враховуючи, що вказана заборгованість не містить чітко визначеної частки, яку має сплатити ДП Завод «Арсенал», то її відшкодування відповідачем в повному обсязі не можливе.

ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

31. Касаційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що ДП Завод «Арсенал» поновлено у попередньому статусі як окрему юридичну особу, якою воно було до реорганізації, а тому вказане підприємство має самостійно відповідати за своїми зобов`язаннями, а саме: відшкодувати позивачу витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, особам, які працювали у ВО «Завод Арсенал» та ДП Завод «Арсенал» до його приєднання до КП СПБ «Арсенал» в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовані положення Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 № 21-1 (далі - Інструкція № 21-1) без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.06.2020 у справі № 826/5835/20, від 09.07.2020 у справі № 804/1424/17, від 05.01.2021 у справі № 640/18421/19.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

32. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів виходить із такого.

33. В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

34. Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

35. Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Законом № 1058-IV, Законом № 1788-XII та Інструкцією № 21-1 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

36. Пунктами «а»-«з» статті 13 Закону № 1788-XII визначено категорії працівників, які на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи.

37. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

38. Відповідно до пункту 1 статті 1 та абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» для суб`єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднань, бюджетних, громадських та інших установ та організацій, об`єднань громадян та інших юридичних осіб, а також фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

39. При цьому в силу пункту 1 частини першої статті 4 вище зазначеного Закону ставка збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для вищезазначених платників збору встановлюється в розмірі 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абзацом 4 пункту 1 статті 2 цього Закону.

40. Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, передбачений Інструкцією № 21-1.

Ця Інструкція визначає процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

41. Згідно з пунктом 6.1 розділу 6 Інструкції № 21-1 відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини другої Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах; для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у таких розмірах, зокрема, 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

42. Пунктом 2.1.1 зазначеної Інструкції визначено, що страхувальниками є роботодавці, зокрема, підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

43. За змістом пункту 6.2 Інструкції № 21-1 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

При цьому, стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону № 1788-ХІІ, які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено у розмірах, передбачених частиною 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

44. Відповідно до пунктів 6.4, 6.5, 6.7 Інструкції № 21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

45. Так, судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що загальний розмір заборгованості ДП завод «Арсенал» зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону №1788-XII за період 3 25.07.2015 по 25.11.2015, визначений позивачем, становить 348 493,60 грн.

46. Разом з тим судами встановлено, що до спірного розрахунку включені витрати на виплату та доставку пільгових пенсій особам, які працювали в КП СПБ «Арсенал», яке є окремою юридичною особою і витрати на виплату і доставку пільгових пенсій має відшкодовувати самостійно.

47. Також суди взяли до уваги той факт, що після виділу ДП Завод «Арсенал» було повернуто лише 26 % основних засобів, які належали останньому до приєднання до КП СПБ «Арсенал» та 17 % кількості працюючих.

48. За змістом частин 1, 2 статті 109 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

49. Відповідно до частини третьої статті 109 ЦК України юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

50. Згідно з частиною четвертою вказаної статті, якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням.

51. Отже на обсяг відповідальності в спірних правовідносинах впливає як період набуття стажу на тому чи іншому підприємстві, так і розмір переходу за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків внаслідок виділу.

52. Суд також враховує, що відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

53. При цьому, до основних завдань, які стоїть перед органами Пенсійного фонду України, відноситься забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплата пенсій.

54. Одним із джерел наповнення бюджету Фонду є надходження від відшкодування фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

55. Добросовісне виконання суб`єктами господарювання свого обов`язку відповідно до закону брати участь у соціальному захисті громадян України є проявом соціальної відповідальності бізнесу, який враховує інтереси суспільства та бере на себе певну частину відповідальності за соціальний захист осіб, які його потребують.

56. Однак, для виконання суб`єктами господарювання свого обов`язку щодо соціального захисту громадян України необхідне також і виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

57. Проте, у вказаній справі суб`єкт владних повноважень діяв всупереч вимог частини другої статті 2 КАС України, оскільки розрахунок заборгованості зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, на підставі якого позивач просив стягнути з відповідача таку заборгованість є невірним (неузгодженим), а тому стягнення на його підставі є неможливим.

58. Разом з тим, Суд не бере до уваги посилання скаржника на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 09.07.2020 у справі № 804/1424/17 та від 05.01.2021 у справі № 640/18421/19, оскільки у зазначених справах суд дійшов висновку, що наявність формальних недоліків в оформленні таких розрахунків не спростовує наявність у підприємства фактичної заборгованості зі сплати сум відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та обов`язку їх відшкодування. У справі, що розглядається спірний розрахунок не можна вважати таким, що містить формальні недоліки, оскільки вказана заборгованість невірно розрахована, бо не містить чітко визначеної частки, яку має сплатити ДП Завод «Арсенал».

59. Також Суд не бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16.06.2020 у справі № 826/5835/14, на яку посилався скаржник, оскільки у зазначеній справі суд дійшов висновку, що відповідача (ДП Завод «Арсенал») фактично поновлено у попередньому статусі, як окрему юридичну особу, що також підтверджується записом у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого державним реєстратором скасовано реєстраційні дії щодо припинення юридичної особи ДП завод «Арсенал» - в результаті приєднання, а тому за ДП завод «Арсенал» залишились закріплені права та обов`язки, що були набуті до реорганізації шляхом приєднання до Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал», з огляду на визнання незаконним та скасування в судовому порядку рішення про таку реорганізацію. Вказані факти у справі, що розглядається, ніяким чином не заперечуються.

Разом з тим, у справі № 826/5835/14 суд зазначив, що вимоги касаційної скарги про розподіл зобов`язань по відшкодуванню витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до розподільчого балансу майна, прав та обов`язків між КП СПБ «Арсенал» та ДП завод "Арсенал" на 29.02.2012, не узгоджуються з повноваженнями суду касаційної інстанції, визначеними статтею 349 КАС України та не вирішував питання про розподіл зобов`язань щодо відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до розподільчого балансу майна, прав та обов`язків між КП СПБ «Арсенал» та ДП завод "Арсенал". Колегія суддів, у справі, що розглядається також не вирішує питання про розподіл зобов`язань щодо відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до розподільчого балансу майна, прав та обов`язків між КП СПБ «Арсенал» та ДП завод "Арсенал", а лише зазначає, що вказане питання має враховуватись суб`єктом владних повноважень при формуванні розрахунку витрат на виплату та доставку пільгових пенсій особам, які набули стаж у відповідача.

60. З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову.

61. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

62. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, при дотриманні норм процесуального права; у ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий А. Ю. Бучик

Судді: А. І. Рибачук

Т. Г. Стрелець