Справа № 160/29039/23
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:
- визнати протиправною діяльність відповідача в частині невиконання положень п.г. ст.20.3 наказу МО України №402 від 14.08.2008 року щодо проходження військової служби особою, визнаною ВЛК «обмежено придатним до військової служби» (молодшим сержантом ОСОБА_1 ) у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виконати положення п.г ст.20.3 наказу МО України №402 від 14.08.2008 року та вчинити всі необхідні і достатні дії задля переведення молодшого сержанта ОСОБА_1 до у частини (підрозділу) забезпечення, військового комісаріату (ТЦК та СП), установи, організації, навчального закладу.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він проходить військову службу за мобілізацією на бойових посадах підрозділів військової частини НОМЕР_1 та має військове звання «молодший сержант». 09.05.2023 року довідкою №431 військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 позивача визнано «обмежено придатним до військової служби». У зв`язку з чим, позивач звернувся з рапортом до відповідача з проханням перевести його до тилового підрозділу за місцем проживання, на що відповідачем не надано жодної відповіді. Позивач вважає, що відповідач протиправно не вчиняє дій щодо його переведення за станом здоров`я.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач зазначив, що ним розглянуто рапорт позивача про переведення в іншу частину за станом здоров`я у відповідності до вимог пунктів 82, 90, 110, 112, 113 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Відповідач зазначив, що у позовній заяві не зазначено які саме вимоги пункту п.г. ст.20.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, яка затверджена наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 року.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки від 09.05.2023 року №431 військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_1 визнано «обмежено придатним до військової служби».
У зв`язку з чим, 02.06.2023 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про переведення його до тилового підрозділу за місцем проживання.
На рапорт було накладено резолюцію При наявності відношення можливий розгляд.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення позивача до тилового підрозділу за станом здоров`я, останній звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року за №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі затверджено Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Порядок).
За умовами пункту 82 Порядку призначення військовослужбовців на посади здійснюється: 1) на вищі посади - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади, зокрема, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії.
Відповідно до пункту 113 Порядку переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.
Відповідно до пункту 1.1. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення) військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно з підпунктом г пункта 20 Положення при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови такого змісту, - "Обмежено придатний до військової служби".
Одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, - непридатні до служби у Десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах (за винятком підрозділів забезпечення). Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ТЦК та СП, установах, організаціях, навчальних закладах.
Отже, з аналізу вищевикладеного слід дійти висновку, що при встановлені комісією ВЛК, що військовослужбовець є обмежено придатним до військової служби, військовослужбовець має право звертатися з рапортом до командира своєї військової частини про переведення у частину для несення служби, враховуючи стан його здоров`я.
Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).
Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.
Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Так, статтею 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено обов`язок військовослужбовця беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.
Статтею 59 цього закону передбачено обов`язок командира знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями.
Відповідно до Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ) вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Так, ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, зокрема обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, їх керівників та інших посадових письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Суд, зазначає, що рапорт це вид службового документу Збройних Сил України, який є письмовим звернення військовослужбовця до вищого по посаді чи званню військовослужбовця з викладом питань службового або особистого характеру та відображає прагнення військовослужбовця реалізувати свої права.
Суд зазначає, що питання про переведення військовослужбовців в іншу частину здійснюється на підставі Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, Наказ Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009 р., відповідно до якого право на переведення з частини можливе: 1) за станом здоров`я згідно з висновком В ЛК, 2) за сімейними обставинами, 3) в разі службової необхідності, 4) в разі проведення організаційних заходів, 5) за висновком службової характеристики.
Для переведення військовослужбовець має подати рапорт, документи, які підтверджують підстави переведення, відношення - згода командира частини, який приймає на військову службу.
Пунктом 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Отже, переміщення по службі оформлюється письмовим наказом по особовому складу на підставі відповідних документів, право на видання якого має командир військової частини.
Як вже було встановлено вище, на підставі довідки від 09.05.2023 року №431 військово-лікарської комісії позивач 02.06.2023 року звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про переведення його до тилового підрозділу за місцем проживання, у зв`язку зі станом здоров`я та встановленням йому статусу обмежено придатний до військової служби.
Разом з тим, судом встановлено, що фактично рішення за результатами розгляду вказаного рапортів не прийнято, будь-яких відповідей на адресу позивача не надано, доказів протилежного до суду не надано, матеріали справи не містять.
Статтею 14 Статуту обумовлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником (ст. 31 Статуту).
Статтею 110 Дисциплінарного статуту встановлено, що усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі:
прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод;
незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.
Заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції (ст. 111 Дисциплінарного статуту).
Згідно статті 117 Дисциплінарного статуту пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Суд зазначає, що право військовослужбовця на реалізацію свого права зазначеному у рапорті, так і права на інформацію - кореспондує з обов`язком відреагувати на рапорт.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.
Згідно ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що, з метою відновлення порушеного права позивача, ефективним та належним способом захисту прав останнього є визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорта ОСОБА_1 про переведення його на іншу посаду в зв`язку з визнанням ВЛК обмежено придатним до військової служби в Збройних Силах України, яка подана 02.06.2023 року та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про переведення його на іншу посаду в зв`язку з визнанням ВЛК обмежено придатним до військової служби в Збройних Силах України, яка подана 02.06.2023 року у встановлений законом строк.
Натомість, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною діяльність відповідача в частині невиконання положень п.г. ст.20.3 наказу МО України №402 від 14.08.2008 року щодо проходження військової служби особою, визнаною влк «обмежено придатним до військової служби» (молодшим сержантом ОСОБА_1 ) у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах та зобов`язання відповідача виконати положення п.г ст.20.3 наказу МО України №402 від 14.08.2008 року, оскільки зазначений пункт наказу МО України №402 від 14.08.2008 року не передбачає процедуру переводу на іншу посаду, у зв`язку із встановленням статусу обмежено придатний до військової служби, а лише регламентує порядок проведення медичного огляду та процедуру прийняття комісією ВЛК відповідних постанов за результатами медичних оглядів військовослужбовців.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорта ОСОБА_1 про переведення його на іншу посаду в зв`язку з визнанням ВЛК обмежено придатним до військової служби в Збройних Силах України, яка подана 02.06.2023 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про переведення його на іншу посаду в зв`язку з визнанням ВЛК обмежено придатним до військової служби в Збройних Силах України, яка подана 02.06.2023 року у встановлений законом строк.
У задоволенні іншої частини позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова