Справа № 520/1226/22
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

19 лютого 2024 року Справа № 520/1226/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Владислава Єгупенка,

розглянувши в письмовому провадженні у м. Харкові, в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), який діє в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та клопотання Годунова Віталія Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 про застосування штрафу у порядку ст.382 КАС України; постановлення окремої ухвали по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної академії Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) до Національної академії Національної гвардії України (майдан Захисників України, буд. 3,м.Харків,61001, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні позивачу у повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року у невиплаті позивачу сум індексації грошового забезпечення.

Зобов`язано відповідача нарахувати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року та провести виплату донарахованих сум.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування абзаців 4-6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17,07.2003 № 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу з період з 01.03.2018 по 24.04.2020.

Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок, доплату та виплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 24.04.2020.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у незастосуванні при встановленні та обчисленні доплати за науковий ступінь та доплати за вчене звання з 01.03.2018 р. по 24.04.2020 р. включно, вимог ч. 2. ст. 59 Закону України "Про вищу освіту".

Зобов`язано відповідача перерахувати, нарахувати та здійснити виплату позивачу частину недоплачених видів грошового забезпечення з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу та доплати за вчене звання доцент - 25% від посадового окладу.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати позивачу не у повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби 24.04.2020 року.

Зобов`язано відповідача перерахувати, нарахувати та здійснити виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу, доплати за вчене звання доцент - 25% від посадового окладу та індексації грошового забезпечення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 18.05.2023.

Харківським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду по справі №520/1226/22 було видано виконавчі листи.

08.01.2024 до суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив встановити судовий контроль шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (боржника) подати звіт про виконання судового рішення у справі 520/1226/22, встановити відповідний строк для цього (5 робочих днів).

В обґрунтування заяви зазначено, що судовими рішеннями присуджено здійснити ОСОБА_2 нарахування та виплату індексації з урахуванням базового місяця січня 2008 року за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року, перерахувати грошове забезпечення, одноразову грошову допомогу при звільненні. Дотепер судове рішення залишається невиконаним. Відповідач (боржник) надіслав розрахунок індексації, відповідно до якого вирішив сплатити лише 1753,15 грн. за грудень 2015 року. В решті вимог відповідач так "перестарався" з перерахунком грошового забезпечення, що "загнав" позивача в борги. Отже, рішення суду не виконане, присуджені судом суми не виплачені. Представник зазначає, що відповідач (боржник) не виконує судове рішення, виплату позивачу не провів. Також, представник зазначає, що виконавче провадження не дало результат у виді виконання судового рішення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 прийнято заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), який діє в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної академії Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, до розгляду у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Надано Національній академії Національної гвардії України строк для подання письмових пояснень щодо стану виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі № 520/1226/22 - до 12 лютого 2024 року.

13.02.2024 від відповідача до суду надійшли пояснення щодо виконання судового рішення по справі, в яких зазначено, що Національною академією Національної гвардії України здійснено нарахування та виплату донарахованих сум ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін січень 2008р., з урахуванням раніше виплачених сум про що зроблений відповідні розрахунки. Здійснено перерахунок, доплату та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 24.04.2020 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін березень 2018р., з урахуванням раніше виплачених сум про що зроблений відповідний розрахунок. Здійснено перерахунок, нарахування та здійснено виплату частини недоплачених видів грошового забезпечення з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидата наук 15% від посадового окладу та вчене звання доцент 25% від посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум складових грошового забезпечення в межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної академії Національної гвардії України про що складений розрахунок. Здійснено перерахунок, нарахування та здійснено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидата наук 15% від посадового окладу та вчене звання доцент 25% від посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум що відображено в розрахунку. За результатами нарахувань підготовлені та подані платіжні доручення до органу УДКСУ на загальну суму до виплати.

14.02.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача, в якому він просив застосувати штраф до начальника Національної академії Національної гвардії України Соколовського Сергія Анатолійовича, РНОКПП НОМЕР_2 за умисне невиконання судових рішень по справі 520/1226/22 відповідно до ч.2 ст.382 КАС України. Постановити окрему ухвалу в порядку ст.249 КАС України щодо встановлення в діях начальника Національної академії Національної гвардії України ОСОБА_3 та начальника фінансової частини Національної академії Національної гвардії України Андрія Росомаки ознак кримінальних правопорушень за ст.366, 382 КК України та направити вказану ухвалу разом з матеріалами справи (судове рішення, звіт про виконання судового рішення, ухвала про надання нового строку для виконання судового рішення) до ТУ ДБР м.Полтава для організації внесення відомостей до ЄРДР.

В обґрунтування клопотання зазначено, що на виконання ухвали до суду надійшли "докази" щодо ніби-то виконання судового рішення по справі №520/1226/22. Представник вважає, що насправді це докази вчинення кримінального правопорушення з боку командувача НАНГУ та начальника фінансової частини НАНГУ. Представник наполягає на тому, що судове рішення не виконане взагалі, на його думку, до "розрахунків-обрахунків" внесені завідомо недостовірні відомості, вчинені дії з ухилення від виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Розглянувши заяву, а також клопотання позивача та його представника, пояснення відповідача та надані сторонами докази, суд дійшов наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) до Національної академії Національної гвардії України (майдан Захисників України, буд. 3,м.Харків,61001, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні позивачу у повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року у невиплаті позивачу сум індексації грошового забезпечення.

Зобов`язано відповідача нарахувати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року та провести виплату донарахованих сум.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування абзаців 4-6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17,07.2003 № 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу з період з 01.03.2018 по 24.04.2020.

Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок, доплату та виплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 24.04.2020.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у незастосуванні при встановленні та обчисленні доплати за науковий ступінь та доплати за вчене звання з 01.03.2018 р. по 24.04.2020 р. включно, вимог ч. 2. ст. 59 Закону України "Про вищу освіту".

Зобов`язано відповідача перерахувати, нарахувати та здійснити виплату позивачу частину недоплачених видів грошового забезпечення з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу та доплати за вчене звання доцент - 25% від посадового окладу.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати позивачу не у повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби 24.04.2020 року.

Зобов`язано відповідача перерахувати, нарахувати та здійснити виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу, доплати за вчене звання доцент - 25% від посадового окладу та індексації грошового забезпечення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 18.05.2023.

З наданих до матеріалів справи доказів встановлено, що Національною академією Національної гвардії України здійснено нарахування та виплату донарахованих сум ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін січень 2008р., з урахуванням раніше виплачених сум, що підтверджується розрахунком, який надано відповідачем до матеріалів справи.

Також, з матеріалів справи убачається, що відповідачем на виконання судового рішення у даній справі здійснено перерахунок, доплату та виплату індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 по 24.04.2020 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін березень 2018р., з урахуванням раніше виплачених сум, про що відповідачем до матеріалів справи надано відповідний розрахунок.

Крім того, відповідачем здійснено перерахунок, нарахування та виплату частини недоплачених видів грошового забезпечення позивача з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидата наук 15% від посадового окладу та вчене звання доцент 25% від посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум складових грошового забезпечення в межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної академії Національної гвардії України, про що складений розрахунок, який надано до матеріалів справи.

Відповідачем на виконання рішення суду, також, здійснено перерахунок, нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні позивача з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидата наук 15% від посадового окладу та вчене звання доцент 25% від посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум, що відображено в розрахунку, наданого відповідачем до матеріалів справи.

За результатами нарахувань відповідачем до матеріалів справи подані платіжні інструкції №1595 від 27.07.2023, №1596 від 27.07.2023, №1597 від 27.07.2023.

Так, відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

Зокрема, в постанові від 3 квітня 2019 року у справі №820/4261/18 Верховний Суд встановив необхідність існування у спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. У зв`язку з цим, суди попередніх інстанцій при вирішенні спору мають дослідити характер правовідносин, що виникли між сторонами та звертати увагу, що підставою звернення до суду з даним позовом є невиконання судового рішення. Порушенням норм процесуального права є незастосування спеціальних правових норм, передбачених у статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Отже, ефективний захист прав є метою адміністративного судочинства. З огляду на це, вирішуючи кожен спір, адміністративні суди, з урахуванням вимог позовної заяви та позиції сторін, повинні застосовувати такі способи захисту, які будуть ефективними на практиці.

Ця мета перегукується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що «ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12).

Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав, захист законних інтересів і, у випадку задоволення судом його вимог, рішення повинно мати наслідком реальне відновлення тих прав, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З системного аналізу вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого визначено у тому числі і приписами ст. 382 КАС України, полягає у невиконанні або неналежному виконанні рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом приписів ст. 382 КАС України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Водночас, судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Вказана правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.05.2016 року у справі №К/800/40668/15.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

Так, з матеріалів справи встановлено, що відповідачем здійснено нарахування та виплату донарахованих сум ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін січень 2008р., з урахуванням раніше виплачених сум про що зроблений відповідні розрахунки. Здійснено перерахунок, доплату та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 24.04.2020 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін березень 2018р., з урахуванням раніше виплачених сум про що зроблений відповідний розрахунок. Здійснено перерахунок, нарахування та здійснено виплату частини недоплачених видів грошового забезпечення з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидата наук 15% від посадового окладу та вчене звання доцент 25% від посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум складових грошового забезпечення в межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної академії Національної гвардії України про що складений розрахунок. Здійснено перерахунок, нарахування та здійснено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидата наук 15% від посадового окладу та вчене звання доцент 25% від посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум що відображено в розрахунку. За результатами нарахувань підготовлені та подані платіжні доручення до органу УДКСУ на загальну суму до виплати.

Наданими до матеріалів справи доказами підтверджено виконання Національною академією Національної гвардії України рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 в адміністративній справі №520/1226/23.

Викладені позивачем та представником позивача у заяві та клопотанні твердження щодо невиконання відповідачем вказаного судового рішення, не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні положень ст.ст.73, 74 КАС України.

Суд зазначає, що передумовою для накладення на керівника органу штрафу за невиконання рішення суду є встановлення судового контролю, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Застосування такого судового контролю у порядку ст.382 КАС України може бути здійснено у разі наявності достатніх підстав вважати, що відповідачем - суб`єктом владних повноважень, не здійснено виконання судового рішення у повному обсязі та відповідач ухиляється від виконання рішення суду.

Лише у разі неподання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання судового рішення у разі встановлення судового контролю у порядку, визначеному вищезазначеною нормою права, або якщо в поданому звіті причини невиконання чи неповного виконання судового рішення є неповажними, суд має право застосувати заходи судового контролю, в тому числі накладення штрафу саме на керівника органу, на якого покладено обов`язок виконати рішення суду.

Враховуючи, що позивачем та представником позивача у підтвердження викладених у заяві та клопотанні доводів щодо невиконання відповідачем рішення суду у справі №520/1226/23, не надано жодних доказів, а відповідачем на підтвердження виконання вказаного рішення надані відповідні докази, які наявні у матеріалах справи, у суду відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у порядку ст.382 КАС України, у тому числі і накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви і клопотання позивача та його представника в частині встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у порядку ст.382 КАС України, а також накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.

Щодо клопотання позивача та представника позивача в частині постановлення окремої ухвали в порядку ст.249 КАС України щодо встановлення в діях начальника Національної академії Національної гвардії України Сергія Соколовського та начальника фінансової частини Національної академії Національної гвардії України Андрія Росомаки ознак кримінальних правопорушень за ст.366, 382 КК України та направлення вказаної ухвали разом з матеріалами справи (судове рішення, звіт про виконання судового рішення, ухвала про надання нового строку для виконання судового рішення) до ТУ ДБР м.Полтава для організації внесення відомостей до ЄРДР, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2,6 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

З аналізу наведених приписів ст. 249 КАС України слідує, що окрема ухвала може бути винесена судом у разі виявлення під час розгляду справи порушення закону для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Вирішення питання щодо наявності правових підстав для постановлення окремої ухвали здійснюється виключно з ініціативи суду, хоч повідомлена сторонами інформація може бути прийнята до уваги.

Окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунуті ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням представлених адміністративним процесуальним законом засобів.

Окрема ухвала виноситься судом у зв`язку з виявленням під час судового розгляду справи порушення законності з боку, зокрема, суб`єкта владних повноважень, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунуті шляхом розв`язання спору по суті.

Водночас вказаною статтею КАС України встановлено право, а не обов`язок суду постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Враховуючи викладене, винесення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, і реалізація такого права безпосередньо пов`язана з виявленням судом саме під час розгляду справи порушення закону. Окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення. Окрема ухвала є й реакцією на ті порушення, що не усуваються рішенням.

Обставини, на які посилається позивач, стосуються питання виконання судового рішення, яке вже постановлене та набрало законної сили.

Отже, реалізація такої процесуальної дії як постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, а рішення про ухвалення такого різновиду ухвал, приймається при виявленні таких порушень закону, які вимагають інформування компетентних органів, уповноважених на вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 1340/4560/18.

Суд зазначає, що заявлене позивачем та його представником клопотання не містить достатніх обґрунтувань, які б слугували підставою для постановлення судом окремої ухвали, адже, у клопотанні не наведено конкретних обставин, які можуть свідчити про те, що дії відповідача або його представника носять очевидний протиправний характер та спрямовані навмисно на грубе порушення прав позивача. Таких доказів до матеріалів справи не надано.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні клопотання позивача та його представника про постановлення окремої ухвали слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про залишення без задоволення заяви і клопотання позивача та його представника.

Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 2, 14, 241-242, 248, 249, 293, 294, 370, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та клопотання Годунова Віталія Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 про застосування штрафу у порядку ст.382 КАС України; постановлення окремої ухвали по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної академії Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Владислав ЄГУПЕНКО