Справа № 138/155/24
Суддя: Холодова Т. Ю.
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 138/155/24
Провадження №:2-а/138/3/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Холодової Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Паламарчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Кушніра Михайла Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Горбовий В.А. звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.01.2024 о 10 год. 03 год. старший лейтенант поліції Кушнір М.А. виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1286077 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. В постанові працівник поліції зазначив, що ОСОБА_1 25.10.2023 здійснила «завідомо неправдивий» виклик на спецлінію 102, повідомивши про конфлікт, якого не було. Разом з тим, позивач не згодна з винесеною відносно неї постановою, та вважає її незаконною. Представник позивача зазначає, що 25.10.2023 близько 08 год. 40 хв. позивач здійснила виклик на спецлінію «102» у зв`язку із здійсненням протиправних дій щодо неї сусіда, дії якого були агресивні. Разом з тим, працівник поліції старший лейтенант Кушнір М.А. не звернув увагу на пояснення позивача, в результаті чого позивачу стало погано, у неї піднявся тиск, вона викликала швидку допомогу. В час коли лікарі надавали позивачу допомогу, старший лейтенант поліції Кушнір М.А. виніс постанову від 25.10.2023 серії ЕГА № 1217156 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, яка була скасована рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області віл 11.12.2023, а справа направлена на новий розгляд до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області. В подальшому, 06.01.2024 старший лейтенант поліції Кушнір М.А. без належного повідомлення підстав свого приїзду повідомив позивача про винесення відносно неї оскаржуваної постанови. Так, представник зазначає, що під час розгляду адміністративної справи позивачу не роз`яснено її права та обов`язки, тобто передчасно виніс постанову про притягнення позивача до відповідальності за завідомо неправдивий виклик поліції. Також під час винесення постанови позивачу не було надано можливості скористатись правовою допомогою, а також подати будь-які клопотання. При цьому оскаржувана постанова не містить об`єктивної сторони правопорушення та відомостей щодо доказів вчинення позивачем правопорушення. При цьому дії позивача не були спрямовані на зрив нормальної роботи поліції. Крім того на момент винесення оскаржуваної постанови минув строк притягнення до адміністративної відповідальності, визначений ст. 38 КУпАП. За таких підстав представник позивача просить скасувати постанову серії ЕГА № 1286077 від 06.01.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП та закрити провадження у справі.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 22.01.2024 відкрито провадження в адміністративній справі, призначено її до судового розгляду, надано відповідачу строк для надіслання відзиву на позовну заяву і усіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову та витребувано від ГУНП у Вінницькій області докази, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови, в тому числі фото і відео фіксацію.

29.01.2023 до суду на виконання вимог ухвали в частині витребування доказів надійшла копія оскаржуваної постанови та рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.12.2023.

07.02.2024 до суду надійшов відзив ГУНП у Вінницькій області на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що оскаржувана постанова винесена інспектором СРПП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області в межах наданих йому повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством за наслідками повного та всебічного розгляду справи про адміністративне правопорушення після ухвалення рішення суду від 11.12.2023, у зв`язку з тим, що 25.10.2023 позивач здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, чим вчинила адміністративне правопорушення. Таким чином дії інспектора щодо виявлення 25.10.2023 факту адміністративного правопорушення є правомірними та законними, що підтверджується змістом постанови. За викладених обставин, стягнення, передбачене ст. 183 КУпАП накладено інспектором СРПП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області у межах наданих йому повноважень і під час виконання службових обов`язків та були здійсненні відповідно до вимог чинного законодавства України та зафіксовані в постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕГА № 1286077 від 06.01.2024.

16.02.2024 сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи до суду не з`явились. Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу у відсутність позивача та її представників адвоката Горбового В.А. Відповідач старший лейтенант поліції Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Кушнір М.А. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також просить зменшити розмір витрат на правову допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до наступного висновку.

Суд встановив, що 06.01.2024 старшим лейтенантом поліції Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Кушніром М.А. винесено постанову серії ЕГА № 1217156 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 9).

Зі змісту постанови вбачається, що 25.10.2023 ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик на спецлінію «102», повідомивши про конфлікт, якого не було.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 183 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику служби, зокрема поліції. При цьому, дії особи спрямовані саме на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як, зокрема, поліції. Особа викликає поліцейського ніби то для зупинення вчинення правопорушення, знаючи про те, що у цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Особа, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою і бажає даремного виїзду на місце виклику поліцейських, у тому числі.

Як зазначено в статті 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі за ст.183 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

У вказаних випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі на місці виявлення правопорушення.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Так, відповідно до ст. 288 КУпАП перевірка законності та обґрунтованості постанови по справі про адміністративне правопорушення судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин першої та другої ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зокрема частиною 4 ст. 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.12.2023, ухваленим за наслідками розгляду справи між тими ж сторонами, предметом якої було оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1217156 від 25.10.2023 за наслідками розгляду адміністративної справи щодо подій, які мали місце 25.10.2023, встановлено, що протиправних дій з боку сусідів, зокрема сусіда ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 вчинено не було. Отже інформація, яка була повідомлена позивачем на лінію «102» не була підтвердженою в ході приїзду працівників патрульної поліції. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що свідчать про вчинення будь-якого злочину, правопорушення або інших не передбачених законом дій, які б порушували права, інтереси ОСОБА_1 або створювали загрозу її здоров`ю, життю або майну, які б були обґрунтованою правдивою підставою для виклику екстрених служб, а саме поліції. Тому поліцейським було вірно встановлено всі обставини повідомленої позивачем інформації та відсутність будь-яких доказів вчинення щодо позивача неправомірних дій зі сторони сусіда ОСОБА_3 , як про це позивач стверджувала у виклику.

При цьому вказана постанова серії ЕГА № 1217156 від 25.10.202 була скасована судом з процедурних підстав, а саме встановлення судом порушення порядку розгляду працівником поліції справи про адміністративне правопорушення і саме тому справа була надіслана до на новий розгляд до Могилів-Подільського РВП ГУ НП у Вінницькій області.

За таких підстав суд відхиляє доводи представника позивача, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 183 КУпАП та погоджується з доводами представника ГУ НП у Вінницькій області щодо наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Разом з тим, щодо інших доводів представника позивача, викладених в позовній заяві про процедурні порушення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Водночас статтею 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю зокрема у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Отже, процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення та ухвалення за її наслідками постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Як встановлено судом, адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП було вчинене ОСОБА_1 25.10.2023, отже останнім днем, коли позивача можна було притягнуто до адміністративної відповідальності за вказане адміністративне правопорушення, було 25.12.2023, в той час як оскаржувана постанова винесена 06.01.2024, тобто з порушенням вказаних норм чинного законодавства.

Частина 3 ст. 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи суд приходить до висновку, що рішення суб`єкта владних повноважень необхідно скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення з підстав викладених вище.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржувана у цій справі постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню саме з процедурних підстав.

При цьому згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04).

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для надання правової оцінки посиланням представника позивача на інші порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та доказам, зазначеним на їх підтвердження та спростування, оскільки, зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови, вони не впливають на вирішення спору у даній справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Частинами 2 та 3 статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При вирішенні питання про стягнення судових витрат суд враховує як вказані норми закону, так і зважає на наявність клопотання відповідача щодо зменшення розміру судових витрат на правову допомогу.

При цьому суд враховує, що покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд встановив, що відповідно до Ордеру № 1485118, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 339, Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 25.10.2023, додаткової угоди № 2 від 15.01.2024 ОСОБА_1 доручила адвокату Горбовому В.А. надавати правову допомогу (юридичні, адвокатські, правничі послуги) на умовах передбачених цим договором та представляти її інтереси зокрема в Могилів-Подільському міськрайонному суді Вінницької області з усіх питань, в тому числі під час розгляду справи щодо оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1286077 від 06.01.2024.

Пунктом 3 вказаного договору визначено, що замовник зобов`язується за виконані роботи виплатити виконавцю винагороду (гонорар) в розмірі, який обумовлюється додатковою угодою до даного договору.

Згідно додаткової угоди № 2 до Договору про надання адвокатських послуг сторони домовились доповнити розділ 3 Договору наступним пунктом: Замовник зобов`язується виплатити виконавцю винагороду (гонорар) в розмірі 3000 грн.

Відповідно до Акту виконання робіт адвокатом надано наступні послуги правничої допомоги: підготовка, оформлення, друк та подання до суду позовної заяви із додатками - 1 год.; оформлення, друк, подання 1 адвокатського запиту, отримання відповідей - 0,5 год.; оформлення, друк подання клопотань про приєднання доказів, направлення примірника клопотань сторонам по справі - 0,5 год.

Вартість 1 години роботи адвоката визначено з розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, встановленого Законом України «Про держаний бюджет на 2024 рік», що становить 1514 грн.

Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 15.01.2024 позивач сплатила адвокату Горбовому В.А. 3000 грн. згідно договору від 05.12.2023 та додаткової угоди № 2 від 15.01.2024.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до такого висновку.

Так, вказані в Акті виконаних робіт види послуг, які зазначені представником позивача окремо є одним і тим же видом послуг та охоплюються такою послугою як "підготовка позовної заяви", оскільки ці послуги взаємопов`язані та послуга, яка зазначена у пункті 1 акту включає в себе правничі послуги, зазначені у пунктах 2 та 3 акту.

Більше того, поданий представником позивача доказ, а саме відповідь ГУНП у Вінницькі області від 22.01.2024 на його адвокатський запит (а.с. 38) без подання суду інших доказів (копії зібраних по справі матеріалів, диск з відео файлом), що були направлені йому як додаток до зазначеної відповіді не були подані суду для дослідження та не були покладені в обґрунтування позовної заяви.

Таким чином, покладення на відповідача витрат по оплаті правничих витрат, зазначених у пунктах 2 та 3 акту не відповідає критерію розумності, обґрунтованості та є безпідставним.

У постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19 викладено правовий висновок, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що представником позивача доведено, документально обґрунтовано обсяг та розмір витрат на професійну правничу допомогу, що пов`язані з розглядом даної справи у сумі 1514,00 гривень, що обчислюється шляхом множення затраченого часу в кількості 1 год. на 50% від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, встановленого Законом України «Про держаний бюджет на 2024 рік», що становить 1514,00 грн., який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Розмір таких витрат відповідає критерію реальності, співмірності та розумної необхідності таких витрат.

Крім того, підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 605, 60 грн.

Одночасно, зважаючи, що при зверненні до суду з даним позовом судовий збір сплачено у розмірі 1221,20 грн., суд роз`яснює позивачу її право на звернення до суду з клопотанням про повернення надмірно сплаченого судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 1, 9, 38, 183, 222, 247, 251, 258, 268, 278, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 19 ч. 2, 72, 77, 78, 90, 132, 134, 139, 241, 243-246, 271, 286 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Кушніра Михайла Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову інспектора СРПП Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Кушніра Михайла Анатолійовича серії ЕГА № 1286077 по справі про адміністративне правопорушення від 06 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП.

Адміністративну справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Горбовий Володимир Анатолійович, адреса: вул. Київська, 32/1, м. Могилів-Подільський, Вінницька обалсть.

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, місцезнаходження: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, , електронна адреса: .

Відповідач: старший лейтенант поліції Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Кушнір Михайло Анатолійович, адреса для листування: вул. Сагайдачного, 4, м. Могилів-Подільський, Вінницька область.

Суддя: Т.Ю. Холодова