Справа № 200/6964/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2024 року Справа№200/6964/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення №15 від 24.11.2023 та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення №15 від 24.11.2023 та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що ним було отримано 24.11.2023 року рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач) №15 від 24.11.2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Заява з додатками на призначення подавалася через портал ПФУ 19.11.2023 року. Позивач вважає, що зазначене рішення прийнято з порушенням закону та перевищенням повноважень, є протиправним і порушує принципи рівності та гарантування прав і законних інтересів громадянина, об`єктивності та неупередженості суб`єкта владних повноважень.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач звертався із заявами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України. Первинне звернення від 01.09.2023 було скеровано для опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, спеціалістами якого було прийняте рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 08.09.2023 № 15, повторне звернення від 19.11.2023, було скеровано для опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області, спеціалістами якого було прийняте рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 24.11.2023 № 15. Відповідач зазначив, що відповідно до пункту 2 статті 114 Закону 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць (після 21.08.1992 року), - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Страховий стаж позивача склав 30 років 3 місяці. Стаж роботи на пільгових умовах 11 місяців. Вік позивача на дату звернення становить 58 років. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам. Відповідач зауважив, що записи в трудовій книжці позивача не дають можливості встановити пільговий характер роботи та чи працював позивач повний робочий день на вказаній посаді, як того вимагає п.2 ст.114 Закон України №1058, тому, оскільки записи у трудовій книжці позивача про займану посаду не містять даних про характер виконуваної роботи та про зайнятість протягом повного робочого дня, виникає необхідність надання довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Головним управлінням довідки від 02.08.2023 за № 1/2393, від 01.08.2023 за № 121 та від 14.02.2023 № 1/268 не враховані для підтвердження пільгового стажу роботи, оскільки встановлено невідповідність назви посад, зазначених у довідці та згідно даних трудової книжки та матеріалів атестації робочих місць. Відповідач зазначив, що з приводу зарахування періоду проходження військової служби до пільгового стажу роботи, під час визначення права на пенсію на пільгових умовах час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на час призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах. При цьому застосовується пункт 109 Положення, в якому передбачено, що періоди служби в складі Збройних сил СРСР, в органах міліції (тощо) прирівнюється за вибором особи чи до роботи, яка передувала, чи до роботи, що була після військової служби, а навчання в професійно-технічних закладах зараховується до стажу роботи, яка була після їх закінчення. Отже, у даному випадку військову службу не буде зараховано до пільгового стажу, оскільки робота, яка передувала їй не підтверджена як пільгова робота. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Позивач надав відповідь на відзив в якій зазначив наступне, що позовні вимоги викладені в позовній заяві повністю підтверджує, відзив на позовну заяву відхиляє та не визнає. Просив суд задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08.12.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявність кабінету електронного суду у позивача та відповідача із відповідною відміткою в графі «доставлено» та графі «дата встановлення статусу» зазначено 09.12.2023.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , є громадянином України про що свідчить наявна копія в матеріалах справи паспорту з безконтактним електронним носієм у вигляді ID картки № НОМЕР_2 , орган що видав 1430, дата видачі 14.12.2018 року.

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, 19.11.2023 позивач із заявою про призначення пенсії за віком звернувся засобами вебпорталу ПФУ за призначення йому пенсії.

За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, що підтверджується позовною заявою, відзивом відповідача на позовну заяву та насамперед рішенням №15 від 24.11.2023.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рішення про відмову в призначенні пенсії прийнятому відповідачем від 24.11.2023 №15, в якому зазначене наступне: відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області в ході розгляду заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який 19.11.2023 звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Згідно з наданими документами страховий стаж становить 30 років 3 місяці 20 днів. Відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки після досягнення 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівники, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз.1 ч.1 ст.26 Закону №1058, зокрема, чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи. Вік заявника на дату звернення становить 58 років 4 місяці 18 днів. Стаж роботи за Списком №2 становить 11 місяців 24 дні. Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р № 637 із змінами (далі Постанова), для підтвердження періодів роботи на посадах, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників згідно додатку №5 до даної постанови. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу роботи за Списком № 2 не зараховано періоди роботи із шкідливими і важкими умовами праці згідно довідок: №1/2393 від 02.08.2023, №121 від 01.08.2023 та № 1/268 від 14.02.2023, оскільки встановлено невідповідність назви посад згідно довідок, даних трудової книжки та матеріалів атестації робочих місць. Додатково повідомляємо, що пунктом 3 статті 44 Закону №1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. В разі підтвердження періодів роботи із Особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці актом зустрічної перевірки; заявнику необхідно повторно звернутися із заявою про призначення пенсії. З огляду на зазначене, керуючись ст. 45 Закону № 1058, п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 з наступними змінами. Вирішено: у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058 відмовити.

Вважаючи протиправним рішення відповідача від 24.11.2023 №15, а також не зарахування до його пільгового стажу за Списком №2, що дає право на пенсію на пільгових умовах періодів роботи: з 06.09.2001 по 12.10.2011 року на посаді електрогазозварника; з 16.06.2015 по 31.12.2015 року на посаді електрогазозварника 4 розряду; з 01.01.2016 по 02.08.2016 року на посаді електрогазозварника 4 розряду; з 03.08.2016 по 01.01.2018 року на посаді електрогазозварника 4 розряду; з 02.01.2018 по 25.01.2021 року на посаді електрогазозварника 5 розряду; з 26.01.2021 по 31.07.2023 року на посаді електрогазозварника 5 розряду, та як наслідок не призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначено Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до положень абз. 1 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з приписами абз. 3 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Абзацом 22 статті 1 Закону №1058-IV визначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному управлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону №1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Як встановлено судом позивач звернувся до відповідача із заявою від 19.11.2023 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах передбачених підп.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058-IV.

Відповідно до приписів п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до положень підп.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Отже проаналізувавши вищенаведене суд зазначає, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років та наявністю страхового стажу - 30 років, та наявністю пільгового стажу за Списком №2 12 років 06 місяців.

За результатами розгляду заяви позивача про призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідач прийняв оскаржуване рішення №15 від 24.11.2023, яким було відмовлено позивачу враховуючи, що у нього відсутній необхідний пільговий стаж за Списком №2.

На момент звернення позивача з даною заявою про призначення пенсії, вік позивача становив - 58 років, страховий стаж становив 30 років 3 місяці 20 днів, пільговий стаж 11 місяців 24 дні, що є недостатнім відповідно до вимог підп.2 п.2 ст.114 ЗУ №1058-ІV.

Отже, з урахуванням позовних вимог спірним питанням в даній справі є не зарахування відповідачем позивачу до його пільгового стажу за Списком №2 наступних періодів його роботи: з 06.09.2001 по 12.10.2011 року на посаді електрогазозварника; з 16.06.2015 по 31.12.2015 року на посаді електрогазозварника 4 розряду; з 01.01.2016 по 02.08.2016 року на посаді електрогазозварника 4 розряду; з 03.08.2016 по 01.01.2018 року на посаді електрогазозварника 4 розряду; з 02.01.2018 по 25.01.2021 року на посаді електрогазозварника 5 розряду; з 26.01.2021 по 31.07.2023 року на посаді електрогазозварника 5 розряду.

Суд не розглядає питання щодо не зарахування до пільгового стажу позивача період проходження ним строкової військової служби в збройних силах з 27.10.1985 по 26.11.1987 року, про що зазначає відповідач у його відзиві на позовну заяву. Оскільки цей період не є спірним відповідно до заявлених позовних вимог позивача, та був зарахований відповідачем позивачу, що підтверджується довідкою форми РС-право ППВП ПФУ сформованої по позивачу, відповідно до якої строк військової служби увійшов до страхового стажу позивача - 2 роки 1 місяць 0 днів.

З приводу спірних питань, суд зазначає наступне.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Судом встановлено, що посади, на яких працював позивач у спірні періоди (з 2001 по 2023), віднесені до Списків № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані спірні періоди роботи позивача (постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162; №36 від 16.01.2003 року; №461 від 24.06.2016 року).

Порядок підтвердження стажу роботи регулюється положеннями ст.62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень пп. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії дублікату трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 дата заповнення 17 липня 2001 року, судом встановлена наступна трудова діяльність позивача у спірні періоди:

- з 06.09.2001 по 01.01.2002 прийнятий електрогазозварником 4 розряду на шахтній ділянці, номер запису 5 в трудовій книжці;

- з 02.01.2002 по 02.05.2007 переведений електрогазозварником 5 розряду, номер запису 6 в трудовій книжці;

- з 03.05.2007 по 12.10.2011 переведений електрогазозварником 6 розряду, номера записів 7,8 в трудовій книжці позивача;

- з 16.06.2015 по 31.12.2015 прийнятий електрогазозварником 4 розряду в дільницю «ремонтно-механічний цех» на строк до 31.12.2015 року, номер запису 17 в трудовій книжці;

- з 01.01.2016 по 25.01.2021 переведений електрогазозварником 4 розряду в дільницю «ремонтно-механічний цех», присвоєний 5 розряд електрогазозварника, номера записів 18, 19, 20 в трудовій книжці;

- з 26.01.2021 прийнятий електрогазозварником 5 розряду в дільницю «Ремонтно-механічний цех» за переведенням з філії «Добропільське Енергопідприємство» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», номер запису 21 в трудовій книжці.

Також на сторінках 12, 13, 16, 17 трудової книжки позивача, зазначено: за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 пост.КМУ від 24.06.2016 року №461 наказ №134 від 24.05.2016 року; за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 пост.КМУ від 24.06.2016 року №461 наказ №170 від 29.05.2018 року; за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 пост.КМУ від 24.06.2016 року №461 наказ №90 від 01.03.2021 року; за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 пост.КМУ від 24.06.2016 року №461 наказ №226 від 30.05.2023 року.

Вищенаведене підтверджується також відомостями про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України, сформовану позивачем щодо своєї трудової діяльності від 02.12.2023 засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України, та наданої в якості доказів до суду.

Суд зауважує, що відповідач у своєму спірному рішенні, жодним чином не зазначає про будь-які недоліки, які має трудова книжка позивача, та тільки у своєму відзиві на позовну заяву він зауважив, що: «записи в трудовій книжці позивача не дають можливості встановити пільговий характер роботи та чи працював позивач повний робочий день на вказаній посаді, як того вимагає п.2 ст.114 Закон України №1058, тому, оскільки записи у трудовій книжці позивача про займану посаду не містять даних про характер виконуваної роботи та про зайнятість протягом повного робочого дня, виникає необхідність надання довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».

З цього приводу суд має зауважити, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Відповідач в свою чергу не надав суду доказів того, що в трудовій книжці позивача містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, так само, як про це не зазначено відповідачем у рішенні про відмову у призначенні пенсії, прийнятому ним за результатом розгляду заяви позивача.

Разом з тим, окрім наведеної обставини, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу і на переконання суду є достатнім підтвердженням на зарахування спірних періодів до його пільгового стажу за Списком №2.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано. При цьому, при вирішенні даної справи суд враховує те, що позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення дублікату трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Судом встановлено, що враховуючи спірне рішення, відповідач відмовляючи у зарахуванні позивачу до його пільгового стажу за Списком №2, зазначив: «до стажу роботи за Списком № 2 не зараховано періоди роботи із шкідливими і важкими умовами праці згідно довідок: №1/2393 від 02.08.2023, №121 від 01.08.2023 та № 1/268 від 14.02.2023, оскільки встановлено невідповідність назви посад згідно довідок, даних трудової книжки та матеріалів атестації робочих місць».

Суд проаналізувавши надані позивачем довідки до відповідача, встановив наступне:

- довідка №268 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, яку видано від 14.02.2023 ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», в якій зазначено, що позивач працював повний робочий день на поверхні з важкими та шкідливими умовами праці на виробництві по видобутку вугілля на шахті «Алмазна» виробничого об`єднання «Добропіллявугілля» з 06.09.2001 по 12.10.2011 року (10 років 01 місяць 07 днів), виконував гірничі роботи за професією електрогазозварник дільниця УПП, наказ №183 від 07.09.2001 р., що передбачено Списком №2 розділ 33 підрозділ 33, позиція 906;

- довідка №1/2393 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, яку видано від 02.08.2023 ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», в якій зазначено, що позивач працював повний робочий день на роботах з важкими та шкідливими умовами праці за пільговим стажем у філії «Добропільське енергопідприємство» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» з 16.06.2015 по 31.12.2015 року (0 років 06 місяць 16 днів), виконував зварювальні роботи за професією електрогазозварник 4 розряду дільниці «ремонтно механічний цех», що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ «загальні професії» підрозділ позиція, 33 постанови КМУ №36 від 16.01.2003, ч.2 п.2 ст.114 Закону України №1058-ІV; з 01.01.2016 по 02.08.2016 року (0 років 7 місяців 02 дні), виконував зварювальні роботи за професією електрогазозварник 4 розряду дільниці «ремонтно механічний цех», що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ «загальні професії» підрозділ позиція, 33 постанови КМУ №36 від 16.01.2003, ч.2 п.2 ст.114 Закону України №1058-ІV; з 03.08.2016 по 01.01.2018 року виконував зварювальні роботи за професією електрогазозварник 4 розряду дільниці «ремонтно механічний цех», що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ «загальні професії» підрозділ позиція, постанови КМУ №461 від 24.06.2016, ч.2 п.2 ст.114 Закону України №1058-ІV; з 02.01.2018 по 25.01.2021 року (3 роки 0 місяців 24 дні) виконував зварювальні роботи за професією електрогазозварник 5 розряду дільниці «ремонтно механічний цех», що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ «загальні професії», постанови КМУ №461 від 24.06.2016, ч.2 п.2 ст.114 Закону України №1058-ІV;

- довідка №121 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, яку видано від 01.08.2023 ВП «Енергопідприємство» ДП «Добропіллявугілля-видобуток», в якій зазначено, що позивач працював повний робочий день на роботах з важкими та шкідливими умовами праці за пільговим стажем у ВП «Енергопідприємство» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» з 26.01.2021 по 31.07.2023 (2 роки 06 місяць 06 днів), виконував зварювальні роботи за професією електрогазозварник 5 розряду дільниці «Механічно ремонтний цех», що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ постанови КМУ №461 від 24.06.2016 року; ч.2 п.2 ст.114 Закону України №1058-ІV.

Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі по тексту - Порядок № 42) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими Міністерством праці України від 01.09.1992 № 41.

Пунктами 8 та 9 Порядку №442 встановлено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Зміст наведених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Так, на працівника, зайнятого на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, особи, які зайняті на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця та/чи порушено норми законодавства при її проведенні, у тому числі, але не виключно, оформленні документів щодо неї, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі 520/15025/16-а.

Відповідно до п.3 ст.44 ЗУ №1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд зауважує, що станом на момент розгляду та винесення рішення по справі, доказів проведеної зустрічної перевірки відповідачем наданих довідок, які підтверджують пільговий стаж роботи позивача за Списком №2 до суду не надано.

Так, у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 Верховний Суд вказав на те, що «перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії».

Отже, саме пенсійний орган має вчинити дії щодо перевірки наданих позивачем документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Також суд проаналізувавши довідку форми ОК-5 Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу, сформовану по позивачу у спірний період з 06.09.2001 по 12.10.2011 обліковувався за кодом підстави для обліку спецстажу (2010 та 2011 роки) ЗП301Б1; з 16.06.2015 по 31.12.2015 року; з 01.01.2016 по 02.08.2016 року; з 03.08.2016 по 01.01.2018 року; з 02.01.2018 по 25.01.2021 року та з 26.01.2021 по 31.07.2023 року обліковувався за кодом підстави для обліку спецстажу ЗП301Б1.

Відповідно до Додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного соціального внеску органам Пенсійного фонду України, Довіднику кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, код підстави для обліку спецстажу ЗП301Б1 передбачене - працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінка, що опосередковано підтверджує той факт, що позивач у спірній періоди був зайнятий на роботах віднесених до Списку №2.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до його пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періодів роботи: з 06.09.2001 по 12.10.2011 року на посаді електрогазозварника; з 16.06.2015 по 31.12.2015 року на посаді електрогазозварника 4 розряду; з 01.01.2016 по 02.08.2016 року на посаді електрогазозварника 4 розряду; з 03.08.2016 по 01.01.2018 року на посаді електрогазозварника 4 розряду; з 02.01.2018 по 25.01.2021 року на посаді електрогазозварника 5 розряду; з 26.01.2021 по 31.07.2023 року на посаді електрогазозварника 5 розряду.

Суд зауважує, що Рішення повинно містити чіткі і зрозумілі, а також з посиланням на правові норми, критерії оцінки трудової діяльності особи, що звернулась за призначенням пенсії. В рішенні пенсійного органу за загальним правилом повинно бути надано оцінку всім періодам роботи особи, що вказані в трудовій книжці позивача, оскільки і особа, і суд (якщо рішення пенсійного органу оскаржено) повинен чітко розуміти періоди і підстави, що зараховані/не зараховані для призначення пенсії.

Підсумовуючи все вищенаведене та встановлене при розгляді справи, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення про відмову у призначенні пенсії відповідача від 24.11.2023 №15, прийнято не на підставі Конституції та законодавства України, а отже підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги позивача зазначити з урахуванням досягнення необхідного віку для призначення пенсії 55 років при загальному страховому стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 06 місяців на зазначеній роботі, суд з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до спірного рішення та відзиву на позовну заяву, відповідачем не заперечувалось наявність у позивача необхідного віку та наявності загального страхового стажу, а заперечувалось саме відсутність необхідного пільгового стажу за Списком №2.

Враховуючи наявну довідку форми РС-право, а також те, що суд зобов`язав відповідача зарахувати до його пільгового стажу спірні період роботи, таким чином, пільговий стаж роботи за Списком №2 складає: з 06.09.2001 по 12.10.2011 року 10 років 1 місяць 6 днів; з 16.06.2015 по 31.12.2015 року 6 місяців 15 днів; з 01.01.2016 по 02.08.2016 року 7 місяців 1 день; з 03.08.2016 по 01.01.2018 року 1 рік 4 місяців 29 днів; з 02.01.2018 по 25.01.2021 року 3 роки 23 дні; з 26.01.2021 по 31.07.2023 року 2 роки 6 місяців 5 днів, що загалом становить 18 років 2 місяці 19 днів, що є достатнім та відповідає вимогам зазначеним п.2. ч.2 ст.114 ЗУ №1058-ІV.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №15 від 24.10.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 19.11.2023 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду по даній справі із зарахуванням до його пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періодів роботи: з 06.09.2001 по 12.10.2011 року на посаді електрогазозварника; з 16.06.2015 по 31.12.2015 року на посаді електрогазозварника 4 розряду; з 01.01.2016 по 02.08.2016 року на посаді електрогазозварника 4 розряду; з 03.08.2016 по 01.01.2018 року на посаді електрогазозварника 4 розряду; з 02.01.2018 по 25.01.2021 року на посаді електрогазозварника 5 розряду; з 26.01.2021 по 31.07.2023 року на посаді електрогазозварника 5 розряду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 02.12.2023, позивач за подання адміністративного позову сплатив 858,88 грн. судового збору.

Суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у розмірі 858,88 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (адреса: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд.15, ) про визнання протиправним та скасування рішення №15 від 24.11.2023 та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () №15 від 24.10.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 19.11.2023 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду по даній справі із зарахуванням до його пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періодів роботи: з 06.09.2001 по 12.10.2011 року на посаді електрогазозварника; з 16.06.2015 по 31.12.2015 року на посаді електрогазозварника 4 розряду; з 01.01.2016 по 02.08.2016 року на посаді електрогазозварника 4 розряду; з 03.08.2016 по 01.01.2018 року на посаді електрогазозварника 4 розряду; з 02.01.2018 по 25.01.2021 року на посаді електрогазозварника 5 розряду; з 26.01.2021 по 31.07.2023 року на посаді електрогазозварника 5 розряду.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (адреса: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд.15, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 коп.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16 лютого 2024 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець