Справа № 120/6936/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 лютого 2024 р. Справа № 120/6936/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що його довірителя в лютому 2022 року мобілізовано на військову службу Іллінецьким районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки та в подальшому зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду кулеметника.

Під час захисту Батьківщини від військової агресії російської федерації проти України, виконуючи бойові завдання, ОСОБА_1 отримав хворобу, а саме пупкову грижу з пластикою черевної стінки ОСОБА_2 .

23 листопада 2022 року ОСОБА_1 підписав згоду на проведення операції та проходження лікування у військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону.

Того ж дня позивачу була надана довідка військово-лікарської комісії, у якій вказується його стан після усунення фіксованої пупкової грижі з пластикою передньої черевної стінки по ОСОБА_2 з тимчасовим порушенням функції, а також зазначено, що вказане захворювання пов`язане з проходженням військової служби.

22 лютого 2023 року представником позивача на адресу військової частини НОМЕР_1 направлено рапорт, у якому останній просив призначити розслідування щодо видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка була спричинена вибухами під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини 23 вересня 2022 року.

Проте жодної відповіді на адресу представника позивача від відповідача не надійшло.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 , представник позивача звернувся до суду із цим позовом з вимогою зобов`язати відповідача провести службове розслідування щодо отримання ОСОБА_1 травми під час несення військової служби у Збройних Силах України.

Ухвалою від 29 травня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

13 липня 2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що з лютого 2022 року по теперішній час ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . 09 листопада 2022 року позивач звернувся за медичною допомогою до медичного пункту військової частини зі скаргою на погане самопочуття. Після надання першої медичної допомоги на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09 листопада 2023 року № 235 позивача було направлено на лікування до військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (м. Вінниця). При цьому після відбуття на лікування позивач на зв`язок з командуванням не виходив, медичну документацію, яка б підтверджувала законність його перебування поза межами частини, не надав. За фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05 лютого 2023 року № 85 призначено службове розслідування. За результатами службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 99 від 11 лютого 2023 року (з основної діяльності), яким позивача оголошено таким, що самовільно залишив військову частину.

Щодо непроведення службового розслідування відповідач зазначив, що відповідно до пункту 1 розділу І Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року № 332, ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту. Пунктом 1 розділу ІІ цієї ж Інструкції передбачено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни, які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

На думку відповідача, позивач не був учасником обмеженої в часі події, а також не піддавався дії факторів, перелічених в зазначеній вище нормі, які можна було б кваліфікувати як нещасний випадок. Більше того, позивачем не наведено жодних фактичних підстав, які б обґрунтовували позовні вимоги.

Також відповідач зазначив, що відповідно до пункту 1 розділу VІ Інструкції усі вперше виявлені хронічні професійні захворювання та отруєння військовослужбовців підлягають розслідуванню. Діагноз професійного захворювання встановлюється згідно з Переліком професійних захворювань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2000 року № 1662. Згідно з пунктами 5 та 6 розділу VІ Інструкції на кожного хворого на профзахворювання начальником закладу охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України складається повідомлення про профзахворювання (отруєння) за формою ПЗВ-2 (додаток 14). Протягом трьох днів після встановлення остаточного діагнозу профзахворювання повідомлення за формою ПЗВ-2 надсилається до військової частини, з якої поступив хворий, до регіонального санітарно-епідеміологічного управління та до закладу охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, який обслуговує цю частину. Командир військової частини, отримавши повідомлення за формою ПЗВ-2, призначає розслідування причин кожного випадку профзахворювання, яке проводиться протягом десяти робочих днів.

Відтак, на думку відповідача, необхідними передумовами для призначення службового розслідування за фактом професійного захворювання є наявність відповідного діагнозу в Переліку та повідомлення командира військової частини начальником закладу охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України про профзахворювання.

В той же час, як зазначає відповідач, пупкова грижа не входить до відповідного Переліку, а повідомлення про профзахворювання позивача до військової частини НОМЕР_1 не направлялося.

За таких обставин, на думку відповідача, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

15 лютого 2024 року відповідачем до суду подано додаткові пояснення, у яких йдеться про те, що на адресу військової частини НОМЕР_1 не надходив рапорт позивача або його представника, у якому б йшлося про проведення службового розслідування щодо отримання травми ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією військового квитка серії НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09 листопада 2022 року № 235 старшого солдата ОСОБА_1 знято з котлового забезпечення (триразового харчування) з 10 листопада 2022 року та направлено на лікування у військово-медичний клінічний центр Центрального регіону (м. Вінниця) на підставі направлення на лікування від 09 листопада 2022 року № 1135.

У цьому наказі також зазначено, що місцем його видачі є населений пункт Оскіл Харківської області.

Довідкою військово-лікарської комісії № 2555, що видана військово-клінічним центром Центрального регіону 23 листопада 2022 року, підтверджується те, що захворювання ОСОБА_1 "ТАК, пов`язано з проходженням військової служби". На підставі статті 56 графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 потребує направлення у батальйон (команду) видужуючих.

22 лютого 2023 року представник позивача в інтересах позивача звернувся із рапортом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив призначити розслідування щодо видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка була спричинена вибухами та уламками, а також видати позивачу довідку про обставини травми, яка була спричинена вибухами під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини 23 вересня 2022 року.

Відповідно до долученого до позову рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу згадуваний вище рапорт направлено за адресою: 63801, Харківська обл., Ізюмський р-н, м. Борова.

Матеріали адміністративної справи не містять відповіді військової частини на такий рапорт.

Особливу увагу привертає той факт, що у письмових поясненнях, що надійшли до суду 15 лютого 2024 року, відповідач стверджує, що не отримував рапорт позивача (чи його представника) про призначення службового розслідування щодо причин отримання травми позивачем.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 2 Закону 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок № 608).

Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку № 608 цей порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Водночас підпунктом 5 пункту 2 розділу І Порядку № 608 передбачено, що розслідування нещасних випадків, професійних захворювань, аварій проводиться відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360.

Наказ Міністра оборони від 06 лютого 2001 року № 36 втратив чинність на підставі наказу Міністерства оборони України № 332 від 27 жовтня 2021 року.

Наказом Міністерства оборони № 332 від 27 жовтня 2021 року відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, абзацу десятого пункту 2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, та з метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням і веденням обліку нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями Збройних Сил України затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України.

Відтак процедура проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту визначена Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (далі - Інструкція №332).

Пунктом 1 розділу ІІ даної Інструкції передбачено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції № 332 про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний: терміново організувати надання домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за потреби його доставку до закладу охорони здоров`я; негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини; зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на дату настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.

Згідно з абзацом 1 пункту 3 розділу ІІ Інструкції № 332 нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

Таким чином, призначенню розслідування у зв`язку з нещасним випадком має передувати повідомлення військовослужбовця безпосередньому командиру про його настання, а у разі несвоєчасного повідомлення чи втрати працездатності не відразу - рапорт безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси. При цьому без отримання рапорту потерпілого командуванням військової частини не може йтися про проведення відповідного службового розслідування.

В підтвердження отримання військовою частиною НОМЕР_1 рапорту від 22 лютого 2023 року представником ОСОБА_1 долучено до позовної заяви рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 325. Зі змісту такого повідомлення слідує, що рапорт направлявся за адресою: 63801, Харківська обл., Ізюмський р-н, м. Борова.

При цьому доказів отримання відповідачем рапорту не надано.

Водночас у позовній заяві зазначена інша адреса місцезнаходження військової частини НОМЕР_1 : АДРЕСА_1 .

Відповідач у поданих до суду 15 лютого 2024 року додаткових поясненнях заперечує факт отримання рапорту представника Мазура С.М., у якому йшлося б про необхідність проведення службового розслідування щодо отриманої позивачем травми.

Відтак посилання представника позивача на повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 325 як доказ отримання відповідачем рапорту від 22 лютого 2023 року слід оцінити критично, оскільки по-перше, відповідач заперечує проти отримання ним вказаного рапорту, а по-друге, адреса отримувача, зазначена у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, не відповідає місцю розташування військової частини НОМЕР_1 , що зазначена представником позивача у позовній заяві.

Більше того, матеріали адміністративної справи не містять доказів отримання рапорту від 22 лютого 2023 року військовою частиною НОМЕР_1 .

За таких обставин суд доходить висновку, що відповідачем не проведено службове розслідування та не надано відповідь на рапорт представника позивача від 22 лютого 2023 року про необхідність проведення службового розслідування щодо отримання травми ОСОБА_1 , оскільки такий рапорт до нього не надходив.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані представником позивача, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог відсутні й підстави для відшкодування позивачеві витрат, пов`язаних із сплатою ним судового збору.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Варварівка; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 )

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 26615897)

Рішення суду в повному обсязі складено 16.02.2024

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович