Справа № 320/23848/23
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2024 року №320/23848/23

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого-судді Перепелиця А.М., суддів Головенка О.Д., Колеснікової І.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Національного Центру оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту в окремій частині, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Кабінету Міністрів України (далі відповідач-1), Національного Центру оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій (далі відповідач-2 або НЦУ) про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту в окремій частині, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:

- визнати протиправним і нечинним пункт 33 Порядку оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.2004 №812;

- визнати протиправною бездіяльність Національного центру оперативно-технічного управління мережами комунікацій, яка полягає у неоприлюдненні усіх виданих ним нормативно-правових актів та актів індивідуальної дії (розпоряджень), крім внутрішньо-організаційних;

- зобов`язати Національний центр оперативно-технічного управління мережами комунікацій оприлюднити усі видані ним нормативно-правові акти та акти індивідуальної дії (розпорядження), крім внутрішньо-організаційних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачем зазначено про порушення його права на доступ до публічної інформації, яка міститься в окремих розпорядженнях, виданих Національним Центром оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій. Позивач стверджує, що підставою для обмеженого до їх доступу є пункт 33 Порядку оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.2004 №812 (далі Порядок №812), з яким позивач не погоджується та вважає його протиправним, оскільки обмеження доступу до інформації може запроваджуватись лише на рівні закону, а не підзаконного правового акта. Водночас, позивач зауважив, що ухвалюючи вказану норму, яка міститься в пункті 33 Порядку №812, Уряд перебрав на себе виключні повноваження органу законодавчої влади.

Крім того, позивачем наголошено на тому, що пункт 33 Порядку №812 запроваджено відповідачем у спосіб, який суперечить загальним принципам обмеження доступу до публічної інформації, визначених частинами 1, 2 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Також, позивачем зауважено, що оскаржуваний пункт Порядку №812 не відповідає вимогам правової визначеності, оскільки не конкретизує до якої з трьох категорій інформації з обмеженим доступом (конфіденційна, таємна чи службова) він відносить узагальнену інформацію стосовно системи оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами та передбачає обмеження доступу до такої узагальненої інформації в цілому, з урахуванням критеріїв, визначених статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позивач у строк, встановлений судом, вимоги ухвали виконав.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Національного Центру оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту в окремій частині, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії. Також, вказаною ухвалою зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати оголошення про відкриття провадження в адміністративній справі №320/23848/23 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету міністрів України, Національного Центру оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій про визнання протиправним і нечинним пункту 33 Порядку оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.2004 №812, в якому вказана постанова була або мала бути офіційно оприлюднена.

Не погоджуючись з аргументами та доводами викладеними в позовній заяві, представником відповідача-2 було подано відзив, відповідно до якого останній зазначив про необґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання оприлюднити усі видані НЦУ нормативно-правові акти та акти індивідуальної дії (розпорядження) з огляду на те, що в умовах воєнного стану більшість розпоряджень НЦУ стосується організації надання електронних комунікаційних послуг та ресурсів електронних комунікацій загального користування в інтересах підрозділів сил оборони та сил безпеки України за відповідними заявками та замовленнями. При цьому, представник відповідача-2 відмітив, що у розпорядженнях може зазначатись інформація про конкретні локації, де підрозділами Збройних Сил України, інших військових формувань та правоохоронних органів отримуються відповідні електронні комунікаційні послуги та ресурси електронних комунікацій загального користування. Водночас, представник відповідача-1 пояснив, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв?язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України.

Представник відповідача-1, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що приймаючи Порядок №812, Уряд діяв виключно у межах наданих йому повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, адже оприлюднення усіх виданих НЦУ нормативно-правових актів та актів індивідуальної дії (розпоряджень), про що просить позивач, може завдати шкоди інтересам національної безпеки держави.

На виконання вимог ухвали суду від 01.08.2023 представником відповідача-1 подано до суду докази публікації оголошення щодо оскарження пункту 33 Порядку оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.2004 №812, у виданні, в якому вказана постанова була або мала бути офіційно оприлюднена.

У поданій до суду відповіді на відзив позивач вказав, що відповідачем-2 не було долучено жодного доказу на підтвердження наявності інформації з обмеженим доступом в тих розпорядженнях, які ним було прийнято, однак не було оприлюднено. Крім того, позивач зазначив, що умовах воєнного стану конституційні права можуть бути тимчасово обмежені, однак такі обмеження не можуть вводитися свавільно і не мати за собою будь-якого правового підґрунтя.

Позивач вважає, що відповідачами не наведено обґрунтованих заперечень, які спростовували його доводи, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача-1, заперечуючи проти позовних вимог, вказав, що метою неоприлюднення усіх виданих НЦУ розпоряджень є запобігання завданню шкоди інтересам національної безпеки та територіальної цілісності держави, а сама по собі діяльність НЦУ призначена для здійснення забезпечення сталого функціонування телекомунікаційних мереж в умовах воєнного стану.

Стосовно порушеного права представник відповідача-1 наголосив на тому, що зміст позовних вимог зводиться до зобов`язання НЦУ здійснити дії щодо невизначеного кола осіб, що не відповідає способу захисту, визначеному положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.

Протокольною ухвалою від 06.12.2023 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначити до судового розгляду, який буде здійснюватись колегіально.

Протокол автоматичного визначення складу колегії суддів від 11.12.2023 для розгляду адміністративної справи №320/23848/23 визначено колегію суддів у складі: Перепелиця А.М. - головуючий суддя, судді Головенко О.Д., Колеснікова І.С.

У судовому засіданні 31.01.2024, заслухавши пояснення сторін, протокольною ухвалою судом було постановлено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Кабінетом Міністрів України 29.06.2004 прийнято постанову №812, якою затверджено Порядок оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану, зокрема, пунктом 33 якого визначено, що узагальнена інформація стосовно системи оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами є інформацією з обмеженим доступом (далі Порядок №812).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Національного Центру оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій із запитом на інформацію від 12.06.2023, в якому просив надати електронні копії таких документів:

- усі розпорядження НЦУ, видані у період з 24.02.2022 по 12.06.2023;

- усі звернення державних органів, що надійшли до НЦУ, якщо вони стали підставою для видання будь-яких з розпоряджень, згаданих у пункті 1 цього запиту.

Листом від 16.06.2023 №68/ВС/05-570 за результатами опрацювання вказаного запиту, відповідач-2 повідомив, що запитувана позивачем інформація відповідно до пункту 33 Порядку оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.2004 №812, є інформацією з обмеженим доступом.

У подальшому, позивач звернувся до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України із скаргою від 21.06.2023, в якій просив доручити Національному центру оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій забезпечити виконання вимог статті 15 (частин 1, 2) Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме оприлюднити усі ухвалені ним розпорядження (крім внутрішньо організаційних).

Листом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 07.07.2023 №16/01/01-3909/СЕД позивача повідомлено про те, що згідно із пунктом 33 Порядку оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.2004 №812, інформація стосовно системи оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами (далі СОТУ) є інформацією з обмеженим доступом і не може бути розкритою. Зазначено, що оскільки всі видані НЦУ розпорядження у сукупності відображають узагальнену інформацію про СОТУ, такі розпорядження не можуть бути оприлюднені відповідно до вимог пункту 33 Порядку.

Не погоджуючись з вказаним вище пунктом Порядку №812 та вважаючи, що відповідач-2 допустив протиправну бездіяльністю, яка полягає у неоприлюдненні усіх виданих ним нормативно-правових актів та актів індивідуальної дії (розпоряджень), позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у цій справі, суд в першу чергу вважає за необхідне встановити наявність у позивача права на оскарження пункту 33 Порядку №812, з приводу чого зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень визначені у положеннях статті 264 КАС України.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 264 КАС України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Згідно з частинами другою, третьою статті 264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Відтак, процесуальний закон вимагає, щоб у позовній заяві про оскарження нормативно-правового акта позивач, з-поміж іншого, обґрунтував свою належність до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт. Таке ж правило має застосовуватись і до оскарження правових актів індивідуальної дії.

Крім того, з аналізу вказаних норм вбачається, що особливістю провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів є те, що для таких категорій спорів передбачено, фактично, необмежене коло осіб, які можуть ініціювати відкриття відповідного провадження в адміністративному суді; необмежене в часі право на доступ до суду для ініціювання такого спору; додаткові гарантії інформування всіх про початок розгляду судом такого спору; додаткові процесуальні гарантії для сторін, що надаються згідно з положеннями КАС України у справах, що розглядаються за правилами загального позовного провадження; спеціальні повноваження суду, спрямовані на гарантування ефективного захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.05.2022 у справі №160/9717/21 , від 13.03.2023 у справі №620/4460/21.

Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Такої позиції притримується Верховний Суд у постанові від 23.03.2023 у справі №640/6699/20.

Як встановлено судом, позивач звернувся до відповідача-2 із запитом на інформацію від 12.06.2023, в якому просив надати електронні копії документів, а саме: усіх розпоряджень НЦУ, виданих у період з 24.02.2022 по 12.06.2023; усіх звернень державних органів, що надійшли до НЦУ, якщо вони стали підставою для видання будь-яких з розпоряджень, згаданих у пункті 1 цього запиту.

Листом від 16.06.2023 №68/ВС/05-570 позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви з посиланням на пункт 33 Порядку №812.

Крім того, звертаючись до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України із відповідною скаргою, позивачу також було відмовлено в її задоволенні з посиланням на пункт 33 Порядку №812.

Тобто, надаючи відповідь про відмову в наданні запитуваної позивачем інформації та обґрунтовуючи правомірність неоприлюднення розпоряджень, прийнятих НЦУ, відповідач-2 посилається на пункт 33 Порядку №812.

З аналізу наведеного, слід зазначити, пункт 33 Порядку №812 є нормою права, яка поширює свою дію на спірні правовідносини між позивачем (як запитувачем інформації) та НЦУ (як розпорядником інформації), у зв`язку з чим суд вважає, що позивачем було доведено його право на звернення до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до частин четвертої, восьмої статті 32 Закону України «Про електронні комунікації» від 16.12.2020 №1089-IX (далі Закон України «Про електронні комунікації») в умовах надзвичайного та воєнного стану національний центр оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України виконує оперативно-технічне управління електронними комунікаційними мережами у межах повноважень, наданих йому Кабінетом Міністрів України.

Національний центр оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України в умовах надзвичайного або воєнного стану видає розпорядження щодо оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами, які є обов`язковими для виконання постачальниками електронних комунікаційних мереж та/або послуг.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України в межах компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Таким чином, нормами чинного законодавства України прямо передбачено право Кабінету Міністрів України формувати, встановлювати та затверджувати на виконання законів України порядок створення та діяльності національного центру оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України.

На виконання вказаних положень Закону, Кабінетом Міністрів України 29.06.2004 прийнято постанову №812, якою затверджено Порядок оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №812 система оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами призначена для забезпечення сталого функціонування телекомунікаційних мереж в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану.

До складу системи оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами входять, зокрема, Національний центр оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій.

Так, пунктом 33 вказаного Порядку визначено, що узагальнена інформація стосовно системи оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами є інформацією з обмеженим доступом.

З наведеного вбачається, що діяльність Національного центру оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій призначена для здійснення забезпечення сталого функціонування телекомунікаційних мереж в умовах воєнного стану.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв?язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України.

Статтею 34 Конституції України визначено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

З наведеного вбачається, що відповідач-2 наділений повноваженнями щодо обмеження доступу до інформації стосовно системи оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами.

Водночас, суд звертає увагу, що поняття «інформація (публічна) з обмеженим доступом» регламентовано статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Так, частинами першою, другою статті 6 вказаного Закону передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є, зокрема, службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

За наведених положень законодавства, слід дійти висновку, що обмеження доступу до службової інформації є законним, за умови, якщо розголошення такої інформації призведе до завдання шкоди інтересам національної безпеки та територіальної цілісності держави.

При цьому, як вже було зазначено, сама по собі діяльність Національного центру оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій призначена для здійснення забезпечення сталого функціонування телекомунікаційних мереж в умовах воєнного стану.

З урахуванням вищенаведеного, неоприлюднючи окремі розпорядження, які містять інформацію про системи оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами (виходячи із функціональних завдань Національного Центру оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій), суд приходить до висновку, що відповідач-2 діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений пунктом 33 Порядку №812.

При цьому, суд враховує доводи відповідача-2, що в умовах воєнного стану більшість розпоряджень НЦУ стосується організації надання електронних комунікаційних послуг та ресурсів електронних комунікацій загального користування в інтересах підрозділів сил оборони та сил безпеки України за відповідними заявками та замовленнями. При цьому, представник відповідача-2 відмітив, що у розпорядженнях може зазначатись інформація про конкретні локації, де підрозділами Збройних Сил України, інших військових формувань та правоохоронних органів отримуються відповідні електронні комунікаційні послуги та ресурси електронних комунікацій загального користування.

Під час розгляду справи позивачем заявлялось клопотання про витребування доказів (розпоряджень), однак у судовому засіданні 06.12.2023 представник відповідача-2 пояснив, що всі документи в сукупності мають державну таємницю, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання позивача було відмовлено.

Натомість, суд враховує, що всі інші розпорядження, які не містять інформації з обмеженим доступом, опубліковані на офіційному сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку.

Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Національного центру оперативно-технічного управління мережами комунікацій, яка полягає у неоприлюдненні усіх виданих ним нормативно-правових актів та актів індивідуальної дії (розпоряджень), крім внутрішньо-організаційних та зобов`язання Національного центру оперативно-технічного управління мережами комунікацій оприлюднити усі видані ним нормативно-правові акти та акти індивідуальної дії (розпорядження), крім внутрішньо-організаційних задоволенню не підлягають.

Щодо протиправності пункту 33 Порядку №812, суд зазначає наступне.

Пунктом 33 Порядку №812 передбачено, що узагальнена інформація стосовно системи оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами є інформацією з обмеженим доступом.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про інформацію» право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Як було зазначено, інформацією з обмеженим доступом є, зокрема, службова інформація (пункт 3 частини першої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Згідно частини першої статті 9 Закону України «Пор доступ до публічної інформації» відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація, що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень.

З аналізу викладених норм законодавства вбачається, що обмеження публічного доступу до службової інформації є законним, за умови, якщо розголошення такої інформації призведе до завдання шкоди інтересам національної безпеки та територіальної цілісності України.

При цьому, Порядок №812 визначає, що система оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами призначена для забезпечення сталого функціонування телекомунікаційних мереж в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану.

Система оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами призначена для забезпечення сталого функціонування телекомунікаційних мереж в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану.

До складу системи оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами входять, зокрема, Національний центр оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій.

Пунктом 17 Порядку №812 визначено, що основними завданнями системи оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами є забезпечення:

- безперервного та ефективного управління телекомунікаційними мережами в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану;

- функціонування телекомунікаційних мереж із заданими параметрами, в тому числі моніторингу з метою безперебійного надання телекомунікаційних послуг.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин та станом на момент розгляду справи, на усій території України діє воєнний стан, введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Суд зазначає, що обмеження доступу до інформації, яке відбулось внаслідок прийнятого оскаржуваного пункту 33 Порядку №812, зумовлено введенням воєнного стану на усій території України та, перш за все, для захисту інтересів національної безпеки та територіальної цілісності держави.

Відтак, враховуючи вищевикладені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним і нечинним пункту 33 Порядку оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.2004 №812.

Також, позивачем під час розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами, що приймаючи оскаржуваний пункт Порядку №812, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначений нормами чинного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.9, ст.72, ч.1, 2, 5 ст.77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.

Керуючись ст.9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 264 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Національного Центру оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту в окремій частині, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Головуючий-суддя Перепелиця А.М.

Судді Головенко О.Д.

Колеснікова І.С.