Справа № 200/7416/23
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2024 року Справа№200/7416/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лубенської районної військової адміністрації Полтавської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Лубенської районної військової адміністрації Полтавської області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Лубенської районної військової адміністрації Полтавської області щодо припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, з 01.10.2023;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Лубенської районної військової адміністрації Полтавської області поновити виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, ОСОБА_1 , з 01.10.2023.

На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона та її малолітній син є внутрішньо-переміщеними особами та відповідно отримувачами допомоги на проживання. Як стало їй відомо з листа відповідача, з 01.10.2023 вказана допомога була припинена у зв`язку з набуттям ними права власності на житлове приміщення, яке розташоване на територіях, що не включені до переліку територій, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (дату припинення можливих бойових дій) або тимчасової окупації. Позивачка зауважує, що вона має право власності на 1/2 частину будинку, де житлова площа всього будинку складає 34,9 кв.м, інша частина зареєстрована за її чоловіком. Тобто, з 34,9 кв.м площі житлового приміщення на одного члена сім`ї припадає 11,63 кв.м при нормі 13,65 км. Крім того позивачка звертає увагу суду, що будинок вони придбали у власність 19.09.2022, тобто до набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» від 11.07.2023 № 709, тому зазначена постанова не може звужувати права внутрішньо переміщених осіб на отримання допомоги та поширювати свою дію на відносини, які були у минулому. Станом на 19.09.2022 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» вона мала право придбати нерухомість і далі отримувати допомогу як внутрішньо переміщена особа.

Відповідач заперечуючи проти позову, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що рішенням від 14.04.2022 позивачці було призначено допомогу на проживання як внутрішньо переміщеній особі з 01.03.2022.

26.04.2023 ОСОБА_1 звернулася з заявою про перерахунок допомоги на проживання у зв`язку з народженням дитини. Рішенням від 01.05.2023 призначена допомогу у новому розмірі.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2023 року № 709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» виплата припиняється внутрішньо переміщеним особам, якщо за результатами верифікації встановлено, що внутрішньо переміщена особа має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташовані на територіях, не включених до переліку територій, затвердженого Мінреінтеграції, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (дату припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджено органами місцевого самоврядування або за технічної можливості інформацією щодо житлових приміщень, віднесених до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, або житлового приміщення /частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї).

За даними Єдиної інформаційної системи соціальної сфери у вересні 2023 року виявлено невідповідності, надані Мінфіном за результатами проведеної верифікації даних щодо отримувачів допомоги. Станом на 01 серпня 2023 року позивачка має у власності частину житлового приміщення, загальною площею 54,8 кв.м, яке розташоване на території Полтавської області, тому виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам припинена автоматично засобами Єдиної інформаційної системи соціальної сфери з 01.10.2023.

За результатами перевірки інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлено, що ОСОБА_1 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_2 ) має у власності 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто її частина житла складає 27,4 кв. м.

З огляду на те, що ОСОБА_1 отримувала допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам разом з дитиною, тому, на думку відповідача, із розрахунку з 27,4 кв.м площі житлового приміщення на одного члена сім`ї припадає - 13,7 кв.м. Враховуючи, що позивачка має у власності житлове приміщення, яке має площу понад 13,65 кв.м на одного члені сім`ї, відповідно до Постанови № 709 вона втратила право на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року відстрочено позивачці сплату судового збору, позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивачка ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджено паспортом № НОМЕР_1 , орган, що видав 5339, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації від 01.04.2022 № 1626- ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою. Фактичним місцем проживання є: АДРЕСА_1 .

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 355247825 позивачка разом з ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 1076 від 19.09.2022 та посвідченого приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області, набула право власності (спільну часткову) на земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа будинку складає 54,8 кв.м, житлова 34,9 кв.м.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Хорольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), позивачка 08.11.2022 уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на ОСОБА_5 .

Син позивачки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , набув статусу внутрішньо перемішеної особи і зареєстрований разом з матір`ю, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 25.04.2023 № 1626-.

Рішенням Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації від 01.05.2023 № позивачці та її сину призначено допомогу на проживання яку внутрішньо переміщеним особам у розмірі 2000 грн та 3000 грн відповідно.

31.08.2023 за даними Єдиної інформаційної системи соціальної сфери за результатами проведеної верифікації даних щодо одержувачів допомоги виявлено невідповідність даних щодо позивачки, а саме: набуття у власність житлового приміщення/частини житлового приміщення.

Управління соціального захисту населення Лубенської районної військової адміністрації листом від 23.11.2023 № 2188/12-43 повідомило позивачки про те, що за результатами проведеної верифікації даних щодо отримувачів допомоги станом на 01.08.2023 вона має у власності 1/2 частину житлового будинку загальною площею 54,8 кв.м, що у розрахунку на одного члена сім`ї припадає 13,7 кв.м, у зв`язку з чим вона втратила право на продовження отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Позивачка не погоджуючись із діями відповідача щодо припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.10.2023 року, звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних мотивів.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно зі статтею 3 Конституції України гарантовано визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону №1706-VII встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з частиною першою та другою статті 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Частиною першою статті 5 Закону №1706-VII передбачено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до частин другої, третьої статті 7 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

За приписами частини першої статті 9 Закону №1706-VII внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.

20.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок №332 в редакції чинній на час виникнення правовідносин).

Відповідно до пункту 1 Порядку №332 цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

Пунктом 2 Порядку № 332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204. Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Згідно з пунктом 3 Порядку №332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Відповідно до підпункту 5 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 709 від 11 липня 2023 року «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» з 1 вересня 2023 року виплата допомоги припиняється внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, а також особам, у яких внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, зруйноване або непридатне для проживання житлове приміщення та яким допомогу було призначено відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якщо за результатами верифікації встановлено, що після набрання чинності цієї постанови внутрішньо переміщена особа має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташовані на територіях, не включених до переліку територій, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (дату припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджено органами місцевого самоврядування або за технічної можливості інформацією щодо житлових приміщень, внесених до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї).

Відповідно до статті 47 Житлового кодексу України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Тобто, за приписами підпункту 5 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 709 від 11 липня 2023 року «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» держава визначила підстави припинення виплат допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Разом з цим, підстава, за якої допомога на проживання продовжує виплачуватися, відповідно до Постанови 709, зокрема, якщо внутрішньо переміщена особа має житлове приміщення (частину житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї).

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами позивачка разом з чоловіком ОСОБА_4 набули право власності (спільну часткову) на земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа будинку складає - 54,8 кв.м, житлова 34,9 кв.м.

Крім того, до членів родини позивачки належить неповнолітній син ОСОБА_6 , який має статус внутрішньо переміщеної особи.

Враховуючи, що склад родини позивачки 3 особи, тому з розрахунку жилої площі житлового будинку на одного члена сім`ї вбачається, що позивачці належить - 11, 63 кв.м., тобто менше, ніж передбачено діючим законодавством (34,9 кв.м (житлова) : 3 (особи) = 11,63 кв.м (на одну особу)).

Таким чином, ураховуючи приписи Постанови № 709, позивачка не втратила право на отримання допомоги на проживання як внутрішньо переміщена особа, оскільки має частину житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї.

Аналізуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що відповідачем помилково проведено розрахунок жилої площі житлового будинку на одного члена сім`ї, що призвело до необґрунтованого висновку про існування підстав для припинення виплат допомоги на проживання.

В розумінні частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Оскільки відповідачем рішення про припинення виплати допомоги на проживання позивачці не приймалось, чим порушено право останньої на його оскарження, суд вважає позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача поновити виплату допомоги на проживання з 01.10.2023 такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено в судовому порядку належними та допустимими доказами правомірність припинення виплати допомоги на проживання.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 01.12.2023 позивачці відстрочено сплату судового збору, до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання фізичною особою - підприємцем до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб у 2023 році складає 2684 грн.

Таким чином, зважаючи на те, що ухвалою суду від 26.12.2023 позивачці відстрочено сплату судового збору, суд доходить висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору у розмірі 858,88 грн на користь Державного бюджету України.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління соціального захисту населення Лубенської районної військової адміністрації Полтавської області (місцезнаходження: 37503, Полтавська область, м. Лубни, вул. Соборності, 66, площа Академіка Олексія Бекетова, 19, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Лубенської районної військової адміністрації Полтавської області щодо припинення ОСОБА_1 виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 жовтня 2023 року.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Лубенської районної військової адміністрації Полтавської області поновити ОСОБА_1 виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 жовтня 2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Лубенської районної військової адміністрації Полтавської області (місцезнаходження: 37503, Полтавська область, м. Лубни, вул. Соборності, 66, площа Академіка Олексія Бекетова, 19, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 858,88 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 16 лютого 2024 року.

Суддя Т.О. Шувалова