Справа № 620/2/21
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2/21 Суддя (судді) першої інстанції: Наталія БАРГАМІНА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Мельник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на окрему ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України до Чернігівського окружного адміністративного суду з заявою, в якій просила суд визнати протиправним рішення Міністерства оборони України прийняте на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 у справі № 620/2/21, яке виражене у формі протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.11.2023 № 32/с; постановити окрему ухвалу і направити її на адресу Міністерства оборони України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, невиконанню рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 та поновлення позивача в правах і законних інтересах на отримання в повному обсязі одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 під час проходження ним військової служби; постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності відповідних посадових осіб Міністерства оборони України, рішення, дії чи бездіяльність яких призвела до порушення закону та невиконанню рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.03.2021.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що відповідачем в порушення резолютивної частини судового рішення відповідно до якого зобов`язано Міністерство Оборони України призначити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 1/2 від 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, тобто половину суми.

Окремою ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії, вчинені Міністерством оборони України на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі № 620/2/2021, які полягають в неналежному виконанні Міністерством оборони України судового рішення в частині призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка позивача ОСОБА_2 , що настала в період проходження ним військової служби у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року (підпункт «а» пункту 1 статті 16-2, підпункт 2 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Не погоджуючись з вказаною окремою ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати окрему ухвалу у повному обсязі та ухвалити нове рішення на користь Міністерства оборони України, яким відмовити в позовних вимогах ОСОБА_1 у повному обсязі. Залишити заяву в порядку статті 383 КАС України ОСОБА_1 без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а окрему ухвалу - без змін, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 ст. 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

У Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Так, з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, регламентований статтею 383 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 6 ст. 383 КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 249 КАС України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 у справі № 620/2/21 позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене пунктом 3 протоколу засідання комісії від 15.01.2020 № 4, в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 , що настала в період проходження ним військової служби; зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 , що настала в період проходження ним військової служби, в решті позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 було змінено в резолютивній частині з урахуванням висновків даної постанови та викладено абзац 3 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 в наступній редакції:

«Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка позивача ОСОБА_2 , що настала в період проходження ним військової служби у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року (підпункт «а» пункту 1 статті 16-2, підпункт 2 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 - залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 30.08.2023 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.03.2021, у частині залишеній без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021 було залишено без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021 Чернігівським окружним адміністративним судом 04.10.2021 було видано ОСОБА_1 виконавчі листи.

Як вбачається з матеріалів справи, комісією було призначено одноразову грошову допомогу дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, капітана ОСОБА_2 , у розмірі 1/2 від 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому настала смерть ОСОБА_2 (2018), у сумі 440500,00 грн. (згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.11.2023 № 32/с).

Таким чином, призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 було здійснено не в розмірі, встановленому рішенням суду.

Вказане призвело до неналежного виконання Міністерством оборони України постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі № 620/2/21 та, як наслідок, порушення відповідачем норм Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших нормативно-правових актів в частині обов`язковості виконання судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що на даний час в матеріалах справи відсутні докази повного виконання рішення суду, що не заперечується сторонами у справі.

Щодо доводів апелянта про наявність членів сім`ї померлого, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в грудні 2020 року ОСОБА_1 було подано позов до Чернігівського окружного адміністративного суду, відповідачем зазначено - Міністерство оборони України, судом першої інстанції інших учасників до розгляду справи не було залучено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 було змінено в резолютивній частині та викладено абзац 3 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 в наступній редакції:

«Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка позивача ОСОБА_2 , що настала в період проходження ним військової служби у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року (підпункт «а» пункту 1 статті 16-2, підпункт 2 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 - залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 30.08.2023 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.03.2021, у частині залишеній без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021 було залишено без змін.

Таким чином, вказане судове рішення у даній справі необхідно виконувати з урахуванням учасників справи, визначених судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Також, доводи апелянта про те, що з боку Міністерства оборони України немає порушень щодо невиплати всієї суми одноразової грошової допомоги позивачу, оскільки, в померлого ( ОСОБА_2 ) є батьки (батько - ОСОБА_3 ) і вони також мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги за сина, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, батьки не були учасниками даного судового процесу.

Таким чином, з огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість поданої заяви, та наявності підстав для її задоволення і встановлення відповідачу строку для повідомлення суду першої інстанції про результати належного виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021 року у справі № 620/2/2021.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, адже оскаржувану ухвалу суд першої інстанції постановив з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо клопотання представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, поданого в судовому засіданні до початку судових дебатів, слід зазначити наступне.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до вимог частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги; документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

В силу вимог ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями частини 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції представником позивача надано: Договір надання правової допомоги від 08 лютого 2024 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордера №2 від 08 лютого 2024 року на суму три тисячі гривень.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів, визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, вважає розумно обґрунтованими, справедливими та співмірними заявлені витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, які підлягають компенсації позивачу у розмірі три тисячі грн.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року - залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Міністерства оборони України () понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено «16» лютого 2024 року.