Справа № 520/11882/23
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

"19" лютого 2024 р. № 520/11882/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції Шарової Дар`ї Валеріївни про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції Шарова Дар`я Валеріївна 09.02.2024 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, в якій просить суд вирішити питання про зміну способу та порядку виконання рішення по справі № 520/11882/23, видане 15.08.2023 Харківським окружним адміністративним судом, шляхом його зміни на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 різниці в пенсії, нарахованої за період з 08.05.2023 по 31.10.2023 в розмірі 33 604,88 грн.

В обґрунтування заяви заявник зазначила, що до відділу надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким повідомлено про зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі 2 роки 4 місяці 29 днів, періоду роботи на посаді помічника прокурора, старшого слідчого прокурора 4 роки 3 місяці, 6 днів, періоду роботи (професійної діяльності), вимога щодо якої була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді 3 роки, та здійснено перерахунок призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 08.05.2023, з урахуванням раніше виплачених сум. Також, повідомлено, що нараховані на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 по справі № 520/11882/23, з урахуванням ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 по справі № 520/11882/23 про виправлення описки в судовому рішенні, кошти за період з 08.05.2023 по 31.10.2023, з урахуванням відрахувань аліментів у розмірі 1/3 частини від загального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складають 33 604,88 грн та будуть виплачені при надходженні відповідного фінансового забезпечення. З листопада 2023 року довічне грошове утримання судді у відставці виплачується згідно вищезазначеного рішення суду, з урахуванням відрахувань аліментів у розмірі 1/3 частини від загального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Заявник вказує, що боржник на даний час не виконав рішення суду в повному обсязі. У зв`язку з невиконанням боржником рішення суду, заявник просить суд змінити спосіб і порядок виконання судового рішення, стягнувши з боржника на користь позивача різницю в пенсії, нарахованої за період з 08.05.2023 по 31.10.2023 в розмірі 33 604,88 грн.

Сторони у судове засідання, призначене на 19.02.2024 о 12:00, не прибули, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заявник просив розгляд заяви проводити без його участі.

Позивач та відповідач про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені, у судове засідання не прибули, причини неявки не повідомили.

За приписами ч. 2 ст. 378 КАСУ заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 229 КАС України, беручи до уваги, що сторони у судове засідання не прибули, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та подану заяву про зміну способу виконання судового рішення, суд встановив наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області щодо призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, строк навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 29 днів; період роботи на посаді помічника прокурора, старшого слідчого прокуратури - 4 роки 3 місяці 6 днів; період роботи (професійної діяльності), вимога щодо якої була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 08.05.2023, з урахуванням раніше виплачених сум. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 виправлено описку в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 шляхом викладення четвертого абзацу резолютивної частини рішення в наступній редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 08.05.2023, з урахуванням раніше виплачених сум".

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції Шаровою Дар`єю Валеріївною 09.02.2024 відкрито виконавче провадження № 73357797 з примусового виконання виконавчого листа № 520/11882/23, виданого 15.08.2023 Харківським окружним адміністративним судом.

Заявник зазначив, що станом на 30.11.2023 рішення суду боржником в повному обсязі не було виконано та державним виконавцем була винесена постанова про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області в розмірі 5 100,00 грн та встановлено новий строк виконання рішення.

22.12.2023 державним виконавцем сформовано та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області вимогу про отримання інформації.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.01.2024 № 2000-0305-8/5580 повідомлено про зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі 2 роки 4 місяці 29 днів, періоду роботи на посаді помічника прокурора, старшого слідчого прокурора 4 роки 3 місяці, 6 днів, періоду роботи (професійної діяльності), вимога щодо якої була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді 3 роки, та здійснено перерахунок призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 08.05.2023, з урахуванням раніше виплачених сум. Також, повідомлено, що нараховані на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 по справі № 520/11882/23, з урахуванням ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 по справі № 520/11882/23 про виправлення описки в судовому рішенні, кошти за період з 08.05.2023 по 31.10.2023, з урахуванням відрахувань аліментів у розмірі 1/3 частини від загального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складають 33 604,88 грн та будуть виплачені при надходженні відповідного фінансового забезпечення. З листопада 2023 року довічне грошове утримання судді у відставці виплачується згідно вищезазначеного рішення суду, з урахуванням відрахувань аліментів у розмірі 1/3 частини від загального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Заявник вважає, що виконання рішення суду у справі № 520/11882/23 можливе лише в разі зміни способу і порядку виконання рішення суду, шляхом стягнення з боржника суми в розмірі 33 604,88 грн на користь позивача.

Надаючи правову оцінку викладеним в заяві обставинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.

Також, суд зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Зазначені висновки Суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17 та від 7 лютого 2022 року у справі №200/3958/19-а.

Надаючи оцінку доводам заяви державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції, в якій заявник просила вирішити питання про зміну способу та порядку виконання рішення по справі № 520/11882/23, шляхом його зміни на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 різниці в пенсії в розмірі 33 604,88 грн, суд вважає за необхідне вказати таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ (далі за текстом - Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною третьою статті 33 Закон №1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до частин першої, третьої статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, установлених законом), - установити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З аналізу положень частин першої, третьої статті 378 КАС України суд робить висновок, що підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин. Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Подібна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі № 800/203/17.

Судом встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснило зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі 2 роки 4 місяці 29 днів, періоду роботи на посаді помічника прокурора, старшого слідчого прокурора 4 роки 3 місяці, 6 днів, періоду роботи (професійної діяльності), вимога щодо якої була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді 3 роки, та здійснило перерахунок призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 08.05.2023. Також, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 по справі № 520/11882/23 відповідачем розраховано заборгованість перед позивачем за період з 08.05.2023 по 31.10.2023, що, з урахуванням відрахувань аліментів у розмірі 1/3 частини від загального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складають 33 604,88 грн.

Також, судом встановлено, що відповідач у справі, який є боржником, не відмовляється виплачувати ОСОБА_1 суму перерахованого довічного грошового утримання у відповідності до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 у справі №520/11882/23. Так, відповідач у листі від 10.01.2024 № 2000-0305-8/5580, наявному в матеріалах справи, вказує, що з листопада 2023 року довічне грошове утримання судді у відставці виплачується згідно рішення суду від 19.06.2023 у справі № 520/11882/23, з урахуванням відрахувань аліментів у розмірі 1/3 частини від загального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Також, відповідач вказує, що заборгованість у сумі 33 604,88 грн буде виплачена позивачу при надходженні відповідного фінансового забезпечення.

Суд зазначає, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції Шаровою Д.В. у заяві від 09.02.2024 про зміну способу і порядку виконання судового рішення не наведено конкретних обставини, що унеможливлюють виконання судового рішення у справі № 520/11882/23, не вказано, які обставини ускладнюють виконання рішення суду, враховуючи, що боржник - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не відмовляється виконувати рішення суду та на виконання рішення суду зарахував ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, строк навчання у вищому юридичному навчальному закладі 2 роки 4 місяці 29 днів; період роботи на посаді помічника прокурора, старшого слідчого прокурора 4 роки 3 місяці, 6 днів; період роботи (професійної діяльності), вимога щодо якої була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді 3 роки, здійснив перерахунок призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 08.05.2023, з урахуванням раніше виплачених сум та визначив суму заборгованості по виплаті щомісячного довічного грошового забезпечення перед позивачем у розмірі 33 604,88 грн.

Суд зазначає, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії зі сплати заборгованості по призначеному щомісячному довічному грошовому утриманню і стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень певного розміру грошових коштів за конкретний період є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.

Резолютивна частина рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 у справі № 520/11882/23 має зобов`язальний характер та судом при розгляді вказаної справи не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів і, як наслідок, не розраховувалася заборгованість по щомісячному грошовому утриманню позивача.

Суд зазначає, що, оскільки розрахунок належної позивачу заборгованості по щомісячному грошовому утриманню судом не здійснювався, то зміна способу виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 у справі №520/11882/23 з зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 08.05.2023, на стягнення конкретної суми цієї заборгованості з визначенням певного періоду, фактично призведе до зміни рішення по суті з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішення питань, що не були предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що не передбачено статтею 378 КАС України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24.07.2023 у справі №420/6671/18.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу на те, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.

Так, у постанові від 24 грудня 2014 року у справі №21-506а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Подібного підходу дотримується і Верховний Суд, зокрема, у постановах від 7 березня 2018 року у справі № 456/953/15-а, від 16 липня 2020 року у справі №130/2176/17, від 11 листопада 2020 року у справі №817/628/15 та від 17 лютого 2021 року у справі №295/16238/14-а.

Таким чином, оскільки у справі, що розглядається встановлено, що способом відновлення порушеного права позивача у цій справі судом обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а стягнення конкретних сум невиплаченого щомісячного довічного грошового утримання не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, то суд доходить висновку про неможливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, який просить державний виконавець, адже запропонований останнім спосіб виконання судового рішення фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення у справі № 520/11882/23.

При цьому, суд зазначає, що грошові кошти у вигляді заборгованості по щомісячному довічному грошовому утриманню, які належать стягувачу, не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України. Водночас стягнення з суб`єкта владних повноважень (територіального органу Пенсійного фонду України) коштів, які знаходяться на його рахунках але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду у справі № 520/11882/23 залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання. У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості по щомісячному довічному грошовому утриманню позивача.

З огляду на викладене, враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті щомісячного довічного грошового утримання, то суд вважає безпідставними аргументи державного виконавця, наведені в його заяві про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду у справі №520/11882/23.

При цьому, суд враховує те, що право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати заборгованості по щомісячному довічному грошовому утриманню не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. У той же час, у спірному випадку йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. Суд наголошує, що зміна способу і порядку виконання рішення суду, у такому випадку, не захищає право позивача на отримання сум заборгованості по щомісячному довічному грошовому утриманню, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 95 Конституції України бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства; виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків; держава прагне до збалансованості бюджету України.

Враховуючи викладене, судом не встановлено обґрунтованих та доведених підстав для задоволення заяви державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції Шарової Дар`ї Валеріївни про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі № 520/11882/23.

Згідно ч. 8 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалу за результатами розгляду питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись положеннями статей 241, 248, 256, 294, 295, 297, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції Шарової Дар`ї Валеріївни про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Волошин