Справа № 260/9453/23
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2024 року м. Ужгород№ 260/9453/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Луцович М.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний,158-б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області , в якому просить:

1) визнати протиправними та скасувати рішення: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.05.2023; Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22.05.2023; Головного управління Пенсійного фонду у України в Закарпатській області від 21.06.2023; Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 19.07.2023, якими позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області зарахувати до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком період навчання з 25.01.1984 по 19.06.1984; період роботи з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.08.2007 по 31.08.2007; період отримання допомоги по безробіттю з 27.04.2011 по 24.10.2011.

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 27.04.2023, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні, прийнятому за результатами судового розгляду справи за цим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 27.04.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатські області із заявою про призначення пенсії, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.05.2023 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки, як вважає відповідач 1, страховий стаж ОСОБА_1 складає 28 років 04 місяці, що є недостатнім для призначення пенсії. В подальшому позивач неодноразово звертався із заявами про призначення пенсії: 15.05.2023, 14.06.2023, 12.07.2023. За результатами розгляду цих заяв відповідачі відмовляли у призначенні пенсії. Так, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (відповідач 2) мотивував своє рішення від 22.05.2023 наявністю у позивача 28 років 7 місяців та 6 днів страхового стажу, та незарахуванням до стажу періоду навчання з 25.01.1984 по 19.06.1984, а також періоду отримання допомоги по безробіттю з 27.04.2011 по 24.10.2011. Відповідач 3 (Головне управління Пенсійного фонду у України в Закарпатській області) мотивувало рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.06.2023 тим, що страховий стаж позивача становить 29 років 6 місяців 6 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. При цьому відповідач 3 зазначив, що «згідно наданих документів зараховано всі періоди роботи». 28 червня 2023 року з метою зарахування страхового стажу з січня 2004 року по грудень 2004 року (1 рік ) позивачем сплачено 16078,00 грн. Однак, і після цього позивачу було відмовлено у призначенні пенсі: Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (відповідач 4) рішенням від 19.07.2023 відмовив у призначенні пенсії, зважаючи на те, що станом на 31.03.2023 страховий стаж позивача становить 29 років 8 днів. Не зараховано до стажу період роботи з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.08.2007 по 31.08.2007 - через «відсутність в Реєстрі сум нарахованої заробітної плати», та перебування на обліку в Центрі зайнятості з 27.04.2011 по 24.10.2011 - у зв`язку з відсутністю звітності в Реєстрі. Позивач вважає рішення відповідачів протиправними та такими, що порушують його право на пенсійне забезпечення.

Відповідач-1 15.11.2023 надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.04.2023 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням №83 від 04.05.2023 Головним управлінням відмовлено в призначенні пенсії за віком позивачу відповідно до 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній належним чином підтверджений страховий стаж. У позивача із необхідних 30 років підтверджено лише 28 років 04 місяці. До страхового стажу позивачу відсутні підстави зарахувати час перебування на обліку в Центрі зайнятості з 27.04.2011 по 24.10.2011, оскільки відсутня інформація в реєстрі застрахованих осіб Державного Реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Також відсутні підстави зарахувати період навчання з 25.01.1984 по 19.06.1984, оскільки в наданих документах відсутній підпис голови екзаменаційної комісії. Вказані обставини суперечать вимогам Порядку №22-1 та Порядку №637. Інших документів, які підтверджують ці обставини позивачем не надано. Також звертає увагу суду на те, що повноваження Пенсійного Фонду України в даних правовідносинах є дискреційними та виключною компетенцією Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Відповідач-4 20 листопада 2023 року надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що за наслідками розгляду заяви від 12.07.2023 прийняте рішення від 19.07.2023 року № 83 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно Закону №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (стаж позивача склав 29 років 8 днів). Вказує на те, що при повторній перевірці було встановлено, що до страхового стажу неповністю враховано період роботи з 01.01.2004 по 31.12.2004 року згідно сплати внесків. Після перегляду страховий стаж ОСОБА_1 склав 29 років 6 місяців 6 днів. У зв`язку з уточненим розрахунком стажу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області 29.08.2023 було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на заміну рішення від 19.07.2023. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.08.2007 по 31.08.2007 у Закарпатському виробничому вертолітному об`єднані у зв`язку з відсутністю сум нарахованої заробітної плати в Реєстрі, та періоди перебування на обліку з 27.04.2011 по 24.10.2011 у Тячівському районному центрі зайнятості згідно довідки від 15.05.2023 №334/713.1-13, яка видана Тячівською філією Закарпатського обласного центру зайнятості, та записів трудової книжки, у зв`язку з відсутністю інформації за зазначений період в індивідуальних відомостях про застраховану особу в Реєстрі, що передбачено пунктом 2.1 Порядку № 22-1.

22 листопада 2023 відповідачем 3 подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову з таких мотивів. Вказує, що на підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви від 14.06.2023р. та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) відмовлено в призначенні пенсії по віку, про що винесено рішення № 83 від 21.06.2023 р., у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи. Стаж роботи ОСОБА_1 , обчислений на час прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії, складає 29 років 06 місяців 06 днів, що є недостатнім для призначенні пенсії за віком відповідно до 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області до страхового стажу ОСОБА_2 зараховано всі періоди роботи згідно інформації, що міститься в реєстрі застрахованих осіб Державного Реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Водночас зазначає, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_2 (довідка Форми ОК-5) відсутня інформація про страховий стаж, а саме: за періоди роботи з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.08.2007 по 31.08.2007.

29 листопада 2023 року до суду надійшов відзив відповідача 2, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що рішенням від 22.05.2023 № 83 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яким опрацьовано заяву за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст. 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, страховий стаж позивача становить 28 років 7 місяців 6 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 25.01.1984 по 19.06.1984, оскільки відсутній підпис голови екзаменаційної комісії, що унеможливлює його врахування. Також до страхового стажу не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 27.04.2011 по 24.10.2011 згідно довідки від 15.05.2023 № 34/7131-13, оскільки відсутня інформація в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Позивач, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

27 квітня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Заява була відпрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.05.2023 року №83 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж позивача згідно рішення від 04.05.2023 року №83 становить 28 років 04 місяці. За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу зараховано всі періоди роботи.

15 травня 2023 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком, якою подав всі наявні в нього документи для підтвердження страхового стажу роботи.

Заява була відпрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22.05.2023 року №83 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж позивача згідно наданих документів складає 28 років 7 місяців 6 днів. До страхового стажу позивача не зараховано: період навчання з 25.01.1984 по 19.06.1984, оскільки відсутній підпис голови екзаменаційної комісії та період отримання допомоги по безробіттю з 27.04.2011 по 24.10.2011 згідно довідки від 15.05.2023 № 34/7131-13, оскільки відсутня інформація в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

14 червня 2023 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою, якою подав всі наявні в нього документи для підтвердження страхового стажу роботи.

Заява була відпрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21.06.2023 року №83 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж позивача згідно наданих документів складає 29 років 6 місяців 6 днів. Згідно наданих документів до страхового стажу позивача зараховано всі періоди роботи.

26 червня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою, якою висловив бажання здійснити доплату до мінімального страхового внеску за неповні місяці з 01-02, 04-12 2004 року.

Згідно повідомлення-розрахунку Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №062 від 27.06.2023 позивачу визначену суму доплати у розмірі 15838,06 грн., яку позивачем було сплачено на належні реквізити Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області 28 червня 2023 року, що підтверджується квитанцією про оплату №.

12 липня 2023 року позивач вкотре звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення йому пенсії за віком.

Заява була відпрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 19.07.2023 року №83 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років. Страховий стаж позивача згідно наданих документів складає 29 років 8 днів (враховано по 31.03.2023). До страхового стажу позивача не зараховано: періоди роботи з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.08.2007 по 31.08.2007 у Закарпатському виробничому вертолітному об`єднані у зв`язку з відсутністю сум нарахованої заробітної плати в Реєстрі; перебування на обліку з 27.04.2011 по 24.10.2011 у Тячівському районному центрі зайнятості у зв`язку з відсутністю звітності в Реєстрі.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 29.08.2023 року №83 (прийнято на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 19.07.2023 року №83) позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років. Страховий стаж позивача згідно наданих документів склав 29 років 6 місяців 6 днів (враховано по 31.03.2023). До страхового стажу позивача не зараховано: періоди роботи з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.08.2007 по 31.08.2007 у Закарпатському виробничому вертолітному об`єднані у зв`язку з відсутністю сум нарахованої заробітної плати в Реєстрі; перебування на обліку з 27.04.2011 по 24.10.2011 у Тячівському районному центрі зайнятості у зв`язку з відсутністю звітності в Реєстрі.

Вважаючи дії відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії за віком протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України встановлено, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, починаючи з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року, не менше 30 років.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із пунктом "а" статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (надалі - Закон №1788-XII) вказаного Закону, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з ч.1 ст.56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з приписами статті 62 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі Закон №1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок №637).

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем при поданні заяв до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про призначення пенсії було подано трудову книжку серії НОМЕР_3 .

Судом досліджено трудову книжку позивача, та встановлено, що всі записи в трудовій книжці зроблені у відповідності до чинного нормативно-правового акту - Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах, організаціях, що затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 року №162 та Інструкції №58.

Разом з тим, окрім наведеної обставини, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу за весь період і на переконання суду є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

Що стосується незарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 25.01.1984 по 19.06.1984 оскільки відсутній підпис голови екзаменаційної комісії (рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22.05.2023 року №83), то суд вказує наступне.

Відповідно до підпункту «з» пункту 109 розділу VIII Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 (далі Положення № 590), крім роботи в якості робітника або службовця до загального стаж роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.

Відповідно до посвідчення №1931, виданого ОСОБА_1 , такий з 25 січня 1984 року до 19 червня 1984 року навчався на курсах «каменяр-плиточник-облицювальник» при Учбово-курсовому комбінаті тресту «Закарпатбуд». Вказане посвідчення містить печатку підприємства та підпис директора Учбово-курсового комбінату, однак відсутній підпис голови кваліфікаційної комісії.

Суд вказує, що неналежний порядок заповнення Посвідчення №1931 з вини адміністрації учбового закладу не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист при вирішення питань призначення пенсії за віком.

При цьому слід зазначити, що неналежний порядок заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства (якщо такі будуть встановлені) не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішення питань призначення пенсії за віком. Верховний Суд неодноразово висловлював свою позицію із зазначеного питання вказуючи, що недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії (постанова у справі №490/12392/16-а від 24 травня 2018).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Крім того, період навчання підтверджується довідкою №303/02-07 від 12.06.2023, згідно якої ОСОБА_1 зарахований на навчання до групи №5 «каменяр-плиточник-облицювальник» з 18 січня 1984 року та на підставі протоколу засідання кваліфікаційної комісії №381 від 19 червня 1984 року присвоєно 4 розряд за фахом каменяр-плиточник-облицювальник (наказ №223 від 19.06.1984).

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 25.01.1984 по 19.06.1984.

Щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду отримання допомоги по безробіттю з 27.04.2011 по 24.10.2011 та періоди роботи з 01.04.2005 по 30.04.2005, з 01.08.2007 по 31.08.2007, суд зазначає таке.

Згідно довідки Тячівської філії Закарпатського обласного центру зайнятості від 15.05.2023 №334/713.1-13, ОСОБА_1 з 27 квітня 2011 року по 24 жовтня 2011 року отримував допомогу по безробіттю.

У рішенні від 22.05.2023 року №83 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 27 квітня 2011 року по 24 жовтня 2011 року, оскільки відсутня інформація в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У рішенні від 19.07.2023 року №83 та від 29.08.2023 року №83 Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області не зараховано період перебування на обліку з 27.04.2011 по 24.10.2011 у Тячівському районному центрі зайнятості у зв`язку з відсутністю звітності в Реєстрі та періоди роботи з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.08.2007 по 31.08.2007 у Закарпатському виробничому вертолітному об`єднані, у зв`язку з відсутністю сум нарахованої заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 № 1533-III (далі Закон № 1533-III) загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі страхування на випадок безробіття) система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Частиною 1 статті 4 цього Закону визначено, що страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, цивільно-правового договору чи на інших підставах, передбачених законом, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби) та інші особи, які проходять службу та отримують грошове забезпечення (далі військовослужбовці), особи, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичні особи-підприємці, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах.

Положеннями частини 1 статті 6 Закону № 1533-III визначено, що право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи. Одним із видів такого забезпечення є допомога по безробіттю.

Водночас нормами частини 1 статті 21 Закону № 1533-III передбачено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем страхові внески в сумі не менш як мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Отже, страховий стаж обчислюється як сума періодів, протягом яких особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та сплачувала страхові внески особисто або через рахунки роботодавця та роботодавцем.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону № 1533-III страхові внески кошти відрахувань на страхування на випадок безробіття, сплачені згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", кошти єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, спрямовані на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття відповідно до пропорцій, визначених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI).

Відповідно до статті 4 цього Закону встановлено перелік осіб, які є платниками єдиного внеску. Це, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний пред`являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі.

З цим правом кореспондується обов`язок такого платника своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI), який підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 9 Закону № 2464-V).

При цьому відповідно до ч. 11 ст. 9 Закону № 2464-VI, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску, до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

В силу приписів ч. 1 ст. 26 Закону № 2464-VI адміністративну відповідальність за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску несуть посадові особи платників єдиного внеску.

Також згідно із статтею 1 Закону № 2464-VI Пенсійний фонд України є органом, який уповноважений відповідно до цього Закону вести облік платників єдиного внеску, забезпечувати збір та ведення обліку страхових коштів, контролювати повноту та своєчасність їх сплати, вести Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування та виконувати інші функції, передбачені законом.

Отже, з аналізу наведених правових норм видно, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи, вони підлягають обов`язковій сплаті і є гарантією матеріального забезпечення особи на випадок її безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин. Відповідальність за порушення умов та порядку сплати таких внесків покладено на платника єдиного внеску та його посадових осіб.

Водночас згідно з правовою позицією, сформованою Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 266/970/16-а та від 22 квітня 2021 року у справі № 752/20612/17, особи, які сплачують страхові внески через роботодавця, без сприяння державних органів, позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність такої сплати, що, фактично, у випадку неповної чи несвоєчасної сплати, означатиме порушення їх прав на отримання соціальних гарантій. Несплата підприємством страхових внесків не може бути підставою для позбавлення права застрахованої особи на отримання соціальних гарантій, оскільки це призведе до порушення принципу рівності перед законом.

Таким чином, період отримання допомоги по безробіттю з 17.02.2016 по 31.05.2016 та з 27.04.2011 по 24.10.2011 включається до загального стажу роботи позивача, оскільки на позивача не може бути покладена відповідальність зі сплати страхових внесків, адже це входить до обов`язків Тячівського районного центру зайнятості, у якому ОСОБА_1 перебував на обліку.

Отже, вимога позивача у частині зобов`язання відповідача зарахувати період з 27.04.2011 по 24.10.2011 до страхового стажу підлягають задоволенню.

Вказане також стосується незарахованих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області періодів роботи з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.08.2007 по 31.08.2007 у Закарпатському виробничому вертолітному об`єднані у зв`язку з відсутністю сум нарахованої заробітної плати в Реєстрі, які також підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Суд також вказує, що вказані періоди з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.08.2007 по 31.08.2007 зараховані відповідачами 1,2,3 до страхового стажу позивача, окрім того, відповідачем 3 долучено до матеріалів справи розрахунок заробітку для обчислення пенсії, з якого вбачається нарахування заробітної плати в оспорювані періоди.

Резюмуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22.05.2023 року №83 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 19.07.2023 року №83 є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі позовних вимог у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі наведеної правової норми вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права Позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.

Статтею 245 частиною 2 пунктом 10 КАС України передбачено, що суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту у сфері публічно правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист його прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, з урахуванням того, що 29.08.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області прийнято рішення (на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 19.07.2023 року №83), в якому наведені аналогічні підстави для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком, суд дійшов висновку, що з метою повного, всебічного захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 29.08.2023 №83.

Що стосується рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.05.2023 року №83 та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21.06.2023 року №83, згідно яких до страхового стажу позивача зараховано всі періоди роботи, суд вказує наступне.

Як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.05.2023 року №83 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж позивача згідно рішення від 04.05.2023 року №83 становить 28 років 04 місяці.

У відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вказує, що до страхового стажу позивачу відсутні підстави зарахувати час перебування на обліку в Центрі зайнятості з 27.04.2011 по 24.10.2011, оскільки відсутня інформація в реєстрі застрахованих осіб Державного Реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Також відсутні підстави зарахувати період навчання з 25.01.1984 по 19.06.1984, оскільки в наданих документах відсутній підпис голови екзаменаційної комісії.

Суд відхиляє наведені у відзиві доводи, так як згідно оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.05.2023 року №83 до страхового стажу зараховано всі періоди роботи.

Як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21.06.2023 року №83 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж позивача згідно наданих документів складає 29 років 6 місяців 6 днів. Згідно наданих документів до страхового стажу позивача зараховано всі періоди роботи.

Суд звертає увагу на те, що в обох вищевказаних рішеннях відповідачі ніби то зарахували до страхового стажу позивача всі періоди роботи, але при цьому страховий стаж позивача в таких рішеннях відрізняється.

Як вбачається з розрахунку стажу ОСОБА_1 , здійсненим відповідачем 3, наприклад такі періоди:

- 09.08.2000 - 31.12.2003 стаж на право 3 роки 4 місяці 23 дні,

- 01.01.2004 - 31.03.2005 стаж на право 1 рік 1 місяці 4 дні,

- 01.05.2005 - 31.07.2007 стаж на право 0 років 7 місяці 18 дні,

- 01.09.2007 - 16.03.2011 стаж на право 1 рік 2 місяці 22дні

Всього 6 років 4 місяці 7 днів.

Натомість згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 , яка є належним підтвердженням стажу позивача, у вищевказаний період з 09.08.2000 по 16.03.2011 працював у Закарпатському виробничому вертолітному об`єднані сторожем та його стаж згідно вказаного періоду становить 10 років 7 місяців 8 днів, при зарахуванні якого у позивача виникає право на призначення пенсії по віку.

Аналогічний розрахунок стажу ОСОБА_1 здійснений відповідачем 1.

Тобто з матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі 1,3 невірно обрахували стаж позивача, що і призвело до прийняття рішень про відмову у призначенні пенсії.

З огляду на вказане, суд висновує, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.05.2023 року №83 та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21.06.2023 року №83 є протиправними та підлягають скасуванню.

Окрім того, суд не може залишити поза увагою той факт, що позивачем було сплачено на належні реквізити Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області 28 червня 2023 року, що підтверджується квитанцією про оплату №, визначену суму доплати у розмірі 15838,06 грн. для зарахування 1 року страхового стажу при призначенні пенсії, і такий рік не був врахований відповідачами при прийнятті оспорюваних рішень.

Відповідачами не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком та незарахування до стажу періоду навчання з 25.01.1984 по 19.06.1984; період роботи з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.08.2007 по 31.08.2007; період отримання допомоги по безробіттю з 27.04.2011 по 24.10.2011. У зв`язку з чим, суд приходить висновку, що рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком період навчання з 25.01.1984 по 19.06.1984; період роботи з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.08.2007 по 31.08.2007; період отримання допомоги по безробіттю з 27.04.2011 по 24.10.2011 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 27.04.2023, суд зазначає наступне.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області є суб`єктом владних повноважень, що зобов`язаний вчинити дії на виконання рішення суду, оскільки відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 №22-1 за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Як випливає із п. 4.10 Порядку, після прийняття відповідного рішення електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи.

Оскільки позивач зареєстрований та проживає у межах територіальної юрисдикції Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області і перебуває на обліку у цьому Головному управлінні, то саме вказаний пенсійний орган зобов`язаний на виконання рішення суду розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком.

Тобто суд визначає належний спосіб захисту прав позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати періоди згідно вимог позовної заяви, та за рішенням суду в даній справі Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повинно провести перерахунок усього необхідного для призначення пенсії за віком стажу, встановити його достатність, після чого вирішити питання щодо призначення позивачу пенсії за віком.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

З огляду на вищенаведене, необхідно зобов`язати відповідача -3 повторно розглянути заяву позивача від 27 квітня 2023 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду щодо зарахування до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком періоду навчання з 25.01.1984 по 19.06.1984; період роботи з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.08.2007 по 31.08.2007; період отримання допомоги по безробіттю з 27.04.2011 по 24.10.2011, та вирішити питання про призначення позивачу пенсії за віком.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 4294,40 гривень підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний,158-б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.05.2023 року №83, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22.05.2023 року №83, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21.06.2023 року №83, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 19.07.2023 року №83, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 29.08.2023 року №83 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком період навчання з 25.01.1984 по 19.06.1984; період роботи з 01.04.2005 по 30.04.2005 та з 01.08.2007 по 31.08.2007; період отримання допомоги по безробіттю з 27.04.2011 по 24.10.2011.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 27.04.2023, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107, ) судові витрати у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний,158-б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057, ) судові витрати у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) судові витрати у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ) судові витрати у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяМ.М. Луцович