Справа № 140/11305/23
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 лютого 2024 року

м. Київ

справа №140/11305/23

адміністративне провадження № К/990/4164/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бучик А.Ю.,

суддів: Коваленко Н.В., Рибачука А.І.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2023 у справі №140/11305/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування рішень і наказу, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яке оформлене протоколом №24 від 28.04.2023, про відмову в погодженні надання ОСОБА_1 та членам його сім`ї житла для постійного проживання, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 34,5 м2, загальною площею 63,4 м2;

- визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_2, яке оформлене протоколом об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.05.2023 за №7, про скасування пункту 2.2.2.1. протоколу засідання об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.09.2022 за №9, яким прийнято рішення про надання ОСОБА_1 та членам його сім`ї житла для постійного проживання, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 34,5 м2, загальною площею 63,4 м2, та про необхідність нового розподілу даної квартири, та відповідно визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №106-агд від 22.05.2023 "Про затвердження протоколу засідання об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.05.2023 №7", яким затверджено рішення засідання об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.05.2023 за №7;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо незабезпечення ОСОБА_1 та членів його сім`ї благоустроєним житловим приміщенням для постійного проживання, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 34,5 м2, загальною площею 63,4 м2, на підставі Списку надання житлової площі для постійного проживання КЕВ м. Володимир, підписаного начальником, разом із протоколом об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.09.2022 за №9, яким прийнято рішення про надання ОСОБА_1 в складі сім`ї з трьох осіб, синів ОСОБА_2 , 1980 року народження, та ОСОБА_3 , 1986 року народження, вищевказаної квартири для постійного проживання, як для військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов та користуються правом на позачергове отримання житлових приміщень, який затверджений начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , що порушує його право на житло;

- зобов`язати Міністерство оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями погодити надання ОСОБА_1 в складі сім`ї з трьох осіб, синів ОСОБА_2 , 1980 року народження, та ОСОБА_3 , 1986 року народження, постійного житла, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 34,5 м2, загальною площею 63,4 м2, на підставі Списку надання житлової площі для постійного проживання КЕВ м. Володимир, підписаного начальником, разом із протоколом об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.09.2022 за №9, яким прийнято рішення про надання ОСОБА_1 в складі сім`ї з трьох осіб, синів ОСОБА_2 , 1980 року народження, та ОСОБА_3 , 1986 року народження, вищевказаної квартири для постійного проживання, як для військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов та користуються правом на позачергове отримання житлових приміщень, який затверджений начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з Міністерства оборони України моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21.08.2023, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2023, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яке оформлене протоколом №24 від 28.04.2023, про відмову в погодженні надання ОСОБА_1 та членам його сім`ї житла для постійного проживання, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 34,5 м2, загальною площею 63,4 м2.

Зобов`язано Комісію з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями при Міністерстві оборони України розглянути питання погодження надання ОСОБА_1 та членам сім`ї, які перебувають із ним на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, житла для постійного проживання (двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ) з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.

Визнано протиправним та скасовано рішення об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2, оформлене протоколом від 18.05.2023 №7, в частині скасування пункту 2.2.2.1 протоколу засідання об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.09.2022 №9 та про необхідність нового розподілу квартири АДРЕСА_1 .

Визнано протиправними та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.05.2023 №106агд "Про затвердження протоколу засідання об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.05.2023 №7".

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

01.02.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2023 у справі №140/11305/23.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2024 касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Бучик А.Ю., судді: Коваленко Н.В., Рибачук А.І., вказану касаційну скаргу передано головуючому судді.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.

Предметом оскарження у даній справі є відмова в погодженні та наданні ОСОБА_1 та членам його сім`ї житла для постійного проживання, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 34,5 м2, загальною площею 63,4 м2.

Частиною третьою статті 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

У даній справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).

Так, процесуальний закон передбачає умови, за наявності яких справи незначної складності можуть переглядатися в касаційному порядку.

Якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, то у ній мають зазначатися, щонайменше, новітні, проблемні, засадничі, раніше ґрунтовно не досліджувані питання права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Посилання у касаційній скарзі на те, що справа становить значний суспільний інтерес з означеним у скарзі предметом спору не містять обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії суспільно чи винятково значимих.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення.

Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Проте, в касаційній скарзі скаржник таких обґрунтувань не наводить, а лише посилається на нездійснення судами попередніх інстанцій ефективного та повного захисту його інтересів, в частині незадоволення позовних вимог у повному обсязі.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону.

Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2023 у справі №140/11305/23.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. Ю. Бучик

Н.В. Коваленко

Судді:

А. І. Рибачук