Справа № 200/6565/23
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року Справа№200/6565/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

14.11.2023 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - Відповідач).

В обгрунтування позову зазначено, що позивач проходив службу в ГУ НП в Донецькій області на посаді заступника командира роти №2 батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області і, згідно посадових обов*язків, які відповідають керівній посаді, був відповідальний за підлеглих осіб.

Наказом №1703 від 20.10.2023 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками БКС, УПД та Краматорським РУП ГУНП в Донецькій області та їх покарання» (далі - спірний наказ) позивача притягнуто до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади заступника командира роти №2 батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області та, на підставі Наказу «По особовому складу» №480о/с від 10.11.2023, призначено на нижчу посаду - інспектора взводу №3 роти №2 батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області.

Спірний наказ обґрунтований тим, що позивач порушив службову дисципліну шляхом недотримання вимог п. 7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України« Про Національну поліцію», п. 1 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179.

Підставою для прийняття спірного наказу стало те, що по відношенню до підлеглого позивачу працівника ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. На підставі наказу ГУНП в Донецькій області від 09.10.2023 № 1626 дисциплінарною комісією проведено службове розслідування під час якого встановлено, що 09.10.2023 о 01:24 Б. Курінний, перебуваючи поза службою, керуючи автомобілем ВА3 21099 н.зн. НОМЕР_2 , який належить третій особі, під час комендантської години рухався по вул. Ювілейній м. Краматорська та біля будинку 23 був зупинений працівниками патрульної поліції. Під час перевірки у нього виявлено ознаки алкогольного сп*яніння. Крім цього, під час службового розслідування встановлено факт порушення Переліку правопорушень та подій, інформація про які подається до центрального органу управління поліції, головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві, затвердженого наказом Національної поліції України від 04.07.2018 № 645, старшим інспектором - черговим чергової частини відділу моніторингу Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області майором поліції Р. Чернявським.

Виявлені порушення, на думку відповідача, мають місце через неналежний контроль позивача за дотриманням підлеглим службової дисципліни, недостатній рівень організації та проведення профілактичної роботи, спрямованої на зміцнення та недопущення порушення службової дисципліни, запобігання вчиненню підлеглим правопорушень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що у спірному наказаі № 1703 відображений процедура та результат проведенного службового розслідування відносно старшого сержанта ОСОБА_2 . Тобто, службове розслідування проводилось щодо факту порушення службової дисципліни не позивачем, а іншим поліцейським. Однак у Наказі № 1703 встановлено також факт порушення службової дисципліни позивачем.

Також позивач наголошує, що у наказі про оголошення дисциплінарного стягнення відсутнє посилання на порушення позивачем своїх функціональних обов`язків. Матеріали службового розслідування а ні позивачу, а ні його представнику не надані.

Крім цього позивач зауважує, що дисциплінарне порушення підлеглої особи ОСОБА_3 було вчинено у неробочій час. Жодною нормою із перерахованих у спірному наказі правових актів, які, як вважає відповідач, були порушені позивачем, не передбачено обов`язок безпосереднього керівника здійснювати контроль за своїми підлеглими та дотримання ними дисципліни в поза робочий час.

У тому числі позивача притягнуто майже до найсуворішого виду дисциплінарної відповідальності, мотиви притягнення саме до такого виду відповідальності у спірному наказі не наведені. В свою чергу позивач не має діючих дисциплінарних стягнень, характеризується на службі позитивно, є учасником бойових дій, має грамоти та подяки від міста та керівництва.

Таким чином позивач вважає свої права порушеними та просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області №1703 від 20.10.2023 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками БКС, УПД та Краматорським РУП ГУНП в Донецькій області та їх покарання» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника командира роти №2 батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) у вигляді звільнення з посади;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області №480 о/с «По особовому складу» в частині призначення капітана поліції ОСОБА_1 (0125680) інспектором взводу №3 роти №2 батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції в Донецькій області;

зобов*язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області видати розпорядчий документ (наказ) щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника командира роти №2 батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області;

стягнути із Головного управління Національної поліції в Донецькій області різницю грошового забезпечення за весь час виконання нижчеоплачуваної роботи ОСОБА_1 починаючи із 10.11.2023 по день ухвалення судового рішення.

Також позивач просив допустити судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника командира роти №2 батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області до негайного виконання.

Ухвалою суду від 20.11.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

06.12.2023 року відповідачем було надано відзив по справі, згідно змісту якого зазначено, що попозовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідач вважає, що відсутність у наказі про призначення службового розслідування та у дисциплінарному наказі особистих даних позивача не спростовує безумовних підстав для призначення службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності, не є помилкою.

Відповідач наголошує, що позивач як керівник, який зобов`язаний контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень». Проте позивач у даному випадку не проконтролював дотримання підлеглим службової дисципліни.

Відповідач зазначає, що відповідно до частин 3, 4 статті 2 Дисциплінарного статуту, керівник, якому поліцейський підпорядкований за службою, у тому числі тимчасово, є прямим керівником для нього. Найближчий до підлеглого прямий керівник є безпосереднім керівником. Під час виконання службових обов`язків поліцейський підпорядковується лише своєму безпосередньому та прямому керівникові.

Відповідно до п. 7 ч. 1 статті 3 Дисциплінарного статуту, керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний: контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень. До того ж, відповідач зауважує, що на момент дії військового стану «розпорядок дня» поліцейських дещо змінився, та у разі нагальної потреби або обстрілів поліцейські цілодобово працюють, навіть, без вихідних.

Відповідно до пункту 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених №1179, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Стосовно «притягнення майже до найсуворішого виду дисциплінарної відповідальності» відповідач зазначає, що Положеннями Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, визначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Таким чином, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, заявлена позивачем позовна вимога, на думку відповідача, є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

На підставі вказаного відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

07.12.2023 року представником позивача надано відповідь на відзив, згідно змісту якої зауважено, що відповідно до Наказу 1626 від 09.10.2023 «Про призначення службового розслідування», вказане розслідування розпочато за фактом порушення службової дисципліни поліцейським відділення № 1 взводу № 1 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в області старшим сержантом поліції Б. Курінним, тобто службовим розслідуванням перевірялись можливі неправомірні дії зі сторони саме ОСОБА_2 .

Представник наголошує, що в порушення вимог Дисциплінарного статуту та Порядку №893, висновок службового розслідування в частині, що стосується позивача, не містить обставин щодо вчинення саме позивачем дисциплінарного проступку (часу, місця, способу його вчинення, об`єктивна та суб`єктивна сторона). Проте відповідач, притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності, не навів обґрунтованих доводів та не встановив доказів вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення, а тільки навів абстрактне посилання на допущені порушення вимог Закону №580-VIII, Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Правил етичної поведінки поліцейських.

11.12.2023 року представником відповідача назані заперечення на відповідь на відзив, в яких представник підтримав аргументи, викладені у відзиві на позов.

22.12.2023 року представник позивача надав відповідь на заперечення за відповідь на відзив, в якій звертає увагу, що відповідач не зазначає, що саме порушив ОСОБА_1 виходячи із обов*язків та заборон.

25.12.2023 року відповідачем надані додаткові пояснення, згідно змісту яких відповідач наголошує, що під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією досліджувались функціональні обов`язки заступника командира роти № 2 БКС ГУНП в Донецькій області капітана поліції М. Сафонова та встановлено, що він безпосередньо підпорядковується командиру роти БКС ГУНП в області. Повинен знати особовий склад роти, їх ділові і моральні якості, запити, настрої, сімейний стан і відповідно до цього вести і організовувати проведення у взводах роти індивідуальної виховної роботи; організовувати і проводити виховну роботу у роті, спрямовуючи її на згуртування особового складу, підвищення працездатності роти, зміцнення службової дисципліни і морально-психологічного стану особового складу; особисто проводити і організовувати роботу у взводах роти з виховання підлеглих в дусі неухильного дотримання присяги і законності, поваги до колег, беззаперечного виконання вимог законів, нормативних актів, що регламентують повсякденну діяльність, наказів начальників. Несе персональну відповідальність за дотримання службової дисципліни і внутрішнього порядку особовим складом роти, за організацію виховної роботи з особовим складом роти, за транспортну дисципліну і діяльність у роті.

05.02.2024 представником позивача надано клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Також 05.02.2024 року представником відповідача надано заперечення щодо клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Станом на момент прийняття рішення по справі воєнний стан продовжується, на підставі чого суд вважає за належне продовжити строки розгляду даної справи.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , проходить службу у Головному управлінні Національної поліції Донецькій області на посаді заступника командира роти №2 батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області. По службі характеризується позитивно, що вбачається зі службової характеристики, дисциплінарних стягнень не має.

Відповідно роздіду 1 посадової інструкції, затвердженої 31.03.2023 року, заступник командира роти №2 батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області має наступні завдання та зобов`язаний: знати особовий склад роти, їх ділові і моральні якості, запити, настрої, сімейний стан і відповідно до цього вести і організовувати проведення у взводах роти індивідуальної виховної роботи (2.3); перевіряти хід оперативно-службової діяльності у роті батальйону, контролювати несення служби особовим складом роти. Навчати особовий склад прийомам несення служби, допомагати командирам взводів роти в організації оперативно-службової діяльності. Про результати перевірок доповідати про це командиру батальйону або особі, яка його заміщає через заступника командира батальйону по напрямку закріплення (2.4); особисто проводити і організовувати роботу у взводах роти з виховання підлеглих в дусі неухильного дотримання присяги і законності, поваги до колег, беззаперечного виконання вимог законів, нормативних актів, що регламентують повсякденну діяльність, наказів начальників (2.10); за наказом керівництва своєчасно і в установлені терміни проводити або брати участь у проведенні службових розслідувань стосовно підпорядкованого особового складу (2.18).

У тому числі відповідно розділу 4 Інструкції заступник командира роти №2 батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області несе відповідальність за: організацію і стан оперативно-службової діяльності роти в межах своїх повноважень (4.1); організацію кадрової і виховної роботи з особовим складом роти (4.3); дотримання службової дисципліни і внутрішнього порядку особовим складом роти (4.4); може бути притягнутий до відповідальності відповідно до статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» (4.7).

Позивач ознайомлений з інструкцією, про що свідчить особистий підпис.

Як не заперечується сторонами по справі та вбачається з матеріалів, під упорядкуванням позивача працював поліцейський відділення № 1 взводу № 1 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в області старший сержант поліції ОСОБА_4 .

Відповідно до розділу 1 Функціональних обов`язків поліцейського взводу роти БКС ГУ НП в Донецькій області № 167-5, затверджених 31.03.2023 року, поліцейський взводу роти БКС ГУ НП в Донецькій області безпосередньо підпорядковується командиру відділення взводу роти батальйону конвойної служби ГУ НП в Донецькій області та начальнику конвою відділення взводу роти батальйону конвойної служби ГУ НП в Донецькій області.

ОСОБА_4 ознайомлений з Функціональними обов`язками, про що свідчить особистий підпис.

Відповідно до Розрахунку особового складу БКС ГУНП в Донецькій області станом на 09.10.2023 року, командром взводу № 1 роти № 2 визначено ОСОБА_5 .

Відповідно до розділу 1 Функціональних обов`язків командира взводу роти БКС ГУНП в Донецькій області № 167-2, затвердженої 31.03.2023 року, командир взводу роти БКС ГУНП в Донецькій області очолює взвод роти батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області і є прямим начальником для всього особового складу взводу (1.5); командиру взводу роти БКС ГУНП в Донецькій області підпорядковані всі відділення, які входять до складу взводу (1.6). Відповідає за: дотримання службової дисципліни і внутрішнього порядку підлеглими тощо (4.5).

Також відповідно до Розрахунку особового складу БКС ГУНП в Донецькій області станом на 09.10.2023 року, командиром роти № 2 визначено ОСОБА_6 .

Згідно розділу 1 Функціональних обов`язків командира роти БКС ГУНП в Донецькій області № 167-4, затвердженої 31.03.2023 року, командир роти батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області очолює роту батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області (далі роту) і є прямим начальником для всього особового складу роти (1.4), за відсутності командира роти (хвороба, відпустка, відрядження тощо) його обов`язки виконує підпорядкований заступник командира роти батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області або інший працівник, призначений у порядку, передбаченому законодавством (1.6). Відповідає за дотримання службової дисципліни і внутрішнього порядку підлеглими, навчання, виховання особового складу роти (4.5).

09.10.2023 року об 02 год. 15хв. відносно поліцейського відділення № 1 взводу № 1 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в області старшого сержанта поліції ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №509031 від 09.10.2023 року за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та постанову про адміністративне порушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП серії ДПО № 18785275. При цьому 08.10.2023 року ОСОБА_4 був вихідний.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 09.10.2023 року №1626 у зв`язку з надходженням до УГІ ГУНП в Донецькій області інформації щодо порушення службової дисципліни поліцейським відділення № 1 взводу № 1 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в області старшим сержантом поліції Б. Курінним, призначено службове розслідування за вищевказаним фактом.

13.10.2023 року т.в.о начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області затверджений Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни поліцейським відділення №1 взводу №1 роти №2 батальйону конвойної служби ГУНП в області старшим сержантом поліції Б. Курінним (далі - Висновок). В межах даного Висновку позивачем надано пояснення з приводу події, яка мала місце з ОСОБА_7 .

Пунктом 4 резолютивної частини Висновку передбачено за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні вимог п. 7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, а саме: в неналежному контролі за дотриманням підлеглим службової дисципліни, недостатньому рівні організації та проведення профілактичної роботи, спрямованої на зміцнення та недопущення порушення службової дисципліни, запобігання вчиненню підлеглим правопорушень, заступника командира роти №2 батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1 звільнити з посади.

Наказом №1703 від 20.10.2023 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками БКС, УПД та Краматорським РУП ГУНП в Донецькій області та їх покарання» притягнуто позивача до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади заступника командира роти №2 батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області.

Наказом №480о/с від 10.11.2023 «По особовому складу» призначено позивача на посаду інспектора взводу №3 роти №2 батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-УІІІ) Національна поліція України (поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною першою статті 8 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Окрім того, пунктом 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до пунктів 1, 4, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону, сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Згідно з пунктами 6, 7 частини першої статті третьої Дисциплінарного статуту, керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний: забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними; контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.

Як визначено п. 1 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, керівник органу (підрозділу) поліції зобов`язаний запобігати проявам неетичної поведінки своїх підлеглих поліцейських шляхом організації роботи з розвитку професійної етики, у тому числі через проведення навчань, інформаційно-роз`яснювальної роботи.

Відповідно до вимог підпункту 2 пункту 1 наказу Голови Національної поліції України генерала поліції першого рангу «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», затвердженого, від 19.07.2022 за № 507, зобов`язано застосовувати за результатами службових розслідувань за фактами причетності до скоєння корупційних кримінальних правопорушень, незаконного застосування табельної вогнепальної зброї або її втрати в умовах, що не пов`язані з веденням бойових дій, дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками, а також випадками керування транспортними засобами в стані (або з ознаками) сп`яніння, перебування на службі в стані сп`яніння, безпідставної відсутності на робочому місці (на службі) більше ніж добу до винних найсуворіший вид дисциплінарної відповідальності - звільнення зі служби в поліції.

У разі встановлення за результатами службових розслідувань за такими фактами, що порушення службової дисципліни стало наслідком неналежної організації та проведення профілактичної роботи, спрямованої на недопущення порушення службової дисципліни, приймати рішення щодо звільнення з посади безпосереднього керівника порушника службової дисципліни, а також про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого прямого керівника.

Здійснювати в разі застосування до керівника дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади за порушення дисципліни у випадках, визначених абзацом другим підпункту 2 пункту 1 цього наказу, виконання дисциплінарного стягнення шляхом переміщення його на посаду, нижчу ніж та, на якій він перебував, відповідно до вимог частини другої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» без можливості управління підлеглими.

Як закріплено у п. 3, 4 ст. 2 Дисциплінарного статуту, керівник, якому поліцейський підпорядкований за службою, у тому числі тимчасово, є прямим керівником для нього. Найближчий до підлеглого прямий керівник є безпосереднім керівником. Під час виконання службових обов`язків поліцейський підпорядковується лише своєму безпосередньому та прямому керівникові.

Як вбачається з матеріалів справи, застосовуючи до позивача дисциплінаре стягнення, відповідач у тому числі керувався наказом від 19.07.2022 за № 507. Проте суд зауважує, що позивач не є а ні безпосереднім, а ні прямим керівником ОСОБА_4 .

В розумінні п. 3, 4 ст. 2 Дисциплінарного статуту, прямим та безпосереднім керівниками ОСОБА_4 були командир взводу № 1 роти № 2 ОСОБА_5 та командир роти № 2 ОСОБА_6 відповідно, які, згідно Розразунку особового складу на 09.03.2023 року, виконували свої посадові обов*язки.

Відтак суд вважає, що в контексті даних правовідносин відповідач застосував положення наказу № 507 відносно позивача помилково.

З приводу позиції відповідача щодо неналежного виконання позивачем своїх повноважень, а саме: неналежному контролі за дотриманням підлеглим службової дисципліни, недостатньому рівні організації та проведення профілактичної роботи, спрямованої на зміцнення та недопущення порушення службової дисципліни, запобігання вчиненню підлеглим правопорушень.

Звертаючись до Функціональних обов`язків певних посадових осіб, які визначені в описовій частині даного рішення, суд зазначає, що позивач несе відповідальність за організацію виховної роботи з особовим складом роти (4.3); дотримання службової дисципліни і особовим складом роти (4.4). Разом з цим аналогічні обов`язки (4.5) покладені на прямого та безпосереднього начальників ОСОБА_4 .

Таким чином суд вважає, що позивач не є єдиною особою, яка повинна відповідати за недотримання службової дисципліни підлеглого. А за умови, що позивач не є а ні безпосереднім, а ні прямим керівником цього підлеглого, застосування до ОСОБА_1 міри покарання у вигляді переміщення на більш нижчу посаду паралельно з незастосуванням цієї міри до будь-яких інших осіб не відповідає принципу пропорційності взагалі.

Також суд вважає за належне зауважити, що результативність рівня організації та проведення профілактичної роботи не є показником, який характеризується односторонньо, а являє собою лише результат, що збалансований завдяки взаємодії керівної особи, яка здійснює профілактичну роботу, та підлеглої особи, яка впровадила в собі результати такої роботи. Тобто звинувачення позивача в тому, що рівнень організації та проведення ним профілактичної роботи, спрямованої на зміцнення та недопущення порушення службової дисципліни, є недостатнім лише тому, що один підлеглий у неробочий час скоїв дисциплінарне порушення, не можуть слугувати достатнім доказом вини такої керівної особи в неналежному здійсненні своїх обов*язків.

У тому числі суд погоджується з аргументами представника позивача з приводу того, що так як дисциплінарне порушення вчинене ОСОБА_4 у позаробочий час, у позивача були відсутні можливості запобігти вчиненню такого правопорушення.

Також суд вважає, що застосування дисциплінарних стягнень до керівників за вчинення дисциплінарних проступків підлеглими саме в позаробочий час є необґрунтованим.

Суд погоджується з тим, що співробітник Національної поліції виконує обов`язки з підвищеним ризиком та повинен відповідати завданням, що мають місце на фоні впровадженого воєнного стану, проте одним із завдань адміністративного судочинства у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні є досліження судом, чи прийняті ці рішення пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відтак, досліджуючи спірні правовідношення в межах даної справи суд приходить до висновку, що притягнення ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді звільнення з посади (а подальшому призначення на більш низьку посаду) відбулося за відсутності правових підстав (норми Наказу № 507 застосовані безпідставно) та з порушенням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає за належне:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області №1703 від 20.10.2023 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками БКС, УПД та Краматорським РУП ГУНП в Донецькій області та їх покарання» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника командира роти №2 батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) у вигляді звільнення з посади;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області №480 о/с «По особовому складу» в частині призначення капітана поліції ОСОБА_1 (0125680) інспектором взводу №3 роти №2 батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

На підставі вказаного суд вважає за належне зобов*язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області поновити ОСОБА_1 на посаді заступника командира роти №2 батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області та допустити судове рішення в цій частині до негайного виконання.

Також суд зобов*язує Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю грошового забезпечення за весь час виконання посадових обов`язків на посаді інспектора взводу №3 роти №2 батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції в Донецькій області починаючи із 10.11.2023 по день ухвалення судового рішення. Застосовуючи саме вказаний спосіб захисту прав позивача суд враховує, що стягненню підлягає лише прямо визначений розмір грошового забезпечення.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI).

Частинами 2 та 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Уховим Р.В. укладено договір про надання юридичних (адвокатських) послуг № 22/2023 від 01.11.2023 року та додаткову угоду № 1 до договору № 22/2023 від 01.11.2023 року, згідно з пунктом 2.1 вартість послуг є узгодженою між сторонами.

Згідно довідки від 01.11.2023 року позивачем на виконання договору про надання юридичних (адвокатських) послуг № 22/2023 від 01.11.2023 року та додаткової угоди № 1 до договору № 22/2023 від 01.11.2023 року сплачено гонорар за адвокатський запит (1500, 00грн), визначення правової позиції, надання додаткових усних консультацій протягом виконання (4000,00грн.), складання та подання позовної заяви (6000,00грн.) у розмірі 11500, 00грн.

Відповідно довідки від 05.11.2023 року позивачем на виконання договору про надання юридичних (адвокатських) послуг № 22/2023 від 01.11.2023 року та додаткової угоди № 1 до договору № 22/2023 від 01.11.2023 року сплачено гонорар за відповідь на відзив у розмірі 3000,00грн.

Як вбачається з довідки від 14.11.2023 року позивачем на виконання договору про надання юридичних (адвокатських) послуг № 22/2023 від 01.11.2023 року та додаткової угоди № 1 до договору № 22/2023 від 01.11.2023 року сплачено гонорар за відповідь на заперечення на відповідь на відзив в розмірі 3000, 00грн.

Відтак загальна сума, яка підлягає компенсації, на думку представника позивача становить 17500,00грн.

Як вже було зазначено вище, відповідачем надані заперечення з приводу стягнення судових витрат, згідно змісту яких зазначено, що предмет спору у даній справі не є складним, не потребує складних правових досліджень, вивчення обсягу фактичних даних та аналізу первинних документів, а обсяг і складність виготовлених процесуальних документів не є значним. Більш того відповідач зазначає, що у відкритому доступі Єдиного державного реєструсудових рішень є безліч рішень з аналогічного спірного питання, наполягає на тому, що розмір їх суми повинен встановлюватися на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Окрім того відповідач зауважує, що у Кодексі адміністративного судочинства України відсутній процесуальний документ під назвою «відповідь на заперечення на відповідь на відзив» так ще й довідка, про сплату цього документу не є доказом понесених позивачем витрат на правничу допомогу. Зауважує, що представником позивача, долучаються незрозумілі клопотання, чим у свою чергу, останній створює штучну візуалізацію своєї роботи збільшуючи при цьому оплату своїх послуг.

Відповідач вважає, що витрати в розмірі 17 500 грн. позивачем належним чином не доведено.

В силу положень ст. 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі Лавентс проти Латвії відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

На підставі викладеного суд погоджується з позицією відповідача з приводу надання клопотань, які КАС України не передбачені (відповідь на заперечення на відповідь на відзив), відтак суд вважає що гонорар в розмірі 3000,00грн. (за довідкою від 14.11.2023 року) сплаті не підлягає.

Відтак суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 14500,00грн. є підтвердженими та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення судового збору.

Згідно із положеннями частини першої статті 139 КАС України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вимоги вказаної статті та задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачена сума судового збору в розмірі 858, 88грн.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області №1703 від 20.10.2023 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками БКС, УПД та Краматорським РУП ГУНП в Донецькій області та їх покарання» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника командира роти №2 батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) у вигляді звільнення з посади.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області №480 о/с «По особовому складу» в частині призначення капітана поліції ОСОБА_1 (0125680) інспектором взводу №3 роти №2 батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Зобов*язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області поновити ОСОБА_1 на посаді заступника командира роти №2 батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області.

Зобов*язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити різницю грошового забезпечення за весь час виконання нижчеоплачуваної роботи ОСОБА_1 починаючи із 10.11.2023 по день ухвалення судового рішення.

Рішення в частині поновлення позивача на посаді допустити до негайного виконання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витарти на правову допомогу в розмірі 14500 (чотирнадцять тисяч п*ятсот), 00грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім)грн., 88 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В.В. Стойка