Справа № 580/11788/23
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року справа № 580/11788/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді

ВСТАНОВИВ:

08.12.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач), в якому позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 24.11.2023 №641 Про застосування до працівників УПП в Черкаській області ДПП дисциплінарного стягнення в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ від 13.12.2023 №1700 о/с По особовому складу щодо звільнення позивача зі служби в поліції;

- поновити позивача на службі в поліції на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Черкаській області ДПП в спеціальному званні старшого лейтенанта поліції з 14.12.2023.

Позов мотивовано тим, що оскаржувані накази про накладення дисциплінарного стягнення та про звільнення зі служби в поліції суперечать вимогам Конституції України, зокрема, ст. ст. 19, 62, 124 Основного Закону. Позивач стверджує, що фактично зі змісту оскаржуваних наказів, його визнано винним у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України - привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, вчинені в умовах воєнного стану. При цьому, кримінальне провадження №0000220 по обвинуваченню позивача ще не розглянуто, обвинувальний вирок по ньому відсутній. Проте, керівник відповідача, фактично перебравши на себе функції судової гілки влади, вийшовши за межі власних повноважень, встановив в оскаржуваних наказах винність у вчиненні злочину, без дотримання передбаченої чинним конституційним, кримінально-процесуальним законодавством України процедури визнання особи винною у вчиненні кримінально караного діяння, що є грубим порушенням вимог Закону.

Крім того, позивач зазначає, що зміст оскаржуваних наказів не відповідає дійсним обставинам справи, містить надумані, упереджені, вигадані, неіснуючі твердження, які не підтверджені документально, ґрунтуються на свідченнях осіб, які знаходяться з позивачем у неприязних стосунках та явно зацікавлені у його звільненні із займаної посади.

Також, ряд тверджень керівництва відповідача, які містяться в оскаржуваних наказах, є такими що здобуті з грубим порушенням вимог чинного законодавства, і не можуть визнаватись допустимими та належними доказами (доказами здобутими законним шляхом) при прийнятті рішення щодо накладення на мене дисциплінарного стягнення, оскільки взяті з матеріалів досудового розслідування, що є недопустимим.

Окрім того, на думку позивача, відповідачем не враховано що він раніше до дисциплінарної та/або адміністративної відповідальності не притягувався, має державні нагороди, серед яких почесна грамота від начальника Черкаської ОВА.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

03.01.2024 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вказував, що спірні рішення прийняті з дотриманням вимог законодавства за наслідками службового розслідування, яким встановлено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, несумісного з подальшим проходженням служби.

Відповідач зазначає, що за наслідками службового розслідування встановлено, що командир взводу патрульної поліції в місті Умань УПП в Черкаській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 , за попередньою змовою з позивачем, що проходить службу на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Черкаській області ДПП налагодили злочинну схему розкрадання зі службових автомобілів паливно-мастильних матеріалів, що виділяються УПП в Черкаській області ДПП для виконання службових обов`язків, в умовах воєнного стану.

У зв`язку із цим, старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань оголошено про підозру позивачу у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

Відповідно до змісту вказаної підозри, позивач підозрюється у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувались насильством, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України, що полягало у тому, що перебуваючи на посаді інспектора взводу патрульної поліції в м. Умань УПП в Черкаській області ДПП, він 05.07.2023 приблизно о 19.00 год. на власному автомобілі прибув до стаціонарного посту поліції, який розташований на ділянці дороги М-05 Київ-Одеса, 210-8 кілометр, де ніс службу ОСОБА_3 , та запропонував підвезти його додому, на що останній погодився.

Під час руху позивач, перебуваючи за кермом автомобіля, діючи умисно, перевищуючи службові повноваження, наніс ОСОБА_3 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, один удар кулаком правої руки (тильною стороною) в район щелепи, після чого почав хаотично наносити йому удари рукою по голові. У зв`язку з тим, що швидкість автомобіля була незначною, ОСОБА_3 відчинив передні пасажирські двері вказаного автомобіля та вискочив на дорогу. Після того, позивач вийшов з вказаного автомобіля та діючи умисно, перевищуючи службові повноваження, продовжив наносити ОСОБА_3 удари кулаками в область тулуба та голови, після чого перекинув останнього через себе та намагався відібрати табельну вогнепальну зброю. Відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 10.07.2023 №313 у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження, а саме: дрібні садна задньої поверхні правого ліктьового суглобу, синець середньої третини лівого плеча по передньо-внутрішній поверхні, два синці внутрішньої поверхні правого плеча, синець в проекції правого підребер`я по середньо-ключичній лінії, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, в ході проведення службового розслідування було встановлено, що позивач разом з командиром взводу патрульної поліції в місті Умань УПП в Черкаській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 , перебуваючи на території станції технічного обслуговування, що розташована поблизу комплексу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , на ґрунті конфлікту з поліцейським цього-ж взводу сержантом поліції ОСОБА_4 , нанесли йому тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці нижньої повіки лівого ока, косого садна в ділянці передньої поверхні правого передпліччя в верхній третині, поверхневих саден в ділянці основи правої кисті по тильній поверхні, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 9 ребра по середньо-пахвинній лінії справа без зміщення уламків які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №312 від 10.07.2023 віднесені до категорії ушкоджень середньої тяжкості.

Зважаючи на викладене, дисциплінарною комісією встановлено факт грубого порушення позивачем службової дисципліни.

Відповідач також зазначає, що твердження позивача про те, що в основу висновку службового розслідування покладено матеріали досудового розслідування, не відповідають фактичним обставинам та являються спробою підміни фактів з метою введення суду в оману, адже вказані доводи спростовуються копією висновку і додатків до нього, з яких вбачається що вони ґрунтуються, зокрема, на поясненнях окремих службових осіб взводу патрульної поліції в м. Умань управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, які беззаперечно вказували на вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Окрім того, наявність діючого раніше накладеного дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність, накладеного наказом Департаменту від 08.08.2023 за №424 за висновками службового розслідування по факту спричинення позивачем тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , слугувало підставою для накладення на Позивача саме найбільш суворого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

12.01.2024 позивач подав суду відповідь на відзив з подібними позовній заяві доводами.

Дослідивши письмові докази та оцінивши заявлені доводи сторін, суд встановив таке.

Суд встановив, що ОСОБА_1 з 27.10.2017 проходив службу в органах Національній поліції.

Наказом від 28.08.2023 №1105 о/с позивача призначено на посаду інспектора взводу №1 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції.

Наказом від 13.12.2023 №1700 о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п.6. ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Суд з`ясував, що звільненню позивача передував наказ від 24.11.2023 №641 о/с «Про застосування до працівників УПП в Черкаській області ДПП дисциплінарного стягнення», яким до позивача відповідно до п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог пунктів 1, 2 ч.1 ст.18 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII Про Національну поліцію (далі Закон №580-VIII), Присяги працівника поліції, визначеної ч.1 ст.60 Закону №580-VIII, ст.ст.38, 42 Закону України «Про запобігання корупції», п.п.1, 2, 5, 6, 11, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз.2, 3, 6 п.1 Розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179.

Підставою прийняття цього наказу став затверджений 26.10.2023 начальником Департменту патрульної поліції висновок службового розслідування за фактом внесення до ЄРДР відомостей від 13.07.2023 №0000220 за ознаками скоєння командиром взводу патрульної поліції в місті Умань управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 та інспектором взводу №1 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.345 КК України (далі висновок службового розслідування).

У висновку службового розслідування зазначено, що 27.09.2023 за вх.№86105 (вих.№9662/41/24/03-2023 від 27.09.2023) на адресу Департаменту патрульної поліції надійшла доповідна записка начальника УПП в Черкаській області ДПП майора поліції Кокоби О. М. про те, що 27.09.2023 близько 06.00 працівники Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки спільно з слідчими Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві прибули з обшуком, відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва про надання дозволу у кримінальному провадженні від 13.07.2023 за №0000220, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України, на проведення обшуку в адміністративній будівлі та підсобних приміщеннях УПП в Черкаській області ДПП, за адресою: м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21 та на стаціонарному посту поліції в місті Умань, який знаходиться на 210 км автодороги М-05 «Київ-Одеса».

Із матеріалів клопотання встановлено, що командир взводу патрульної поліції в місті Умань УПП в Черкаській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 , за попередньою змовою з інспектором взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Черкаській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , та іншими на даний час не встановленими досудовим розслідуванням особами, налагодили злочинну схему розкрадання зі службових автомобілів паливно-мастильних матеріалів, що виділяються УПП в Черкаській області ДПП для виконання службових обов`язків, в умовах воєнного стану.

27.09.2023 старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві Шкутою А. оголошено про підозру лейтенанту поліції ОСОБА_2 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

Відповідно до змісту вказаної підозри, ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюється у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувались насильством, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в червні 2023 року Інспектори взводу патрульної поліції в місті Умань УПП в Черкаській області ДПП Гладкий Артур Сергійович та ОСОБА_3 дізналися про протиправну діяльність службових осіб патрульної поліції в місті Умань УПП в Черкаській області ДПП, у зв`язку з чим останній ( ОСОБА_3 ) доповів про факти заволодіння чужого майна (паливно-мастильних матеріалів) шляхом зловживання службовим становищем службовими особами взводу патрульної поліції начальнику УПП в Черкаській області майору поліції ОСОБА_6

01.07.2023 приблизно о 07:20 год. за місцем проживання поліцейського взводу патрульної поліції в м. Умань УПП в Черкаській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_4 , на власному автомобілі марки «Інфініті», номерний знак НОМЕР_1 приїхав інспектор взводу патрульної поліції в місті Умань УПП в Черкаській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , який запропонував ОСОБА_4 сісти до вказаного автомобіля щоб поговорити, на що останній погодився.

Після того, як ОСОБА_4 сів на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля, ОСОБА_1 почав рух у невідомому напрямку. Водночас, під час руху ОСОБА_1 перебуваючи за кермом вказаного автомобіля, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перевищуючи службові повноваження, почав наносити ОСОБА_4 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, удари кулаком правої руки в область голови та тулуба.

Після того, ОСОБА_1 привіз ОСОБА_4 на територію СТО, що розташоване поблизу комплексу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 куди невдовзі приїхав командир взводу патрульної поліції в м. Умань УПП в Черкаській області Григор`єв Ю.М., який в порушення повноважень наданих Законом, а саме ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», разом з ОСОБА_1 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перевищуючи службові повноваження почали наносити ОСОБА_4 удари в район тулуба та голови.

В подальшому, ОСОБА_2 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перевищуючи службові повноваження, зняв з однострою ОСОБА_4 металевий карабін, надягнув його собі на кулак та наніс останньому не менше чотирьох ударів в область ребер.

Відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи Уманського міжрайонного відділення СМЕ Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи №312 від 10.07.2023 встановлено, що у ОСОБА_4 , виявлено: синець в ділянці нижньої повіки лівого ока, косе садно в ділянці передньої поверхні правого передпліччя в верхній третині, поверхневі садна в ділянці основи правої кисті по тильній поверхні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 9 ребра по середньо-пахвинній лінії справа без зміщення уламків, що відноситься до категорії ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_2 , підозрюється у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувались насильством, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

27.09.2023 старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві Шкутою А. оголошено про підозру старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України.

Відповідно до змісту вказаної підозри, ОСОБА_1 повідомлено про те, що він підозрюється у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувались насильством, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

Дослідженням змісту вказаної підозри встановлено, що її зміст та суть відповідають підозрі, оголошеній того ж дня ОСОБА_7 .

Разом з тим, відповідно до змісту підозри, 05.07.2023 приблизно о 19.00 год. до стаціонарного посту, який розташований на ділянці дороги М05 Київ-Одеса, 210-8 кілометр, де ніс службу Інспектор взводу патрульної поліції в м. Умань УПП в Черкаській області ДПП ОСОБА_3 , на власному автомобілі марки «Інфініті» номерний знак НОМЕР_1 приїхав інспектор вказаного взводу ОСОБА_1 , який запропонував ОСОБА_3 підвезти його додому, на що останній погодився.

Під час поїздки ОСОБА_1 достовірно знаючи, що відповідно до п. 1- 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні, адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_1 перебуваючи за кермом вказаного автомобіля, діючи умисно, перевищуючи службові повноваження, передбачені Законом наніс ОСОБА_3 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, один удар кулаком правої руки (тильною стороною) в район щелепи, після чого почав хаотично наносити йому удари рукою по голові.

У подальшому, у зв`язку з тим, що швидкість автомобіля була незначною, ОСОБА_3 відчинив передні пасажирські двері вказаного автомобіля та вискочив на дорогу.

Після того, ОСОБА_1 вийшов з вказаного автомобіля та діючи умисно, перевищуючи службові повноваження, продовжив наносити ОСОБА_3 удари кулаками в область тулуба та голови, після чого перекинув останнього через себе та намагався відібрати табельну вогнепальну зброю.

Відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 10.07.2023 №313 у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження, а саме: дрібні садна задньої поверхні правого ліктьового суглобу, синець середньої третини лівого плеча по передньо-внутрішній поверхні, два синці внутрішньої поверхні правого плеча, синець в проекції правого підребер`я по середньо-ключичній лінії, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_1 , підозрюється у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувались насильством, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

Проаналізувавши зібрані під час службового розслідування матеріали у їх сукупності та викладені вище правові норми, дисциплінарною комісією встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_8 та лейтенант поліції ОСОБА_9 , підозрюються у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувались насильством, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України, чим допустили поведінку, яка була сприйнята як підстава підозрювати їх у корупційному правопорушенні, що ганьбить високе звання поліцейського та підриває авторитет поліції. Таку поведінку неможливо вважати гідною посади поліцейського та такою, що сприяє посиленню довіри громадян до Національної поліції України.

Враховуючи те, що поведінка працівника Національної поліції України завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку, скоєння встановлених службовим розслідування протиправних дій лейтенанта поліції ОСОБА_5 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , є проявом зухвалого ігноруванням вимог законодавства України, за висновком службового розслідування, є усі підстави для притягнення останніх до дисциплінарної відповідальності та застосування найсуворішого виду дисциплінарного стягнення.

Надаючи оцінку вказаним обставинам з точки зору дотримання законодавчих підстав та встановленої процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд врахував таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон №580-VIII.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут), який відповідно до преамбули визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частин 1, 2 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Аналіз наведених положень Закону №580-VIII та Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

За порушення службової дисципліни відповідно до ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком на підставі ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з частинами 1, 2 ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

П.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту визначено, що до поліцейських може застосовуватися дисциплінарне стягнення у вигляду звільнення із служби в поліції.

На підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є порушення дисципліни грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

З огляду на зазначене суд врахував висновки Верховного Суду в постанові від 08.05.2019 у справі №807/196/17, що обов`язкові для суду нижчої інстанції згідно з ч.5 ст.242 КАС України.

Верховний Суд у цьому рішенні зазначив, що правова оцінка правильності рішення про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях поліцейського є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, відтак можна робити висновки про правомірність спірного рішення. Дисциплінарна відповідальність є окремим/самостійним видом юридичної відповідальності і вирішення питання про правомірність притягнення особи до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати склад дисциплінарного проступку в його діях.

З матеріалів службового розслідування, за наслідком якого прийнятий спірний наказ, суд встановив, що підставою притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності слугували факти перевищенні ним службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувались насильством, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою.

Так, висновком службового розслідування встановлено нанесення позивачем тілесних ушкоджень поліцейському взводу патрульної поліції в м. Умань УПП в Черкаській області ДПП сержанту поліції ОСОБА_4 та інспектору взводу патрульної поліції в м. Умань УПП в Черкаській області ДПП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 .

Опитаний під час службового розслідування поліцейський взводу патрульної поліції в місті Умань УПП в Черкаській області ДПП сержант поліції ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ) по суті заданих питань повідомив, що 01.07.2023 близько 07.10 до його місця проживання, а саме адреса: АДРЕСА_2 , на власному автомобілі марки «Інфініті», номерний знак НОМЕР_1 приїхав ОСОБА_1 , який запропонував опитуваному сісти до вказаного автомобіля щоб поговорити, на що останній погодився.

Після того, як ОСОБА_4 сів на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля, ОСОБА_1 почав рух у невідомому напрямку. Водночас, під час руху ОСОБА_1 , попрохав щоб опитуваний надав оглянути табельну зброю на, що опитуваний погодився та дістав свій пістолет «Форт -17» з кобури при цьому від`єднав від нього магазин. ОСОБА_1 даний пістолет оглянув та разом з магазином поклав у дверну ліву карту передньої дверці автомобіля та останні продовжили рух.

Під час руху ОСОБА_1 почав вимагати від ОСОБА_4 щоб той йому все розповів, що говорив лейтенанту поліції ОСОБА_11 , старшому лейтенанту поліції ОСОБА_12 , старшому лейтенанту поліції ОСОБА_13 , молодшому лейтенанту поліції ОСОБА_14 та сержанту поліції ОСОБА_15 про своє невдоволення щодо їхніх дій, на що ОСОБА_4 відмовився (напередодні ОСОБА_4 говорив з вище вказаними особами про своє невдоволення, що де хто (осіб не вказував) може приходити на робоче місце о 09.00, йти з роботи о 16.00, крім робочих змін можеш отримати наряд поза чергою та і за неналежне використання бензину). В цей час ОСОБА_1 почав наносити ОСОБА_4 удари по обличчю, потилиці.

Прибувши на територію СТО, що розташоване поблизу комплексу відпочинку «Амарант» за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 з ОСОБА_1 вийшли з автомобіля та ОСОБА_1 наніс ОСОБА_4 удар по обличчю на, що останній почав від нього тікати. В подальшому ОСОБА_1 дістав з дверної карти магазин від табельної вогнепальної зброї ОСОБА_4 та почав погрожувати, що викине його на закинуту територію. Підійшовши ближче до ОСОБА_1 ОСОБА_4 схопив опитуваного за одяг та разом впали на землю, при цьому ОСОБА_4 намагався стримувати ОСОБА_1 щоб не отримувати від нього тілесних ушкоджень, але ОСОБА_1 в свою чергу схопив ОСОБА_4 за одяг, припідняв від землі і знову кинув.

В подальшому ОСОБА_4 піднявся і відбіг від ОСОБА_1 на 10 метрів і в цей час до ОСОБА_1 хтось зателефонував та він відповів на даний телефонний дзвінок, словами: «Приїжджай де ми на літаки дивилися».

Через 10 хвилин на місце події під`їхав службовий автомобіль марки «Тойота Пріус», за кермом якого знаходився старший лейтенант поліції ОСОБА_16 , а на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_2 . З автомобіля вийшов лише ОСОБА_2 . В цей час ОСОБА_1 розпочав кричати на ОСОБА_2 зі словами: «Нащо ти його сюди взяв?». В подальшому ОСОБА_1 крикнув старшому лейтенанту поліції ОСОБА_17 щоб той від`їхав з даного місця та став неподалік оптової бази на, що останній залишив місце події.

Як тільки підійшов ОСОБА_2 йому відразу ОСОБА_1 сказав: «Ти знаєш, що він про нас говорить? Що ми розкрадаємо пальне». Після даних слів ОСОБА_2 наніс ОСОБА_4 рукою один удар в область грудей та влучив в карабін, який був закріплений на куртці. Після чого надів карабін собі на праву руку та почав наносити опитуваному удари в район тулуба, ударів було чотири. Після останнього удару ОСОБА_4 впав на землю та відразу підвівшись відбіг від них. ОСОБА_2 наказав ОСОБА_4 підійти до них, після чого, втрьох сіли до салону автомобіля ОСОБА_1 марки «Інфініті», номерний знак НОМЕР_1 . ОСОБА_4 сів на заднє сидіння та ОСОБА_1 повернув опитуваному пістолет, але без магазину з набоями та всі разом направилися до місця проживання ОСОБА_4 . Близько 08.15 прибувши до місця проживання ОСОБА_4 , йому наказали йти відпочивати на що він попрохав повернути магазин з набоями, але ОСОБА_1 сказав, що поверне його пізніше.

Опитаний під час службового розслідування поліцейський взводу патрульної поліції в місті Умань УПП в Черкаській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 ) повідомив, що 05.07.2023 близько 19.10 по завершенню денної робочої зміни ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_3 дістатись до м. Умань із СП «Умань» на його власному транспортному засобі з мотивацією, що хоче щось поговорити з опитуваним.

Після чого, ОСОБА_3 сів до автомобіля ОСОБА_1 та здійснили рух по а/д М-05 «Київ - Одеса» в напрямку м. Одеса з метою здійснення розвороту до м. Умань. З початку руху транспортного засобу в них розпочався діалог на тему, з якою ОСОБА_3 звернувся раніше до начальника управління та під`їжджаючи до АЗС «Амік» при розвороті ОСОБА_1 розпочав проявляти агресію по відношенню до ОСОБА_3 та наносити удари в область голови та тулуба. Під час руху транспортного засобу ОСОБА_3 намагався покинути салон автомобіля та випав з нього.

В подальшому, ОСОБА_1 вибіг з автомобіля та намагався ОСОБА_3 силоміць із нанесенням ударів затягнути до салону автомобіля, мовляв при цьому, що розмову не завершено. Під час даної бійки повз проїжджали вантажівки, водії яких в подальшому повідомили працівників поліції на СП «Умань».

Після чого, на місце події прибув екіпаж патрульної поліції в складі якого перебував майор поліції ОСОБА_18 та лейтенант поліції ОСОБА_19 . ОСОБА_3 вдалося заховатися від побоїв ОСОБА_1 в службовому транспортному засобі.

Оцінюючи встановлені службовим розслідуванням факти, суд врахував ч.1 ст.64 Закону №580-VIII відповідно до якої особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

На підставі ч.1 ст.18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Суд під час вирішення спору врахував правову позицію Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 у справі №803/1907/16 (провадження № К/9901/21747/18), що обов`язкова суду згідно з ч.5 ст.242 КАС України.

Зокрема, Верховний Суд вказав, що зі змісту присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції, можна зробити висновок що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі Правила №1179), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до п. 1 Розділу І Правил №1179 вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

На підставі п.п.1, 2 Розділу ІІ Правил №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

Під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

П.3 Розділу IV Правил №1179 передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Отже, що дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Правил є обов`язком кожного поліцейського, що пов`язане з особливостями проходження служби.

Верховний Суд у постанові від 07.03.2019 справа №819/736/18 (пункт №60) та у постанові від 05.03.2020 справа №815/4478/16 (пункт №48) встановив, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги.

Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Дискредитація Національної поліції полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Вчинення дій, що дискредитують органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 квітня 2018 року у справі №815/3636/15, у якій суд зазначив, що поняття дискредитація перебуває у тісному зв`язку із поняттям дотримання морально-етичних норм та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті. Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до працівників органів внутрішніх справ, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого стягнення - звільнення зі служби. Дискредитація звання рядового та начальницького складу є окремою підставою для звільнення, яке не пов`язано із вчиненням правопорушення та набрання чинності рішенням суду.

На переконання суду, позивач, здійснивши нанесення тілесних ушкоджень поліцейському взводу патрульної поліції в м. Умань УПП в Черкаській області ДПП сержанту поліції ОСОБА_4 та інспектору взводу патрульної поліції в м. Умань УПП. в Черкаській області ДПП ОСОБА_3 , допустив порушення Присяги працівника поліції та вищевказаних вимог Закону №580-VIII, Дисциплінарного статуту та Правил №1179.

Отже, установлене службовим розслідуванням перевищення позивачем службових повноважень, умисне вчинення ним, як працівником правоохоронного органу дій, які виходять за межі наданих прав чи повноважень, що супроводжувались насильством, доведено під час судового розгляду справи.

Твердження позивача, що фактично зі змісту оскаржуваних наказів, його визнано винним у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, суд вважає необґрунтованим, оскільки ні висновком службового розслідування, ні спірними наказами не визнано позивача у вчиненні злочину.

Суд враховує принцип презумпції невинуватості, який зафіксований положеннями ч.2 ст.2 Кримінального кодексу України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Водночас, за наслідками службового розслідування встановлені факти вчинення позивачем дисциплінарного проступку, за його притягнуто спірними наказами до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби.

Колегія суддів Верховного Суду у постанові від 07.02.2020 у справі №260/1118/18 зазначила, що наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в органах внутрішніх справ, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 66 Положення №114 у разі встановлення службовою перевіркою дій, що підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби.

Також, Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 у справі №815/4478/16 (пункт № 59) зазначив, що факт не притягнення особи до відповідальності одного виду ніяким чином не ототожнюється з відсутністю в діях такої особи порушення службової дисципліни. Дисциплінарна відповідальність відрізняється від інших видів відповідальності та є самостійним видом відповідальності особи.

Під час службового розслідування дисциплінарна комісія самостійно надає оцінку допустимості, належності та обґрунтованості наявним у матеріалах службового розслідування доказам, встановлює в діях поліцейського ознаки дисциплінарного проступку і приймає рішення про необхідність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви №9295/81) чи таке провадження було закрите (рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «С. v. the United Kingdom,» про неприйнятність заяви №11882/85).

Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97).

Отже, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні та інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру,

Така правова позиція висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 та від 22.01.2019 у справі №800/454/17.

Суд також враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.02.2020 у справі №260/1118/18, від 08.08.2019 у справі №804/3447/17, від 29.05.2018 у справі №800/508/17, від 02.10.2019 у справі №804/4096/17, згідно яких застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Враховуючи встановлені судом обставини та оцінюючи дії, що ставляться в провину позивачу, суд дійшов висновку про обґрунтованість дій відповідача щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності та обраного виду стягнення у вигляді звільнення зі служби.

За наявності доведених фактів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, суд дійшов висновку про правомірність спірного рішення відповідача.

Тому відсутні підстави для задоволення позову та розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 .

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ