Справа № 200/7054/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про передачу заяви для вирішення питання про відвід судді

19 лютого 2024 року Справа №200/7054/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голошивець І.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Донецького окружного адміністративного суду Голошивця І.О. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про визнання протиправним та скасування рішення №Х-003/2023 від 27.10.2023,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про визнання протиправним та скасування рішення №Х-003/2023 від 27.10.2023.

Як встановлено судом, на адресу Донецького окружного адміністративного суду 06 грудня 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями проведеного 06.12.2023 року, головуючим суддею (суддя-доповідач) обрано Голошивця І.О.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.12.2023 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати одноособово суддею Голошивцем І.О. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлений строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для надання на адресу Донецького окружного адміністративного суду: відзиву на позовну заяву; належним чином завірених копій наступних документів: рішення Вищої Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №Х-003/2023 від 27 жовтня 2023 року; матеріали дисциплінарного провадження, що стали підставою для прийняття рішення від 27.10.2023.

У лютому 2024 року від представника Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури надійшла заява про відвід судді Донецького окружного адміністративного суду Голошивця І.О.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.02.2024 визнано необґрунтованою заяву представника Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про відвід судді Донецького окружного адміністративного суду Голошивця І.О. Заяву про відвід судді Голошивця І.О. у справі № 200/7054/23 у порядку, визначеному частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалено передати для визначення судді, який буде розглядати заяву про відвід.

15.02.2024 ОСОБА_1 засобами електронного суду була надіслана заява про відвід судді Голошивця І.О., яка надійшла на адресу Донецького окружного адміністративного суду 16 лютого 2024 року, що підтверджується Карткою обліку вхідних документів Донецького окружного адміністративного суду від 16.02.2024 №4127/24.

Дана заява була вмотивована наступним, що на думку позивача, суддя вже в ухвалі встановив до винесення рішення по суті належність та допустимість доказів по справі. Позивач зауважив, що в цій ухвалі суд першої інстанції до винесення рішення по справі встановив обставини справи, які позивачем спростовуються у позові. У позові було зазначено, що висновок експерта Київського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру від 26.09.2022 року №СЕ-19/111-22/38415-ПЧ не є доказом не підписання довіреності ОСОБА_2., також було надано докази що станом на день розгляду відводу довіреність є чинною. На думку позивача, суддя в ухвалі взяв на себе повноваження суду загальної юрисдикції, щодо визнання довіреності недійсною, підписаною чи непідписаною та зазначив, що в матеріалах справи №200/7054/23 є докази щодо дійсності довіреності ОСОБА_2. та те, що висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 26.09.2022 22/38415-ПЧ не є доказом не підписання документа.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про відвід судді, враховуючи матеріали справи, суддя зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України, в яких зазначені підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме:

1. суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За порядком визначеним ч. 4 ст. ст. 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Абзацом другим ч. 4 ст. 40 КАС України визначено, що якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

В силу ч. 2 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

За ч. 3 ст. 262 КАС України, підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

З огляду на вказані вимоги процесуального закону, слід звернути увагу, що ухвалу про передачу заяви для вирішення питання про відвід судді від 15.02.2024 отримано позивачем 15.02.2024, що підтверджується наявністю у нього реєстрації кабінету електронного суду та відповідною відміткою в графі «доставлено», тобто строк для подачі відводу у позивача не сплинув, враховуючи, що заяву про відвід було подано в цей же день після отримання відповідної ухвали.

З метою об`єктивного розгляду відводу та враховуючи, що розгляд справи №200/7054/23 здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання, суддя Голошивець І.О. вважає за можливим розглянути заявлений відвід по суті, та у випадку визнання його необґрунтованим, для вирішення питання про відвід, передати тому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Зі змісту відводу вбачається, що його заявлено в зв`язку з тим, що на думку позивача, суд першої інстанції до винесення рішення по справі встановив обставини справи, які тільки на даний час спростовуються позивачем у його позовній заяві, а також те, що суд взяв на себе повноваження суду загальної юрисдикції щодо визнання довіреності не дійсною (підписаною чи не підписаною), зазначивши у тексті все Законодавство України з цього приводу.

Позивач зазначає, що як вбачається із матеріалів справи, учасниками процесу у заявлених відводах складу суду фактично висловлено незгоду з рішенням судді.

Також судом встановлено з даної заяви, що у позивача існують сумніви щодо неупередженості судді при вирішенні даного спору, небезсторонності судді та необ`єктивності судового рішення.

Суд зауважує, що фактично незгода по суті процесуальних документів виникла лише у ОСОБА_1 - позивача по справі, оскільки він ставить під сумнів не стільки висновки суду зазначені в ухвалі від 15.02.2024, а мотивувальну частину ухвали, відповідно до якої судом викладені обґрунтування доводів відповідача, які заявлені ним в заяві про відвід судді, наявні також у відзиві на позовну заяву, що випливає із змагальності сторін у судовому процесі при наданні своїх доводів по справі та доказів на підтвердження викладених обставин, що не позбавляє можливості інших учасників процесу надати свої заперечення щодо поданих клопотань (заяв), доказів та інших обґрунтувань. Тобто, позивачем в своїй заяві про відвід фактично викладені заперечення доводам відповідача, викладеним у заяві про відвід судді наданої відповідачем. Тому, після отримання якої, надіслав свою заяву про відвід судді.

Заява про відвід судді, яка була надіслана представником Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 05.02.2024, містила в собі припущення щодо можливої необ`єктивності та неупередженості судді під час розгляду цієї справи. Та як було зазначено в ухвалі суду від 15.02.2024 основані лише на тому, що саме суддя Голошивець І.О. приймав участь у розгляді справи №200/13803/21 де сторонами по справі був адвокат ОСОБА_1., який діяв в інтересах ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги.

Стосовно зазначеного позивачем, що суд першої інстанції до винесення рішення по справі встановив обставини справи, та взяв на себе повноваження суду загальної юрисдикції щодо визнання довіреності не дійсною (підписаною чи не підписаною), суд зазначає наступне.

В ухвалі суду від 15.02.2024, жодним чином не було викладено висновків щодо спірних питань зазначених у позовній заяві, враховуючи, що на даний час розгляд справи за даним адміністративним позовом по суті судом ще не здійснено.

Тим паче, суд у ніякому разі не бере на себе повноважень суду загальної юрисдикції щодо визнання чи не визнання довіреності не дійсною, а лише заперечує таким чином на зазначені відповідачем припущення у його заяві про відвід від 05.02.2024 року щодо можливого необ`єктивного розгляду справи.

Суд вважає необхідним закцентувати увагу на тому, що при вирішенні заявлених клопотань, досліджуються викладені стороною по справі обставини та надані докази на підтвердження викладених обставин, не вирішуючи спір по суті; аналізуються викладені обставини, доводи та докази, надані на підтвердження викладеного у клопотанні (клопотаннях, заявах). Після дослідження наданих доводів та доказів суд доходить відповідного об`єктивного, неупередженого та безстороннього висновку, спираючись лише на факти та докази, викладені безпосередньо у межах заявлених клопотань (заяв).

Суд зауважує, що за приписами ст. 36-37 КАС України вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості. Водночас, для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

У даному випадку, заявлені підстави для відводу судді не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки не містять підстав, що розгляд справи №200/7054/23 буде проведено суддею Голошивцем І.О. необ`єктивно, а тільки відображають власну позицію позивача основану на своєму розумінні та тлумаченні зазначеного в ухвалі суду від 15.02.2024, ухваленої за результатами розгляду заяви про відвід поданої відповідачем.

Більш того, будь-яких інших належних доказів, які б підтверджували наявність обставин, що викликають сумнів у необ`єктивності, неупередженості та небезсторонності судді, до заяви про відвід позивачем не надано, а тільки є власна незгода позивача із зазначеними доводами відповідача, які були відображені та проаналізовані суддею в мотивувальній частині ухвали суду від 15.02.2024.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що позивачем не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної справи.

Отже, викладені у заяві про відвід доводи позивача щодо необ`єктивності та небезсторонності головуючого судді при здійсненні розгляду даної справи є необґрунтованими, оскільки об`єктивними даними не підтверджуються і по суті ґрунтуються лише на тому, що суддя Голошивець І.О. зазначив в ухвалі суду доводи (докази) відповідача покладені в основу заяви про відвід, що також були відображені у відзиві на позовну заяву, які були проаналізовані та викладені в мотивувальній частині лише ухвали суду від 15.02.2024 щодо вирішення виключно питання про відвід судді з підстав, викладених у доводах в заяві відповідача про відвід судді.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або небезсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

При цьому, для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Суд зауважує, що відповідно до ч.4 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У даному випадку, будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, що викликають сумнів у необ`єктивності та небезсторонності суду із доводів заяви про відвід не вбачається.

Натомість, суд зауважує, що сторона по справі має право на оскарження судових рішень (ухвал) відповідно до норм КАС України.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.02.2019 по справі № 855/35/19.

Крім того згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

У висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку із здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Виходячи з викладеного, враховуючи відсутність підстав для відводу (самовідводу) судді, суддя дійшов висновку про визнання його необґрунтованим, та як наслідок вважає необхідним заяву про відвід судді Голошивця І.О. у справі № 200/7054/23 у порядку, визначеному частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, передати для визначення судді, який буде розглядати заяву про відвід.

Керуючись ст. ст. 31, 36, 40, 241, 248, 256 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Донецького окружного адміністративного суду Голошивця І.О.

Заяву про відвід судді Голошивця І.О. у справі № 200/7054/23 у порядку, визначеному частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, передати для визначення судді, який буде розглядати заяву про відвід.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя І.О. Голошивець