Справа № 280/10479/23
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 лютого 2024 року (09:10)Справа № 280/10479/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області; Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

14.12.2023 через підсистему «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2), в якій позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача 1 та відповідача 2 щодо відмови в призначенні позивачу пенсійного забезпечення за віком, яка оформлена листом відповідача 1 від 13.06.2023 №0800-0213-8/35919 та рішенням відповідача 2 від 07.06.2023 №80, відповідно скасувавши рішення відповідача 2 від 07.06.2023 №80;

зобов`язати відповідача 1 здійснити обчислення, призначення та виплату щомісячного пенсійного забезпечення за віком для позивача з 13.06.2023 із включенням до страхового стажу її роботи наступних періодів роботи згідно записів трудової книжки від 01.04.1981 серії НОМЕР_1 з 23.09.1980 по 09.02.1987, з 27.10.1989 по 06.04.1992, з 29.04.1993 по 31.12.1994 та період здійснення підприємницької діяльності згідно даних листа відповідача 1 від 25.05.2023 №0800-0605-8/31252 за спрощеною системою оподаткування (фіксованого податку) з 01.07.2000 по 31.03.2002 починаючи з 13.06.2023.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у встановленому порядку звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Проте, рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 07.06.2023 №80 відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що суперечить вимогам законодавства, оскільки вважає, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просила задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 19.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

17.01.2024 до суду від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 2551), в якому останній зазначає, що позивач звернулась 31.05.2023 до територіальних органів Пенсійного фонду України за призначенням пенсії за віком. Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 07.06.2023 №80 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. В трудовій книжці від 01.04.1981 серія НОМЕР_2 на титульній сторінці документа виправлення дошлюбного прізвища російською мовою « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », та в записі підстави відсутня дата видачі документа, що є підставою для внесення змін, що суперечить Інструкції №162 від 20.06.1974, яка діяла на момент заповнення трудової книжки. Позивачем до управління інші документи, які підтверджують роботу за цей період не було надано, а також не надано свідоцтво про шлюб, для підтвердження виправлень в записі про прізвище в трудовій книжці від 01.04.1981 серія НОМЕР_2 . Отже, для зарахування періодів роботи до страхового стажу з 23.09.1980 по 09.02.1987, з 27.10.1989 по 06.04.1992, з 29.04.1993 по 31.12.1994, у відповідача не має законних підстав. Щодо зарахування періоду здійснення підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування (фіксованого податку) з 01.07.2000 по 31.03.2002 зазначає, що ГУ ПФУ в Донецькій області встановлено, що за період з 01.07.2000 по 31.03.2002 в період здійснення підприємницької діяльності відсутні відомості про сплату страхових внесків. Для підтвердження страхового стажу за період ведення підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.03.2002, позивачем не було надано документів, передбачених п.4 Порядку №637, тому правових підстав для зарахування вказаного періоду до страхового стажу у відповідача 2 немає. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

26.01.2024 до суду від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 4187), в якому останній зазначає, що згідно трудової книжки від 01.04.1981 серії НОМЕР_2 на титульній сторінці документа виправлення дошлюбного прізвища російською мовою « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » виконано з порушенням вимог Інструкцій №162 та №58, а саме: в записі підстави відсутня дата видачі документа, що є підставою для внесення змін. Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 до заяви не надавалось. З огляду на вищевикладене, відсутні підстави для зарахування періодів роботи з 23.09.1980 по 09.02.1987, з 27.10.1989 по 06.04.1992, з 29.04.1993 по 31.12.1994. Щодо зобов`язання зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 01.07.2000 по 31.03.2002 відповідач 2 зазначає, що період здійснення підприємницької діяльності згідно даних листа ГУ ПФУ в Запорізькій області від 25.05.2023 №0800-0605-8/31252 за спрощеною системою оподаткування (фіксованого податку) з 01.07.2000 по 31.03.2002 не зараховано до страхового стажу, оскільки в документі відсутня інформація про сплату внесків. До заяви документів про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ) не надавалось. Відомості про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні. Отже, Головне управління приходить до висновку, що єдиний внесок за період роботи з 01.07.2000 по 31.03.2002 позивач не сплачував. Виходячи з вищезазначеного, дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

31.05.2023 позивач звернулась ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 07.06.2023 №80 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 24 роки 04 місяці 00 днів (а.с.5).

У рішенні зазначено, що згідно наданих документів страховий стаж заявника на дату звернення становить 20 років 04 місяці 26 днів, стаж для визначення права на призначення пенсії становить 24 роки 04 місяці 00 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. До стажу роботи згідно наданих документів не зараховано: періоди роботи згідно записів трудової книжки від 01.04.1981 серії НОМЕР_2 з 23.09.1980 по 09.02.1987, з 27.10.1989 по 06.04.1992, з 29.04.1993 по 31.12.1994, оскільки на титульній сторінці документа виправлення дошлюбного прізвища російською мовою « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » виконано з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України №162 від 20.06.1974, а саме: в записі підстави відсутня дата видачі документа, що є підставою для внесення змін. Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 до заяви не надавалось; період здійснення підприємницької діяльності згідно даних листа ГУ ПФУ в Запорізькій області від 25.05.2023 №0800-0605-8/31252 за спрощеною системою оподаткування (фіксованого податку) з 01.07.2000 го 31.03.2002, оскільки в документі відсутня інформація про сплату внесків. До заяви документів про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ) не надавалось. Відомості про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні.

Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком протиправним, позивач звернулась до суду із вимогами про його скасування та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу спірні періоди, у зв`язку із чим призначити пенсію.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), яким визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону № 1058-ІV).

Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Слід зазначити, що до 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993.

Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.4.7 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як встановлено судом, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 23.09.1980 по 09.02.1987, з 27.10.1989 по 06.04.1992, з 29.04.1993 по 31.12.1994 відповідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.04.1981, оскільки на титульній сторінці документа виправлення дошлюбного прізвища російською мовою « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » виконано з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №162 від 20.06.1974, а саме: в записі підстави відсутня дата видачі документа, що є підставою для внесення змін.

З цього приводу, суд зазначає, що з аналізу вказаних норм права судом встановлено, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Суд зазначає, що не зазначення на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_2 після вчинення виправлення дошлюбного прізвища позивачки російською мовою « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » дати видачі документа, що є підставою для внесення змін, при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо) не є тим недоліком, який може мати наслідком порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення.

Разом з цим, суд зауважує, що на зворотній сторінці трудової книжки НОМЕР_2 від 01.04.1981 міститься вся необхідна інформація щодо підстави внесення виправлення дошлюбного прізвища позивачки, зокрема і дата свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.14).

Суд критично оцінює позицію відповідача у даній справі та зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудових книжок. Відповідачем не взято до уваги, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у ній. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення трудових книжках.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2018 (справа №677/277/17), від 17.07.2018 (справа №220/989/17), від 19.12.2019 (справа №307/541/17).

Аналізуючи наведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 01.04.1981 має бути зараховані до страхового стажу, оскільки недостовірності або інших ознак юридичної неточності якої не встановлено, а тому трудову книжку позивача, слід розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

Таким чином, із наведеного суд дійшов висновку, що відмова відповідача 2 у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 01.04.1981 є протиправною, оскільки стаж підтверджується основним документом - трудовою книжкою працівника.

Крім того, відповідачу 2 слід врахувати, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав усі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.02.2018 (справа №687/975/17), відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Щодо не зарахування до страхового стажу період підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.03.2002, суд зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ, який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, розділ ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», доповнено пунктом 3-1, відповідно до підпункту 1 якого для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону до страхового стажу включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно із частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Поряд із зазначеним, за положеннями статті 56 Закону №1788-XII в стаж роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору, а також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Слід зазначити, що до 01 січня 2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон №1788-XII).

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 Порядку №637 (в редакції на час вирішення питання про призначення позивачу пенсії), періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до абз. 4 пп. 2 п. 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Системний аналіз наведених правових норм законодавства дає суду підстави для висновку про те, що до страхового стажу зараховується період здійснення особою підприємницької діяльності, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Такий висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26 жовтня 2018 року у справі №643/20104/15-а.

Так, зі спірного рішення вбачається, що до страхового стажу позивача не зараховано період здійснення підприємницької діяльності згідно даних листа ГУ ПФУ в Запорізькій області від 25.05.2023 №0800-0605-8/31252 за спрощеною системою оподаткування (фіксованого податку) з 01.07.2000 по 31.03.2002, оскільки в документі відсутня інформація про сплату внесків.

Так, у листі від 25.05.2023 № 0800-0605-8/31252 ГУ ПФУ в Запорізькій області зазначено, що у період з 01.04.1998 по 31.03.2002 ОСОБА_1 підприємницька діяльність здійснювалась за спрощеною системою оподаткування (фіксований податок).

Ухвалою суду про витребування доказів від 05.02.2024 судом витребувано від ГУ ПФУ в Запорізькій області інформацію про сплату страхових внесків за період з 01.07.2000 по 31.03.2002 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), для повного з`ясування фактичних обставин справи.

На виконання ухвали про витребування доказів, ГУ ПФУ в Запорізькій області листом від 09.02.2024 № 0800-0704-7/12319 повідомило, що відповідно до даних облікової картки у період з 01.07.2000 по 31.03.2002 рік діяльність здійснювалась за спрощеною системою оподаткування (фіксований податок). Інформація про сплату страхових внесків в управлінні за цей період відсутня. Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску до системи персоніфікованого обліку за 2000-2002 роки ОСОБА_1 не надавалися.

Суд зазначає, жодних доказів, що позивач сплачувала страхові внески, суду не надано. Отже, період з 01.07.2000 по 31.03.2002 зарахуванню до страхового стажу не підлягає.

Таким чином, оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 07.06.2023 №80 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

З приводу визначення пенсійного органу, який має здійснювати призначення та виплату пенсії, суд вказує наступне.

Згідно пункту 4.2 Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 передбачено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Таким чином, наразі органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

У даному випадку заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Донецькій області та за результатом її розгляду прийнято рішення від 07.06.2023 №80. Отже, саме відповідач 2 у цьому спорі є органом, що призначає пенсію.

В свою чергу, відповідно до пункту 4.10 зазначеного Порядку, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Тобто, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані відповідачу 2, проте обов`язок виплати пенсії, у випадку її призначення залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у ГУ ПФУ в Запорізькій області.

За таких обставин, виплата пенсії повинна проводитись ГУ ПФУ в Запорізькій області після отримання від ГУ ПФУ в Донецькій області рішення про призначення пенсії та матеріалів пенсійної справи.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

За приписами частини 3 статті 245 КАС України, у разі скасування індивідуального акту суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Зважаючи на те, що рішення відповідача 2 від 07.06.2023 №80 є протиправним та підлягає скасуванню, а можливості прийняття відповідачем 2 альтернативного рішення законодавством не встановлено, зобов`язання судом відповідача 2 призначити позивачу пенсію за віком, не свідчить про втручання у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача 2 зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період її роботи з 23.09.1980 по 09.02.1987, з 27.10.1989 по 06.04.1992, з 29.04.1993 по 31.12.1994 відповідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.04.1981 та зобов`язати відповідача 2 призначити позивачу пенсію за віком з 14.06.2023 - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку (у відповідності до п.1 ч.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи висновки суду про наявність підстав для часткового задоволення позову, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області як суб`єкта владних повноважень, яким прийнято рішення, визнане судом протиправним, в розмірі 805,20 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ); Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії від 07.06.2023 №80.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 23.09.1980 по 09.02.1987, з 27.10.1989 по 06.04.1992, з 29.04.1993 по 31.12.1994 відповідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.04.1981, у зв`язку із чим призначити пенсію за віком з 14.06.2023.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 805,20 грн. (вісімсот п`ять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 19.02.2024.

Суддя Ю.В. Калашник