Справа № 208/10591/23
Суддя: Івченко Т. П.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ провадження 2-а/208/4/24
РІШЕННЯ

Іменем України

10 січня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: головуючого, судді - Івченко Т.П.,

при секретарі судового засідання Паталаха І.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Смук М.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Кам`янського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, в особі інспектора, старшого сержанта поліції Ковальова Михайла Михайловича, «про скасування постанови», -

встановив:

1. Короткий зміст позовних вимог.

16 листопада 2023 року через канцелярію Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся адвокат Смук М.І., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Кам`янського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, в особі інспектора, старшого сержанта поліції Ковальова Михайла Михайловича, «про скасування постанови», в якому просить суд:

- позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора, старшого сержанта поліції Ковальова Михайла Михайловича Кам`янського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, про скасування постанови серії ЕАТ №8091427 від 06.11.2023 року, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити;

- постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8091427 від 06.11.2023 року його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч.2 ст. 122 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити;

- стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, , юридична адреса: 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Троїцька, будинок 20А, судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок та 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок за правничу допомогу.

2. Позиція сторони позивача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог адвокат Смук М.І., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 ,посилався на те, що Постановою інспектора, старшого сержанта поліції Ковальова Михайла Михайловича Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, серія EAT № 8091427 від 06.11.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що 06.11.2023 року о 19-07 годині в м. Кам`янське по пр. Гімназичний, керуючи транспортним засобом CHEVROLET NUBIRA д.н.з. НОМЕР_2 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, чим порушив вимоги п.п 9.2.6. ПДР України.

Вважає, що постанова серії EAT № 8091427 від 06.11.2023 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Дійсно 06.11.2023 року приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_1 керуючи ТЗ марки «CHEVROLET NUBIRA» д.н.з. НОМЕР_2 рухався по проспекту Гімназичному у місті Кам`янське, Дніпропетровської області у бік вулиці Спортивна. Через одну - дві хвилини його наздогнав екіпаж поліції на службовому автомобілі марки «RENAUT DUSTER» д.н.з. НОМЕР_3 , після чого до нього підійшов інспектор, старший сержант поліції Ковальов Михайло Михайлович, Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та повідомив, що водій транспортного засобу CHEVROLET NUBIRA д.н.з. НОМЕР_2 рухаючись по проспекту Гімназичному у місті Кам`янське, Дніпропетровської області у бік вулиці Спортивна не подав сигнал повороту світловим покажчиком відповідного напрямку, чим порушив п.9.2.6. Правил дорожнього руху України. Водій ОСОБА_1 , надав документи на транспортний засіб та водійське посвідчення, але не погодився з доводами інспектора та декілька разів попросив надати для ознайомлення докази правопорушення. На дане клопотання інспектор, старший сержант поліції Ковальов М.М. Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області не відреагував та докази не надав.

Далі з не відомих причин інспектор сфотографував водійське посвідчення та реєстраційний талон на власний мобільний телефон. На запитання з якою метою вони це зробили, ніхто нічого зрозумілого відповісти не зміг, після чого ОСОБА_1 розуміючи, що поліція порушує його права, не починає розгляд справи, набрав за телефоном адвоката ОСОБА_2 , який порадив надати клопотання на перенесення розгляду справи на іншу дату. Адвокат зазначив, що найменше йому потрібно 2 години аби доїхати до Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області місцезнаходження з міста Дніпро. Але поліція надає лише годину і зазначила, що це проблеми водія та адвоката і якщо адвокат не встигає, то залучайте безкоштовного. Також жоден з поліцейських які знаходились в той час в службовому авто не роз`яснили права та обов`язки водія передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. (Про права відповідно до ст.268 КУпАП згадають вже в відділі поліції через півтори години під час винесення постанови)

Адвокат Смук М. І. та ОСОБА_1 з`явилися 06.11.2023 о 20-45 год. до Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, де почався розгляд справи про адміністративне правопорушення. Під час початку розгляду справи адвокат зазначив поліцейському Ковальову М.М., який проводив розгляд справи, про усунення осіб які не приймають участь у розгляді справи (приміщенні кімнати були присутні інші поліцейські, які порушували права особи яка притягається, так і права адвоката, а саме тримали телефони з відеокамерой у напрямку адвоката (знімали на власні телефони без дозволу осіб) та постійно втручалися у розгляд справи, вносили свої зауваження. На дані клопотання, щодо цих осіб, інспектор, старший сержант поліції ОСОБА_3 не реагував, після чого адвокат та особа яка притягається почали фіксувати не правомірні дії поліції на телефони, відео надали в якості доказу.

Під час розгляду адвокат Смук М.І. звернувся до інспектора Ковальова М.М., про надання для ознайомлення доказів правопорушення з боку ОСОБА_1 . Після чого поліцейський ОСОБА_3 дістав з кишені власний мобільний телефон та почав в ньому шукати відео, на що адвокат Смук М.І. зробив зауваження щодо не припустимості використання власних технічних засобів на яких нібито є данні про правопорушення. На ці заперечення інспектор, ОСОБА_3 не відреагував. Адвокат попросив надати відео з відео-реєстратора, який нібито зі слів поліцейського ОСОБА_3 встановлений в службовому автомобілі RENAUT DUSTER д.н.з. НОМЕР_3 , але ця вимога залишилась без уваги. Старший сержант поліції Ковальов М.М. не зміг надати належні докази складу адміністративного правопорушення і відмовився та зазначив, що він вже оцінив всі докази та вважає, що встановлено факт правопорушення і цього достатньо для складання постанови про накладання адміністративного стягнення.

В кінці розгляду справи стороною яка притягається було додане письмове пояснення та клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю самого факту (складу) правопорушення та доказів, яке було долучене до матеріалів, але відхилене.

З даною постановою ОСОБА_1 не згоден, оскільки стверджує, що жодного пункту ПДР не порушував та при здійсненні руху у зазначеному в постанові місці при перестроюванні вмикав покажчик поворотів. До того ж, йому не зрозуміло, що саме мав на увазі інспектор поліції у викладеній ним фабулі, бо вважає, що під відповідальність згідно тексту його дії за ч.2 ст.122 КУпАП не підпадають.

Крім того, інспектор поліції зупинив його та здійснив перевірку документів без жодних підстав, не виконав вимоги законодавства, щодо роз`яснення його прав згідно ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, постанову складав без врахування зауважень, пояснень та клопотань сторони яка притягається, докази, що підтверджують саме його провину інспектор поліції не пред`явив, що підтверджується п.7 спірної постанови, так як у вказаному пункті не зазначено технічні засоби та докази по справі.

Підсумовуючи зазначене, адвокат Смук М.І. зазначає, що належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не має, а якщо все ж таки відповідачем будуть надані до суду відеозаписи на підтвердження факту порушення ним правил дорожнього руху, вони не можуть вважатися належними доказами у зв`язку з тим, що сама постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено будь-який відеозапис.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Верховний Суд зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАСУ, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 13.02.2020.у справі № 524/9716/16-а).

Поліція у свої діяльності керується Інстуркцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026.

Відповідно ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів. Мобільного телефону в цьому переліку не має.

Розділом VII інструкції визначено обов`язки працівника поліції, пов`язані із застосуванням технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до вимог інструкції, якщо уявити, що інспектор, старший сержант поліції Ковальов М.М. мав відео на реєстраторі та якимось шляхом скопіював його на свій власний телефон, то з його боку є порушення вимог цієї інструкції.

Таким чином, якщо відповідачем все ж таки буде наданий відеозапис, який не зазначений в постанові, то він не є належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, крім того на вказаному відео не зафіксовано саме факт порушення водієм правил дорожнього руху.

Також, доказів щодо початку руху чи зміні його напрямку позивачем з порушенням правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними, матеріали справи не містять.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини Позивача, постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Отже, Позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає себе невинним, постанову серія EAT №8091427 від 06.11.2023 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушення норм матеріально права.

Позивач та його адвокат у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.

3. Позиція сторони відповідача.

Представники Відповідачів ГУНП в Дніпропетровській області, Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, старший сержант поліції Ковальов М.М. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, представник Відповідача ГУНП в Дніпропетровській області скористався своїм правом та направив на адресу суду Відзив на позов, в якому просить розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги не визнають та просять відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що 06.11.2023 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, інспектор СРПП Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старший сержант поліції Ковальов М.М., виніс постанову серії EAT № 8091427 про накладення адміністративних стягнень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично дорожній мережі.

Позивач у своєї заяві, у порядку передбаченому КАС України, оскаржує постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.11.2023 року серії EAT № 8091427, яка складена інспектором СРПП Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Ковальовим М.М.

Статтею 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, у тому числі передбачених частиною 2 статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Вважаємо, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.11.2023 року серії EAT № 8091427, якою зафіксовано порушення Позивача, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства, виходячи з наступного:

Згідно п. 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.11.2023 року серії EAT № 8091427, інспектором СРПП Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Ковальовим Михайлом Михайловичем, зафіксовано, що 06.11.2023 о 19 год. 07 хв. у м. Кам`янське, пр-т. Гімназичний, 38 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Chevrolet Nubira», р/н НОМЕР_2 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, при повороті праворуч, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно до частини 2 статті 122 КУпАП передбачено, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, вважаємо, що у діях Позивача вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 122 КУпАП.

При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаємо, що постанова про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.11.2023 року серії EAT № 8091427 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Водночас, вважаємо, що постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.11.2023 року серії EAT № 8091427 складена з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, таким чином розгляд справи відбувся відповідно до норм КУпАП, в тому числі йому забезпечені права, передбачені ст. 268 КУпАП, тому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

4. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

16 листопада 2023 року через канцелярію Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся адвокат Смук М.І., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , з позовною заявою до ГУНП в Дніпропетровській області, Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, в особі інспектора, старшого сержанта поліції Ковальова М.М., «про скасування постанови».

16 листопада 2023 року Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано в провадження судді Івченко Т.П.

17 листопада 2023 року Ухвалою судді відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та справу призначено до судового розгляду с викликом (повідомленням) сторін.

28 листопада 2023 року позивачем через канцелярію суду подано Пояснення по справі. Які долучені до матеріалів справи.

25 грудня 2023 року через канцелярію суду позивачем ОСОБА_1 та його адвокатом Смук М.І. подано заяву про забезпечення позову.

26 грудня 2023 року Протоколом автоматизованого розподілу справи раніше визначеному складу суду заяву передано в провадження судді Івченко Т.П

27 грудня 2023 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська заяву про забезпечення позову задоволено частково.

28 грудня 2023 року на адресу суду від представника Відповідача ГУНП в Дніпропетровській області надійшов Відзив на позовну заяву, разом з додатками та диском з відео зображенням, які долучені до матеріалів справи.

10 січня 2024 року відбувся розгляд справи по суті за участю позивача та його адовката.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, відповідачу було встановлено строк в шість днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

28 грудня 2023 року на адресу суду від представника Відповідача ГУНП в Дніпропетровській області надійшов Відзив на позовну заяву, разом з додатками, в якому він просить розглянути справу без участі їх представника та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивачу роз`яснено право подати до суду Відповідь на Відзив у порядку, передбаченому ст. 163 КАС України, протягом 1 дня з дня отримання відзиву відповідача на позов.

Позивач та його адвокат Відповідь на Відзив не надавав.

Інші процесуальні питання судом не вирішувались.

5. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що Постановою інспектора, старшого сержанта поліції Ковальова Михайла Михайловича Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, серія EAT № 8091427 від 06.11.2023 року, позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122ч.2 КУпАП, з підстав порушення водієм п. 2.9.б ПДР, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до вказаної постанови, 06.11.2023 року о 19-07 годині в м. Кам`янське по пр. Гімназичний, керуючи транспортним засобом марки «CHEVROLET NUBIRA» д.н.з. НОМЕР_2 водій ОСОБА_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, чим порушив вимоги п. 9.2 «б» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 122ч.2 КУпАП.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне право порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії EAT № 8091427 від 06.11.2023 року року протиправною, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122ч.2 КУпАП.

Позивач ОСОБА_4 не оспорював факт керування транспортним засобом «CHEVROLET NUBIRA» д.н.з. НОМЕР_4 » д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 06.11.2023 рік о 19.07 по пр. Гімназичний у м. Кам`янське Дніпропетровської області. Проте позивач заявляє що він не порушував правил дорожнього руху, а саме п. 9.2.б і доказів його винуватості на час розгляду інспектором адміністративного матеріалу на підтвердження такого адміністративного правопорушення надано не було, а тому відсутні підстави для визнання його винуватим за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач заявив про обгрунтованість прийнятої постанови, та просив у задоволені позову відмовити.

На переглянутому видеозаписі пред`явленому для ознайомлення адвокату Смук М.І. та водієві ОСОБА_1 під час розгляду питання по адміністративному правопорушенні, в тому числі за участі інспектора, старшого сержанта поліції Ковальова М.М., яке відбувалося на призначений час у приміщенні поліції, поліцейський на підтвердження скоєння водієм ОСОБА_2 адміністративного правопорушення пред`являє відеозапис на якому відображається, що автомобіль з який проїзжає повз автомобіля з якого іде фіксація руху, рухається із включеним сигналом світлового покажчику повороту, проїзджає вперед та втрачається із бачення камери яка веде запис. Вподальшому, транспортний засіб в якому розміщений прилад фіксацій починає рух з узбіччя дороги в напрямку руху іншого авто яке проїхало та під`їзджає до заправочної станції, де вже знаходиться атомобіль марки «CHEVROLET NUBIRA» д.н.з. НОМЕР_2 зупинений.

Зазначений запис отриманий авдокатом ОСОБА_2 шляхом зняття його копії з приладу на який було здійснена фіксації зазначеної події.

При цьому, з боку відповідача наданий відзив, до якого долучено відезапис розмови у кабінеті в ввідділі поліції, та не долучено файлу, з відображенням самого правопорушення на яке посилається інспектор при винесенні постанови відносно водія ОСОБА_1 , де було б як зазначено у оскаржуваній постанові порушення водієм п. 9.2.б. ПДР України.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії EAT № 8091427 від 06.11.2023 року, посилаючись на не порушення ним правил дорожнього руху та відсутність складу адміністративного правопорушення, скористався своїм правом і звернувся до суду з захистом свого порушеного права.

6. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права.

Наведене свідчить про публічно-правовий спір з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За умовами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (із змінами і доповненнями) (далі - ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно зі ст. 122ч.2 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 9.2б ПДР України передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно із ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, 7 графа постанови: «до постанови додаються …» поліцейським не заповнена, що свідчить про відсутність будь-яких доказів, отриманих в порядку, визначеному чинним законодавством України, щодо вчинення водієм адміністративного правопорушення.

Викладене, узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17.

Такої ж позиції притримується Верховний Суд у постанові від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Окремо необхідно наголосити, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Втім, відповідачем у відзиві зазначено, що Постановою від 06.11.2023 року серії EAT № 8091427, інспектором СРПП Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Ковальовим М.М., зафіксовано, що 06.11.2023 о 19 год. 07 хв. у м. Кам`янське, пр-т. Гімназичний, 38 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Chevrolet Nubira», р/н НОМЕР_2 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, при повороті праворуч, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, тому постанова про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.11.2023 року серії EAT № 8091427 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Отже, на підтвердження факту порушення позивачем п. 9.2б ПДР України, відповідачем в постанові не зазначено жодного доказу який би обгрунтовував факт вчинення воідєм Осикою зазначеного адміністративного правопорушення, проте до Відзиву долучено два відео диска, які були оглянути в судовому засіданні, на першому диску знаходиться чотири відеофайла датовані 06.11.2023 року о 19:07 год., 19:18 год., 19:33 год., та 19:37 год. та на другому диску також міститься 4 відеофайла датовані 06.11.2023 року о 20:29год, 20:35 год, 21:13 год., але ці відео не є належними, допустимими та достатніми доказами, оскільки в постанові EAT № 8091427 від 06.11.2023 року немає жодного посилання на прилад, яким було зроблено запис та на диск, які не були долучені до матеріалів справи. Навіть якби суд ці записи визнав належними та допустими доказами, але оглянув їх у судовому засіданні, на відео файлах відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальністі, відео починається після зупинки транспортного засобу та закінчується розглядом справи в Кам`янському РУП, тому суд ці докази не бере до уваги, оскільки вони не є належними, допустимими та достатніми доказами.

Проте відеофайл на якому зафіксовано рух автомобіля «CHEVROLET NUBIRA» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , яке інспектором пред`являлося під час розгляду питання про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення за п. 9.2.б ПДР України, копію якого надано стороною позивача, та яка досліджена судом, з боку відповідача до відзиви не долучено, що підтверджує фактично відсутність доказу винуватості позивача, у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії EAT № 8091427 від 06.11.2023 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Відповідачем суду не наведено будь-яких причин, з яких він не дотримався наведених положень КУпАП щодо фіксування і дослідження доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, згідно зі ст. 122 ч.2 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 9.2б ПДР України передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ознака винні діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

В адміністративному позові позивач заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що діяв правомірно, а коли об`їжджав кота, то увімкнув прилад попереджувального сигналу при зміні напрямку руху та потім вимкнув його, про що позивач повідомив інспектора при розмові, коли останній зупинив транспортний засіб позивача.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме: вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122ч.2 КУпАП.

З наведеного суд доходить висновку, що відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР.

Суд дійшов висновку про недоведеність у діях позивача складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень з мотивів, що наведені ним вище, зокрема, через порушення правил притягнення особи до відповідальності, зокрема, у частині їх процедурного оформлення та відсутності достатньої доказової бази.

І як наслідок, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки було застосовано спрощений підхід, а обґрунтування вини позивача було сформовано лише на одних даних сприйняття поліцейського, із яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, ст. 280 КУпАП закріплено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019р. у справі за № 724/716/16-а, Верховний Суд виклав правовий висновок, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, оскільки позивач заперечує скоєння правопорушення, доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З вищевказаного, суд вважає, що вимоги позивача щодо скасування постанови є правомірними і такі позовні вимоги підлягають до задоволення, а тому, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії EAT № 8091427 від 06.11.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122ч.2 КУпАП слід скасувати.

Тож, факти учинення позивачем адміністративних правопорушень не є доведеним згідно із стандартом «поза розумним сумнівом».

А в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. (постанова ВС КАС від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а).

За таких обставин суд повноважений закрити провадження у справах про адміністративні правопорушення щодо позивача, оскільки повторний розгляд справи, у тому числі й через допущені процесуальні порушення, за установлених обставин, втрачає правовий сенс і буде йти у розріз із положеннями ст. 1 КУпАП щодо завдань цього Кодексу.

7. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд, урахувавши положення ст. 139 КАС України щодо правил розподілу судових витрат, вирішивши питання, регламентовані п.п. 1-4 ч.9 цієї ж статті, як то, чи пов`язані судові витрати з розглядом справи, чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмет спору, поведінку сторін під час розгляду справи, зокрема, наявність безпідставних тверджень з їх боку, при розподілі судових витрат, які у цьому випадку складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із залученням експерта, виходив із наступного.

Суд дійшов до висновку, що у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення адміністративної позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок та у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок витрати з оплати судового збору при зверненні із заявою про забезпечення позову, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, , юридична адреса: 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Троїцька, будинок 20А.

З приводу позовної вимоги про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу, суд виходить з наступного.

В силу п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Конституційне право на професійну правничу допомогу та вільний вибір захисника гарантується ст. 59 Конституції України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України воно не може бути скасоване, а звуження змісту та обсягу наявних прав і свобод не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то для суду наявні підстави для стягнення таких витрат.

Зазначений обов`язок з боку позивача виконаний.

При визначенні суми витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Беручи до уваги, що відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, а саме сума у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, , юридична адреса: 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Троїцька, будинок 20А.

Керуючись ст. ст. 243, 286, 288, 289, 371 КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Кам`янського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, в особі інспектора, старшого сержанта поліції Ковальова Михайла Михайловича, «про скасування постанови», задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8091427 від 06.11.2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (порушення п. 9.2.б. ПДР), із покладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок, скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, , юридична адреса: 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Троїцька, будинок 20А:

- 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок у відшкодування понесених витрат з оплати судового збору при зверненні із адміністративним позовом;

- 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок у відшкодування понесених витрат з оплати судового збору при зверненні із заявою про забезпечення позову;

- 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок у відшкодування витрат на оплату правничої допомоги;

всього загальну суму: 3573 (три тисячі п`ятсот сімдесят три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

відповідач № 1 Кам`янське районне управління ГУНП в Дніпропетровській області, в особі інспектора старшого сержанта поліції Ковальова Михайла Михайловича, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, проспект Аношкіна, 7/42;

відповідач № 2 - Відповідач - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, , юридична адреса реєстрації: 49000, область Дніпропетровська, місто Дніпро, площа Троїцька, будинок № 20-«А».

Повний текст рішення складений 15.01.2024 року.

Суддя Івченко Т. П.