Справа № 300/3944/23
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" лютого 2024 р. справа № 300/3944/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення № 38-21/2022 від 22.12.202, зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Поляк Петро Петрович, діючи в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся до суду з адміністративним позовом до Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області (далі - відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Кутської селишкої ради Косівського району Івано-Франківської області № 38-21/2022 від 22 грудня 2022 року, яким повторно відмовлено ОСОБА_1 у поданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 площею 0,0662 га у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам генерального плану села Тюдів Косівського району Івано-Франківської області та містобудівної документації на місцевому рівні;
- зобов`язати Кутську селищну раду Косівського району Івано-Франківської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 площею 0,0662 га, відповідно до заяви ОСОБА_1 від 08 вересня 2021 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначає, що 08 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0, 0662 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства, поряд із якою подала копію паспорта та графічний матеріал із зазначенням місця розташування земельної ділянки. Рішенням одинадцятої сесії Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області № 21.40-11/2021 від 07 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 площею 0, 0662 га, відмовлено у зв`язку з потребою влаштування під`їзної дороги до сусідніх земельних ділянок. Не погоджуючись із вказаним рішенням органу місцевого самоврядування, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області № 21.40-11/2021 від 07.10.2021. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 у справі № 300/2501/22 вищевказаний позов ОСОБА_1 до Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області задоволено, а зазначене рішення скасовано та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 . В подальшому, відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 08.09.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та рішенням двадцять першої сесії Кутської селищної ради Косівського району повторно відмовлено у зв`язку із невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам генерального плану села Тюдів Косівського району Івано-Франківської області та містобудівної документації на місцевому рівні. Представник позивача також зазначив, що запитувана земельна ділянка фактично є частиною подвір`я позивача та вільною від будь яких будівель чи споруд, водночас не входить до існуючого генерального плану населеного пункту, що обумовлює безпідставність відмови збоку відповідача.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.31-32).
Відповідач Кутська селищна рада скористалася своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, що надійшов на адресу суду 27.07.2023. У даному відзиві представник відповідача зокрема зазначив, що Тюдівською сільською радою (правонаступником якої є Кутська селищна рада відповідно до рішення першої сесії Кутської селищної ради VIII Демократичного скликання № 21-1/2020 від 03.12.2020) рішенням двадцять четвертої сесії сьомого демократичного скликання № 384 від 22.10.2020 затверджено детальний план території із внесенням локальних змін в генеральний план в АДРЕСА_1 щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення ОСГ у землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1083 га. Такий детальний план було пред`явлено суміжним із позивачем землевласником земельної ділянки - ОСОБА_2 , поряд із у подальшому поданою ним заявою до Кутської селищної ради від 24.09.2021 про затвердження розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення ОСГ у землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площе 0,1083 га в АДРЕСА_1 . Заявником ОСОБА_2 було надано пакет документів до заяви, з яких Кутською селищно радою встановлено наступне: по графічних матеріалах - передбачено та відображено під`їзну дорогу до цієї земельної ділянки, яка має бути облаштована на запитуваній позивачем земельній ділянці. Рішенням дванадцятої сесії Кутської селищної ради VIII демократичного скликання № 15-12/2021 від 28.10.2021 затверджено ОСОБА_2 проект землеустрою цієї земельної ділянки, цільове призначення якої змінювалось. Таким чином, відповідач правомірно й обґрунтовано виніс законне рішення про відмову в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. A отже, беззастережно виконав рішення Івано-Франківського окружного суду від 15 листопада 2022 року у справі № 300/2501/22 (а.с. 44-49).
Представник позивача скористався своїм правом на подання відповіді на відзив, який надійшов на адресу суду 14.08.2023. У даній відповіді зокрема зазначив, що рішенням 23-ї сесії Тюдівської сільської ради 7-го скликання № 362 від 02.09.2020 надано ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення детального плану території в АДРЕСА_1 щодо змін цільового призначення земельної ділянки площею 0.1083 га «для ведення особистого селянського господарства» на «для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд» в межах ділянки ОСОБА_3 , в наслідок чого, детальний план території в АДРЕСА_1 розроблено виключно в межах ділянки гр. ОСОБА_3 , площа якої становить 0,1083 га з метою зміни її цільового призначення. Також, відповідно до завдання на проектування детального плану території щодо відведення земельної ділянки, які погодженого сільським головою Тюдівської сільської ради Косівського району ОСОБА_4 та районним архітектором Косівського району детальний план розроблено з урахуванням наступного переліку показників: мета розроблення детального плану території - зміна цільового призначення земельної ділянки; перелік основних техніко-економічних показників - площа ділянки, на яку розробляється детальний план території - 0,1083 га. Представник позивача зазначає, що розроблений детальний план території в АДРЕСА_1 щодо зміни цільового призначення земельної ділянки стосується виключно конкретної сформованої земельної ділянки належної ОСОБА_3 за кадастровим номером - 26:236:879:01:01:001:0095, площею 0.1083 гa (a.c.85-91).
Відповідач скористався своїм правом на подання заперечення, який надійшов на адресу суду 24.08.2023 (а.с.103-105).
Суд дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі обставини.
08.09.2021 ОСОБА_1 звернулась до Кутської селищної ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0, 0662 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства, разом з якою подала копію паспорта та графічний матеріал із зазначенням місця розташування земельної ділянки (а.с.14).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 у справі № 300/2501/22 позов ОСОБА_1 до Кутської селищної ради про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Кутської селищної ради Косівського району № 21.40-11/2021 від 07.10.2021 про відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, площею 0,0662 га в селі Тюдів для ведення особистого селянського господарства та зобов`язано Кутську селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.09.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (a.c.6-18).

Листом від 03.01.2023 за № l/04-11 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 у справі № 300/2501/22 Кутською селищного радою надіслано позивачу рішення XXI сесії VII демократичного скликання № 38-21/2022 від 22 грудня 2022 року про повторний розгляд заяв від 08.09.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0662 га в АДРЕСА_1 (а.с.19).

Рішенням Кутської селищної ради № 38-21/2022 від 22.12.2022 відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 площею 0, 0662 га у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам генерального плану села Тюдів Косівського району Івано-Франківської області документації на місцевому рівні (a.c.20).

Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними звернулася до суду з метою захисту своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Згідно зі статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-BP (далі - Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні") сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 вказаного закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч. ст.59 Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Земельний кодекс України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відноси належить розпорядження землями комунальної власності територіальних громад; передач земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних ос відповідно до цього Кодексу.

Вказані норми кореспондуються із частиною 1 статті 122 Земельного Кодексу України, відповідно до якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Так, згідно із частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або результатами аукціону.

На підставі частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами державою виключно відповідно до закону.

Частино першою статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту б частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні би набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом в частини третьої статті 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом б частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного садівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. За правилами частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Отже, у цій нормі закріплено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: надати дозвіл або надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Як встановлено судом, позивач звернулася до Кутської селищної ради із заявою щодо дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,0662 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства, однак рішенням Кутської селищної ради від 03.01.2023 за № 1/04-11 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам генерального плану села Тюдів Косівського району Івано-Франківської області, та містобудівної документації на місцевому рівні.

Суд зауважує, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Цей перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Водночас, вмотивована відмова має містити пояснення з вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Суд також враховує, що за правилами статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 ЗК України; затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

Разом з тим, положення частини третьої статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забороняють до затвердження відповідної містобудівної документації саме передачу (надання) у власність чи користування земельних ділянок, проте вказана норма не містить заборони у наданні відповідних дозволів на розроблення проектів землеустрою, які є лише початком тривалої та послідовної процедури.

В даному випадку позивач звертається із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який є одним з етапів процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян.

Тобто варто також зазначити, що саме по собі отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 360/2334/17.

3 оскаржуваного рішення Кутської селищної ради № 38-21/2022 від 22.12.2022 встановлено, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,0662 га, яка розташована в АДРЕСА_1 у зв`язку невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам генерального плану села Тюдів та містобудівної документації на місцевому рівні.

Внаслідок чого, на думку суду, відмову у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою згідно із рішенням № 38-21/2022 від 22.12.2022 не можна визнати мотивованою, оскільки у вказаному рішенні відсутнє посилання відповідача на конкретний генеральний план населеного пункту та іншу містобудівну документацію, схеми землеустрою, не зазначено дати та номера рішення чи іншого нормативного документа, яким затверджено такий генеральний план, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що бажана земельна ділянка не відповідає вимогам генерального плану, з огляду на наступне.

3 матеріалів справи встановлено, що представник ОСОБА_1 звернувся із адвокатським запитом від 16.05.2023 за № 2009 до керівника відділу будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Косівського районної державної адміністрації у якому просив надати належним чином засвідчений фрагмент плану с. Тюдів Косівського району Івано-Франківської області, який охоплює вул. Зелену та прилеглі землі, а також надати скан-копії містобудівної документації на місцевому рівні, що стосується АДРЕСА_1 та прилеглих територій.

Згідно з відповіддю на адвокатський запит від 09.06.2023 за № 46/01-27 відділом будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Косівського районної державної адміністрації вказано, що наявний генеральний план с.Тюдів розроблений у 1974 році Івано-Франківською філією державного підприємства «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «ДРОМІСТО» імені Ю.М.Білоконя», існує в паперовому вигляді та складається з двох частин розмірами 0,5 мЧ3,0 м. Вказана містобудівна документація охоплює лише центральну частину населеного пункту, без прилягаючих сільських вулиць, у зв`язку з чим надати викопіювання запитуваного фрагменту не уявляється можливим. Коригування генерального плану с. Тюдів у 2020-2022 роках та впродовж поточного року не проводилось. Доповнення та зміни вносились детальними планами територій, розробленими сертифікованими архітекторами.

Окрім того, судом також встановлено, що рішенням 23-ї сесії Тюдівської сільської ради 7-го скликання № 362 від 02.09.2020 надано ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення детального плану території в АДРЕСА_1 щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0.1083 га з «ведення особистого селянського господарства» на «для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд» в межах ділянки ОСОБА_2 , жодних завдань на проектування території поза межами земельної ділянки ОСОБА_2 не надано, рішень щодо облаштування під`їзної дороги до земельної ділянки або передачу земель комунальної власності для потреб суспільної необхідності не прийнято.

Тобто, із вказаного рішення слідує, що детальний план території в АДРЕСА_1 , на який посилається у своїх доводах відповідач, розроблено лише в межах ділянки ОСОБА_3 , площа якої становить 0.1083 га з мето зміни цільового призначення.

Також, даний факт підтверджує завданням на проектування детального плану території щодо відведення земельної ділянки, в якому зазначено площа ділянки, на яку розробляться детальний план території - 0,1083 га.

Отже, розроблений детальний план території в АДРЕСА_1 щодо зміни цільового призначення земельної ділянки стосується виключно конкретної сформованої земельної ділянки, яка належить ОСОБА_5 за кадастровим номером 26:236:879:01:01:001:0095, площе 0.1083 га.

Відповідно до вищезазначеного, доводи відповідача щодо затвердженого детального плану території із внесенням локальних змін в генеральному плані в АДРЕСА_1 , площею 0,1083, як підставою для відмови в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення селянського господарства площею 0, 0062 га в АДРЕСА_1 у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам генерального плану села та містобудівної документації на місцевому рівні, не береться судом до уваги, адже дані твердження не відносяться до оскаржуваної території, належить іншій особі, та не мають відношення до даної справи.

Щодо тверджень відповідача про неможливість задоволення заяви позивача, через порушення права та інтересів другого заявника - ОСОБА_2 , де згідно з документацією повинен бути облаштований під`їзд до його земельної ділянки по території ділянки, яку просить виділити позивач, суд зазначає таке.

Покладаючи в основу оскаржуваного рішення щодо відмови позивачу у наданні відповідного дозволу, відповідач у своїх запереченнях зазначив, що відповідна містобудівна документація на місцевому рівні, зокрема схема розташування земельної ділянки ОСОБА_2 (а.с. 67-70) містить у собі відповідні графічні відображення (у формі пунктирних ліній сірого кольору), що передбачає відповідний під`їзд до земельної ділянки останнього. Водночас, такий під`їзний шлях пролягає через земельну ділянку, дозвіл на виготовлення проекту землеустрою просить позивач.

Проте, зазначена позиція відповідача, з огляду на досліджену схему такої ділянки, на якій, у тому числі, відображено і відповідний під`їзний шлях, на переконання суду не є обґрунтованою, оскільки при візуальному ознайомленні з вказаним документом, що надав позивач (а.с. 69) даний проїзний шлях розташовано в обхід земельної ділянки, щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою якої клопоче позивач.

В даному аспекті, суд зазначає, що відповідно до статті 25 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у комплексних планах, генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.

Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, обов`язковий для врахування під час розроблення землевпорядної документації.

Пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель" від 17.06.2020 року №711-IX, який набрав чинності 24.07.2021, установлено, що містобудівна документація на місцевому рівні, затверджена до набрання чинності цим Законом, зберігає чинність. Плани зонування територій, затверджені до набрання чинності цим Законом, вважаються невід`ємними складовими генеральних планів населених пунктів.

Відповідач в оскаржуваному рішенні № 38-21/2022 від 22.12.2022, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та зазначивши як підставу такої відмови - невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генерального плану села Тюдів Косівського району Івано-Франківської області документації на місцевому рівні, водночас не надав суду жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування прийнятого рішення.

В контексті вищевикладеного, суд зазначає, що положення статей 118, 122 ЗК України надають відповідачу повноваження на вирішення питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності та зобов`язують мотивувати відмову у наданні такого дозволу, а також визначають підстави, з яких така відмова, може бути прийнята.

Відтак підстави відмови у наданні дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладені відповідачем у спірному рішенні є необґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що рішення Кутської селищної ради № 38-21/2022 від 22.12.2022 про відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площе 0,0662 га, яка розташована в селі Тюдів вулиця Зелена, прийнято необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 площею 0,0662 га відповідно до заяви від 08 вересня 2021 року, суд зазначає таке.

За змістом частини 4 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-V1, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо Його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Також, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Рисовський проти України (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу доброго врядування.

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах Beyeler v. Italy № 33202/96, Oneryildiz v. Turkey № 48939/99, Moskal v. Poland № 10373/05).

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справ провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України (заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях суді інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на я вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії від 09 грудня 1994 року, серія А, 303-А, п. 29).

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, наявних в матеріалах справи доказів, а також враховуючи те, що відповідачем при прийнятті повторного рішення щодо заяви позивача стосовно надання останньому дозволу на виготовлення проекту землеустрою виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, оскільки жодних інших, окрім уже неодноразово викладених відповідачем передумов для відмови позивачу в оскаржуваному рішенні не викладено, а судом не встановлено, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивач, згідно із квитанцією від 21.06.2023 підтвердила сплату судового збору на суму 1073,60 грн., за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення № 38-21/2022 від 22.12.202, зобов`язання до вчинення дій, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області № 38-21/2022 від 22.12.2022.

Зобов`язати Кутську селищну раду Косівського району Івано-Франківської області (, площа Вічевий Майдан, 9, смт. Кути, Косівський район, Івано-Франківська область, 78665) надати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 площею 0,0662 га.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області (, площа Вічевий Майдан, 9, смт. Кути, Косівський район, Івано-Франківська область, 78665) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ).

Відповідач:

Кутська селищна рада Косівського району Івано-Франківської області (, площа Вічевий Майдан, 9, смт. Кути, Косівський район, Івано-Франківська область, 78665).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.