Справа № 160/32220/23
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
07.12.2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років згідно пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, оформлене Відмовою від 11.08.2023 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 30.05.2022 року пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року № 312 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (зі змінами) за стаж служби для призначення пенсії у календарному обчисленні 27 років 03 місяці 10 днів, в тому числі час служби в пільговому обчисленні 05 років 01 місяців 13 днів, обчисленого відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року по справі № 160/3301/20, на підставі Подання про призначення пенсії від 30.05.2022 року за № 1448 та доданих документів, направлених Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 10.02.2020 року позивач звернувся до ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про підготовку у встановленому порядку документів для нарахування йому пенсії за вислугу років в органах внутрішніх справ та поліції, на що отримав відмову. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду було поновлено його права та зобов`язано ГУНП у Дніпропетровській області підготувати та направити документи, передбачені постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області для призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року. В подальшому, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду було зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області розглянути документи, направленні ГУНП в Дніпропетровській області листом від 30.05.2022 року №2060/103/05-2022 для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням висновків суду. Однак відповідач рішенням від 11.08.2023 року відмовив в призначенні пенсії з посиланням на те, що календарна вислуга років позивача для призначення пенсії становить 2 роки 01 місяць 27 днів, тоді як відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» для призначення пенсії необхідна календарна вислуга років не менше ніж 24 календарні роки 6 місяців та більше. Вважаючи дане рішення протиправним, представник позивача звернувся до суду за захистом порушених прав та законних інтересів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 27.12.2023 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою залучено у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ГУНП у Дніпропетровській області (далі третя особа), відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та витребувані матеріали пенсійної справи позивача.
При цьому, відповідач станом на 16.02.2024 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався витребувані документи не надав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином, що підтверджується довідкою, наявною в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 9 ст. 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.
Згідно із ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалам.
Приймаючи до уваги, що відповідачем не надана витребувана судом копія матеріалів пенсійної справи, причини неподання цих доказів не повідомлено, суд вважає необхідним розглянути справу за наявними в ній доказами.
27.12.2023 року до суду надійшли пояснення третьої особи ГУНП в Дніпропетровській області, в яких представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог, з посиланням на те, що ГУНП в Дніпропетровській області діяло в межах чинного законодавства, при цьому не порушуючи прав позивача. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року всі необхідні документи були направлені ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та запитів щодо дооформлення цих документів не надходило на адресу третьої особи.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року у адміністративній справі № 160/3301/20 були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано протиправною бездіяльність ГУНП у Дніпропетровській області, яка полягала у відмові ОСОБА_1 в підготовці та направленні документів, передбачених постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 для призначення йому пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та зобов`язати підготувати і направити документи до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області

Рішенням суду встановлено, що з 11.08.1997 року по 22.08.2001 року позивач мав 1472 календарних днів, що дорівнюють 04 рокам 00 місяцям 11 дням, з 22.08.2001 року по 26.07.2011 року - 3625 днів, що дорівнюють 09 рокам 11 місяцям 04 дням або 119 місяцям.

Враховуючи, що один місяць служби за цей період дорівнював 1,5 місяця, то загальна кількість місяців служби позивача становить 178 місяців, тобто 14 років 10 місяців 20 днів.

З 27.07.2011 року по 07.10.2019 року позивач мав 2994 дні, що дорівнює 08 років 02 місяці 13 днів, а також 29 днів з 30.07.2014 року по 28.08.2014 року.

Загальний стаж позивача у пільговому обчисленні дорівнює 27 років 02 місяців 13 днів (04 роки 00 місяці 11 днів + 14 років 10 місяців 20 дні + 8 років 02 місяці 13 днів + 29 днів).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено без змін, а ухвалою Верховного Суду від 04.05.2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.

В цій справі, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було учасником справи (третьою особою), а тому в силу положень ч. 2 ст. 14 КАС України рішення суду є обов`язковим до виконання цим органом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2023 року у справа № 160/15836/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо повернення без виконання документів для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років згідно пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року та зобов`язано розглянути документи, направленні ГУ НП в Дніпропетровській області листом від 30.05.2022 року №2060/103/05-2022 для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням висновків суду.

Рішенням від 11.08.2023 року Відділ з питань призначення та перерахунку пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовив позивачу у призначенні пенсії через відсутність у нього необхідної календарної вислуги років не менше 24 календарних років 6 місяців та більше.

Отже, спір між сторонами виник з підстав протиправної відмови у призначенні пенсії.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Верховний Суд, скасовуючи рішення суду першої та апеляційної інстанцій у справі № 160/3301/20 зазначив, що моментом виникнення у позивача права на пенсію за вислугою років є дата звільнення зі служби, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати умови призначення пенсій за вислугу років, які діяли на момент звільнення позивача зі служби в поліції.

Таким чином, судом під час розгляду справи був застосований Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ в редакції на 07.10.2019 року (далі- Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Статтями 17 та 17-1 Закону №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, зокрема, служба в органах внутрішніх справ з дня призначення на відповідну посаду.

До вислуги років поліцейським до вступу на службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

При призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Вислуга років для призначення пенсії у разі поновлення виплати пенсії після перерви в її одержанні, яка була раніше обчислена особі, яка має право на пенсію за цим Законом, відповідно до законодавства, яке діяло на день попереднього звільнення цієї особи зі служби, перегляду не підлягає.

Правовою підставою для набуття особою, яка проходила службу, зокрема в органах внутрішніх справ та Національної поліції права на призначення пенсії за вислугою років є наявність в неї відповідного стажу роботи, набутого та розрахованого у відповідності до норм законодавства, що регулюють засади трудової діяльності зазначеної категорії осіб та їх соціального забезпечення.

При цьому, законодавством регламентовано пільгове обчислення стажу осіб, які проходять службу в органах внутрішніх справ та в органах Національної поліції, що є гарантією їх прав на пільгове пенсійне забезпечення.

Врахування лише календарної вислуги, а не її загальної тривалості у пільговому (кратному) обрахуванні для призначення пенсії за вислугу років суперечить ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. №393, а головне, порушує встановлені гарантії їх прав на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Приймаючи до уваги, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в межах адміністративної справи № 160/3301/20 був залучений до участі як третя особа, а ч. 4 ст. 78 КАС України містить посилання на осіб, які брали участь у справі (тобто на сторони позивача, відповідача та третю особу), то суд доходить висновку, що рішення від 04.10.2021 року має приюдицію, а обставини, встановлені цим рішення, зокрема наявність у позивача загальний стажу у пільговому обчисленні 27 років 02 місяців 13 днів, не підлягають доказуванню.

З подання про призначення пенсії від 30.05.2022 року № 1448 вбачається, що станом на 07.10.2019 року вислуга років позивача для призначення пенсії становить 27 років 03 місці 10 днів.

Таким чином, суд доходить висновку про відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначення пенсії через відсутність у нього необхідної календарної вислуги років не менше 24 календарних років 6 місяців та більше.

При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає необхідним визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років згідно пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, оформлене рішенням від 11.08.2023 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 30.05.2022 року пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року № 312 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (зі змінами) за стаж служби для призначення пенсії у календарному обчисленні 27 років 03 місяці 10 днів, в тому числі час служби в пільговому обчисленні 05 років 01 місяців 13 днів, обчисленого відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року по справі № 160/3301/20, на підставі Подання про призначення пенсії від 30.05.2022 року за № 1448 та доданих документів, направлених Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області.

З огляду на те, що позивач був звільнений зі служби з 07.10.2019 року та протягом останніх чотирьох років виборював своє право на пенсію в судовому порядку через протиправність дій як ГУ НП в Дніпропетровській області, так і ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, суд вважає необхідним саме зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію, а не зобов`язувати повторно розглядати питання про наявність чи відсутність у позивача права на пенсію за вислугу років згідно пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд доходить висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 2 147 грн. 20коп., що документально підтверджується квитанцією про сплату № 43259759 від 01.12.2023 року.

Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 2 147грн. 20 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву області ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років згідно пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, оформлене рішенням від 11.08.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 30.05.2022 року пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року № 312 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (зі змінами) за стаж служби для призначення пенсії у календарному обчисленні 27 років 03 місяці 10 днів, в тому числі час служби в пільговому обчисленні 05 років 01 місяців 13 днів, обчисленого відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року по справі № 160/3301/20, на підставі Подання про призначення пенсії від 30.05.2022 року за № 1448 та доданих документів, направлених Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2 147грн. 20коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець