Справа № 120/16244/23
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 лютого 2024 р. Справа № 120/16244/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - Вінницький ОМ ТЦКСП , відповідач) із позовом, в якому просив:

- визнати дії щодо відмови в оформленні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.11 ч. 1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" протиправними;

- зобов`язати надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.11 ч. 1 ст.23 Закону України " Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки, оскільки доглядає за матір"ю із інвалідністю, однак отримав відмову із якою не погоджується, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 30.10.2023 р. відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

23.11.2023 р. надійшов відзив, в якому відповідач вказав, що позивачу правомірно відмовлено у наданні відстрочки, оскільки ним не надано доказів, що відсутні інші працездатні особи, які за законом мають утримувати матір позивача.

Ухвалами від 22.01.2024 р. та від 31.01.2024 р. витребувано додаткові докази.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, суд у своїх висновках виходить з наступного.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні регламентуються Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", який визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до абзацу 11 частини першої статті 23 цього Закону (в редакції чинній на час подання заяви позивачем про надання відстрочки) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, серед інших, військовозобов`язані які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати .

Цією ж статтєю встановлено, що особи, зазначені в абзаці другому частини першої та в абзацах четвертому - дев`ятому частини третьої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою.

Отже, на час подання позивачем заяви про надання відстрочки військовозобов`язані, які мають одного із батьків із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати, - не підлягають призову на військову службу.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (далі - Порядок № 1487) та визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Відповідно до п. 2 Порядку о №1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з пп. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку №1487) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Отже, військовозобов`язані повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних та надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до п. 19 Порядку №1487 призовніки, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно з п. 4 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів громадяни, які ухиляються від військового обліку, навчальних (перевірочних) або спеціальних зборів, від призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, несуть кримінальну відповідальність.

Таким чином, порушення військовозобов`язаними вимог правил військового обліку має наслідком настання відповідальності згідно із законом.

Тобто, порушення позивачем вимог правил військового обліку може мати наслідком настання відповідальності, однак це не може бути підставою для не розгляду по суті його заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до положень пункту 9 "Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, у тому числі:

оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;

розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Відповідно до абзац.8 п.11 цього Положення, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

З урахуванням зазначеного, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та документів на підтвердження цього права, повинен був прийняти певне рішення за наслідком її розгляду , адже відстрочка/відмова у відстрочці передбачає її письмове оформлення.

При цьому, оцінюючи вимогу позивача про визнання протиправними дій щодо відмови в оформленні відстрочки від призову під час мобілізації на підставі абз.11 ч. 1 ст.23 Закону №3543-XII, суд вказує наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Індивідуальний акт державного органу - це юридична форма рішення суб`єкта владних повноважень, виданого (прийнятого) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк і цей акт породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

В свою чергу, лист №8789 від 02.10.2023 р. є лише відповіддю на звернення щодо надання відстрочки та носить інформативний характер та не є рішенням про відмову в наданні відстрочки.

Більш того, самі по собі дії не тягнуть за собою жодних юридичних наслідків, відповідно, не порушують права, свобода та інтереси особи, а відтак не підлягають оскарженню.

За таких обставин, позовні вимоги в досліджуваній частині задоволенню не підлягають.

При цьому, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Так, згідно частини першої вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення".

Так, відповідно до пункту 3 цієї, Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Так суд вказує, що 11.09.2023 р. ОСОБА_1 звернувся із заявою про надання відстрочки від мобілізації. До даної заяви долучено свідоцтво про народження позивача, свідоцтво про розлучення його матері, довідку, про те, що ОСОБА_2 є особою із інвалідністю 2 групи, довідки Якушинецької сільської ради від 07.08.2023 р. в яких вказано, що до складу сім`ї позивача входить лише його мати, а також те, що ОСОБА_1 проживає із матір`ю та здійснює догляд. Також додано лист відділу ДРАЦС у Вінницькій області від 07.09.2023 р., в якому вказано, що фіксування в актових записах про наявність інших працездатних осіб в Реєстрі не передбачено.

Окрім того, на виконання ухвали суду від 31.01.2024 р. надійшов лист Східного міжрегіонального управління МЮ за вих. №9241/8371-10-24/15.3 від 13.02.2024 р., в якому вказано, що відносно ОСОБА_2 зареєстровані наступні актові записи:

- №1652 про шлюб із ОСОБА_3 ;

- №400 про розірванння шлюбу із ОСОБА_3 ;

- №2255 про народження ОСОБА_1 , матір`ю якого є ОСОБА_2 .

Отже, у ОСОБА_2 , окрім ОСОБА_1 відсутні інші працездатні особи, зобов`язані відповідно до закону її утримувати, а саме, чоловік та інші діти.

На думку суду, вищевказані документи свідчать про наявність у позивача права на відстрочку на підставі абз.11 ч. 1 ст.23 Закону України " Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо того, що позивачем не надано документи, які визначені ОСОБА_4 реалізації змін до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки останній не є нормативно - правовим актом, який визначає перелік документів, які підлягають обов`язковому наданю при звернення особи за відстрочкою.

Разом з тим, суд акцентує увагу , що за наслідком заяви позивача відповідне рішення про відмову чи про надання відстрочки не прийнято, адже, як вже зазначалось вище, лист не є рішенням суб"єкта владних повноважень, яке тягне певні юридичні наслідки. Отже допущено протиправну бездіяльність. Відтак, слід визнати протиправною бездіяльність щодо не прийняття рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 датованої 11.09.2023 р. про надання відстрочки від призову на військову службу.

Оцінюючи вимогу зобов`язального характеру, суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Так , судом встановлено та зазначено про це вище, що подані позивачем документи свідчать про наявність у позивача права на відстрочку на підставі абз.11ч. 1 ст.23 Закону України " Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відтак, суд доходить висновку, що оскільки для прийняття рішення позивачем виконано всі умови, визначені законом, слід зобов`язати Вінницький об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.11 ч. 1 ст.23 Закону України " Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 2 147,20 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 1073, 60 (1/2 задоволених вимог).

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не прийняття рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 датованої 11.09.2023 р. про надання відстрочки від призову на військову службу .

Зобов`язати Вінницький об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.11 ч. 1 ст.23 Закону України " Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

В решті вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір 1073, 60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вул.Замостянська, 23, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 08483713).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 )

Відповідач: Вінницький об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул. Замостянська, 23, м. Вінниця. )

Повний текст судового рішення сформовано: 19.02.2024 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна