Справа № 480/11876/23
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи в КСП «імені Фрунзе» з 13.05.1992 по 31.12.1998;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 27.09.2023, тобто з дати досягнення пенсійного віку.
З вказаним рішенням позивач не погоджується, оскільки наявність відповідного стажу підтверджується як записами трудової книжки, так і відповідними довідками. У зв`язку з викладеним, позивач просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалу суду відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, отримав 10.11.2023 (а.с.26), однак станом на час розгляду справи, відзив на позов до суду не надано.
Статтею 26 Закону № 1058-ІV зі змінами внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 № 2148-VІІІ визначено, що починаючи з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу - не менше 30 років.
Зазначив, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно наданих довідок від 10.05.2023 №№ 925, 926, оскільки прізвище, ім`я по батькові не відповідає паспорту.
Відтак, загальний страховий стаж позивача, за наслідками розгляду поданих документів, склав 27 років 05 місяців 23 дні, що є недостатнім для призначення пенсії.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивач 05.10.2023 звернувся до відповідного органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
Заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за принципом екстериторіальності.
У вказаному рішенні також зазначено, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, становить 30 років. Страховий стаж позивача становить 27 років 05 місяців 23 дні. За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно наданих довідок від 10.05.2023 №№ 925, 926, оскільки ім`я по батькові не відповідає паспорту (а.с.9).
Не погоджуючись із зазначеним рішенням пенсійного органу та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Положенням статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 вищезазначеного Закону визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який набрав законної сили з 01.01.2004.
Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Приписами статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, зокрема, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Частинами першою та третьою статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Так, трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить, серед іншого, запис № 14 про період його роботи, а саме: з 13.05.1992 - прийнято в члени колгоспу імені "Фрунзе" по переводу на посаду помічника пасічника на підставі наказу №3 від 15.05.1992 та запис № 15: з 25.11.2000 - звільнено з роботи пасічника (а.с.11-12).
Автентичність записів трудової книжки відповідачем не оспорюється.
Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Отже, за наявності належним чином оформленої трудової книжки за відповідних записів у ній, але відсутності будь-яких інших уточнюючих довідок, не спростовує наявність у особи стажу роботи, що дає право на пенсію за віком. Жодних зауважень щодо оформлення такої трудової книжки та здійснених відповідних записів у ній, яка надавалася позивачем до територіального органу пенсійного фонду відповідачем не надано, відсутні такі посилання і в оспорюваному рішенні.
Суд зазначає, що окрім відомостей з трудової книжки позивача, наявність страхового стажу, кількість відпрацьованих днів та відомості про заробітну плату за 1992-1997 та 1998-2000 роки підтверджується також архівними довідками №925 та №926 від 10.05.2023 (а.с.15-16).
Судом встановлено, що у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 прізвище, ім`я та по батькові позивача зазначено як: « ОСОБА_1 ».
Як вбачається з архівних довідок №925 та №926 від 10.05.2023 у них зазначено неповністю по батькові позивача, а саме: " ОСОБА_1 ".
У той же час, в цих довідках також зазначено про те, що інша особа з ініціалами " ОСОБА_1 " відсутня.
Таким чином, суд критично оцінює твердження відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача в КСП «імені Фрунзе» з 13.05.1992 по 31.12.1998 згідно архівних довідок №925 та №926 від 10.05.2023, у зв`язку з тим, що ім`я по батькові не відповідає паспорту, оскільки складення таких довідок здійснено Комунальною установою "Недригайлівський трудовий архів" на підставі наявних у такої установи матеріалів, переданих останній. Відтак, така установа позбавлена можливості зазначати відомості інші, аніж зазначені у відповідних матеріалах, які їй передані роботодавцем (або його правонаступником).
За наведеного, суд звертає увагу, що невиконання іншими особами своїх зобов`язань, у тому числі зазначення у відповідних документах по батькові скорочено, а саме: " ОСОБА_1 " не повинно мати негативних наслідків для позивача.
Наявність розбіжностей у написанні по батькові через скорочення, ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірний період до страхового стажу та не може бути підставою для незарахування пенсійним органом спірного періоду роботи позивача до його страхового стажу, оскільки йдеться про одну й ту ж особу.
Відтак, вказані посилання відповідача 2 є недостатніми для відмови у зарахуванні спірного стажу, оскільки трудова книжка позивача містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача за вказаний період, а також містить посилання на відповідний наказ, на підставі якого зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи.
Враховуючи вищевикладене та те, що заява позивача від 05.10.2023 була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та саме зазначеним органом не зараховано стаж позивача, а також прийнято оскаржуване рішення, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання саме ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи в КСП «імені Фрунзе» з 13.05.1992 по 31.12.1998.
У зв`язку з цим, позовні вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового стажу позивача спірний період роботи, задоволенню не підлягають.
Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача суд враховує, що у силу статті 58 Закону №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.
При цьому суд враховує, що у силу абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Зважаючи на те, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області під час розгляду заяви про призначення пенсії належним чином не досліджено всю сукупність наданих позивачем документів, а для з`ясування питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії необхідним є обчислення стажу, що є прерогативою пенсійного органу, суд, керуючись приписами частини другої статті 9 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 05.10.2023 про призначення пенсії та прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Такий спосіб захисту прав позивача матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи не надавалася оцінка про наявність чи відсутність у позивача загального страхового стажу, необхідного саме для призначення пенсії з урахуванням того, що згідно вимог статті 26 Закону №1058-IV право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Зважаючи на встановлені у ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути сплачену позивачем суму судового збору у розмірі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2, яким прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу та неврахування спірного періоду роботи.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько