Справа № 160/7396/23
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2024 року Справа № 160/7396/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
10.04.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому позивач просить:
- зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за відповідною посадою станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262 XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011 - XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про надбавку за вислугу років (50% від посадового окладу та окладу за військове звання), та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за особливості проходження служби у розмірі (100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років); надбавки за кваліфікацію (7% від посадового окладу) та премії (130% посадового окладу), для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 року основного розміру пенсії.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач звертався до відповідача із заявою, в якій просив підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нової довідки про розмір грошового забезпечення за посадою командира ланки авіаційного полку ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262 XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011 - XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови КМУ від 30.08.2017року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за особливості проходження служби - 100% (від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) та премії - 130% (від посадового окладу), при цьому відповідачем не надано відповідь на вказану заяву позивача та не складено і не направлено нову довідку. Позивач вважає протиправною вказану бездіяльність відповідача та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.
13.04.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
22.06.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено позовну заяву без руху після відкриття провадження у справі, оскільки встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, а саме через пропуск позивачем строку звернення до суду з чим позовом та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
10.07.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовлено та адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.10.2023 року у справі №160/7396/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду 10.07.2023 року у справі №160/7396/23 скасовано, справу направлено на новий розгляд.
21.11.2022 року дана справа надійшла на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду та згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на розгляд судді Дєєву М.В.
23.11.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до провадження справу, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
13.12.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду витребувано у відповідача інформацію щодо отримання заяви від 16.01.2023 року та рішення прийняте за результатом розгляду такої заяви.
17.01.2024 року на виконання вимог ухвали від 13.12.2023 року від Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшли додаткові пояснення у справі, відповідно до яких вказано, що з заявою від 16 січня 2023 року позивач до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не звертався. В особово пенсійній справі позивач вказана заява від 16 січня 2023 року відсутня. В журналі вхідної кореспонденції та документації Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не облікована. Крім того, копія заяви від 16 січня 2023 року додана позивачем до матеріалів адміністративної справи № 160/7396/23 не містить відміти про дату та посадову особу Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка б могла отримати відповідну заяву. Відповідно відповідь відповідачем на заяву від 16 січня 2023 року не надавалась.
02.02.2024 року від відповідача на виконання вимог ухвали від 22.01.2024 року надійшли витребувані судом докази.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Позивач вважає протиправною вказану бездіяльність відповідача та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ).
Правовою основою для реалізації гарантії перерахунку призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців, є положення частини третьої статті 43 та частин першої, другої, четвертої статті 63 Закону № 2262-XII.
Згідно із частиною третьою статті 43 Закону № 2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 63 Закону № 2262-XII перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Згідно із частиною першою статті 51 Закону № 2262-XII перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.
Механізм проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII, визначений Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (далі Порядок №45), згідно із пунктом 1 якого пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-XII, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Аналіз наведених вище норм законодавства у їх взаємозв`язку вказує, що підставою для проведення перерахунку пенсії особам, які отримують пенсію за нормами Закону № 2262-XII, є зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, або введення для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, проведені на підставі рішення Кабінету Міністрів України, оскільки саме цьому органу законодавчо надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розмірів грошового забезпечення для такого перерахунку. Перерахунок пенсії здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду після надходження від уповноваженого органу відповідної довідки та виключно з урахуванням тих складових грошового забезпечення, які вказані у такій довідці.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Абзацом першим частини першої статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Таким чином, суб`єктивне право особи на звернення до адміністративного суду виникає в момент порушення її прав, свобод та інтересів або оспорювання її права, тобто захист порушених прав, свобод та інтересів передбачає наявність встановленого факту їх порушень. Натомість суд не здійснює превентивного захисту.
Разом з цим, відповідачем вказано, що з заявою від 16 січня 2023 року позивач до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не звертався, в особовопенсійній справі позивач вказана заява від 16 січня 2023 року відсутня. В журналі вхідної кореспонденції та документації Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не облікована, на підтвердження чого відповідачем надано до суду копії витягів з журналу вхідної кореспонденції за період з 13.01.2023 року по 19.01.2023 року, відповідно до яких відсутні дані щодо подання позивачем вищевказаної заяви відповідачу.
Тобто, жодних належних і достатніх доказів звернення до відповідача із зверненням щодо підготовки і надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідки про розмір його грошового забезпечення, позивач суду не надав та матеріали справи не містять.
З наявних матеріалів справи слідує, що позивач не звертався до відповідача із зверненням від 16.01.2023 року щодо довідки про розмір його грошового забезпечення станом, а отже відповідач не приймав будь-яких рішень щодо цього питання.
Вказане свідчить, що на дату звернення до суду відсутній спір між сторонами щодо наявності протиправної бездіяльності розгляду позивача рапорту від 28.09.2023 року, тобто відсутнє порушене право, яка підлягає судовому захисту.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, громадських об`єднань і посадових осіб.
Свою позицію щодо застосування Конституції України при здійсненні правосуддя Верховний Суд України свого часу відобразив у постанові Пленуму ''Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя'' від 1 листопада 1996 року №9.
Згідно із частинами 1 і 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист; захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду, зокрема, у постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 607/6092/18, від 05 червня 2019 року у справі № 607/6865/18, від 11 червня 2019 року у справі № 917/1338/18, визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу; натомість установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі № 800/301/16).
Відсутність спору на день звернення позивача до суду, у свою чергу, взагалі виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту (висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 802/2474/17-а; провадження № 11-1081апп18).
Враховуючи вищезазначене, суд зазначає про відсутність порушеного права позивача щодо розгляду його заяви та щодо бездіяльності відповідача станом на день звернення позивача до суду, оскільки відсутні докази наявності порушеного права позивача та доказів звернення позивача до відповідача з відповідною заявою, що є підставою для відмови в задоволення позову з огляду на передчасне звернення до суду із ним.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв