Справа № 520/16128/23
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року № 520/16128/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Владислава Єгупенка, розглянувши в порядку спрощеного провадження у м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради (м. Харків, вул. Квітки-Основ`яненка, 7); треті особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ); ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач просила визнати протиправними та скасувати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва «Нове будівництво адміністративної будівлі із закладом охорони здоров`я по АДРЕСА_4 » реєстраційний номер 218м від 06.10.2021 року (реєстраційний номер СДЕССБ MU01:2992-7143-7890- 4653), що видані Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської Ради. Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської Ради від 06.10.2021 року № 218м «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво адміністративної будівлі із закладом охорони здоров`я по АДРЕСА_4 ».

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є власницею та проживає в житловому будинку (до складу якого входять також господарські будівлі та споруди) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 04.09.1991 року. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :07:033:0026, що також перебуває у власності позивача та підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ХР № 132464 від 15 грудня 2009 року. На суміжній земельній ділянці з кадастровим номером :07:033:0036 за адресою АДРЕСА_4 , на думку позивача, відбувається будівництво об`єкту з порушенням вимог чинного містобудівного законодавства. З метою відновлення порушених прав та отримання належної правової допомоги, позивач звернулася за правовою допомогою до Адвокатського об єднання та 22.05.2023 адвокат звернувся до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської Ради із адвокатським запитом № 1-22/05-АЗ щодо отримання копії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва «Нове будівництво адміністративної будівлі із закладом охорони здоров`я по АДРЕСА_4 ». 29.05.2023 на адресу адвоката надійшла відповідь від Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської Ради за № 1035/0/605-23, якою було надано копії містобудівних умов та обмежень реєстраційний номер 218м від 06.10.2021 року (реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:2992-7143-7890-4653 для проектування об`єкту будівництва «Нове будівництво адміністративної будівлі із закладом охорони здоров`я по АДРЕСА_4 » та наказу від 06.10.2021 року № 218м «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво адміністративної будівлі із закладом охорони здоров`я по АДРЕСА_4 ». Ознайомившись 29.05.2023 із вказаними Містобудівними умовами та обмеженнями проектування об`єкту будівництва, позивач посилається на те, що Департамент містобудування та архітектури Харківської міської Ради як уповноважений орган містобудування та архітектури при видачі спірних МБУО допустив порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а тому, як і спірні МБУО, так і наказ про їх затвердження, на думку позивача, є незаконними, такими, що порушують права власників суміжних земельних ділянок, зокрема позивача.

У позовній заяві позивач посилається на наявність порушення її прав та підстави звернення до адміністративного суду із вказаною позовною заявою обґрунтовуються тим, що позивач с власницею та проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 04.09.1991 року. Вказаний житловий будинок розташований на земельні ділянці з кадастровим номером :07:033:0026, що також перебуває у власності позивача, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ХР №132464 від 15 грудня 2009 року. Поряд із житловим будинком позивача на суміжній земельній ділянці із кадастровим номером :07:033:0036, за адресою АДРЕСА_4 , відбувається, як це зазначається у спірних МБУО «Нове будівництво адміністративної будівлі із закладом охорони здоров`я», яке, на думку позивача, проводиться без додержання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Позивач у позові зазначила, що враховуючи недопустимі показники максимально допустимої висотності та відеотку забудови в спірних МБУО, враховуючи невідповідність вказаного об`єкту функціональному призначенню земельної ділянки (про що більш детально буде зазначено далі по тексту позовної заяви), а також ту обставину, що внаслідок визначеного спірними МБУО об`єкту будівництва, власність позивача потрапляє під санітарні обмеження встановлені державними будівельними нормами для закладів охорони здоров`я, що створює загрозу життю та здоров`ю позивача, вказаними МБУО безпосередньо порушуються права позивача, як власника суміжної земельної ділянки.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

30 жовтня 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 , в якій заявник, зокрема, просила залучити ОСОБА_3 до участі у справі 520/16128/23 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_3 стало відомо, що вказана судова справа № 520/16128/23 стосується містобудівних умов та обмежень від 06.10.2021 року, реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:2992-7143-7890-4653 для проектування об`єкту будівництва «Нове будівництво адміністративної будівлі із закладом охорони здоров`я по АДРЕСА_4 », замовник будівництва - ОСОБА_2 . Заявник зазначила, що вказаний об`єкт будівництва, що розмішується на земельній ділянці із кадастровим номером :07:033:0036 за адресою АДРЕСА_4 межує із земельною ділянкою кадастровий номер :07:033:0016, цільове призначення - землі сільськогосподарського призначення для ведення садівництва, за адресою: АДРЕСА_3 , що перебуває у власності ОСОБА_3 . Вказаний вище об`єкт будівництва - «Нове будівництво адміністративної будівлі із закладом охорони здоров`я по АДРЕСА_4 » розміщується по всій довжині її земельної ділянки на відстані не більше І метра, внаслідок чого відбувається затінення її земельної ділянки, що має цільове призначення «Землі сільськогосподарського призначення для ведення садівництва» та унеможливлює використання понад 20 відсотків площі земельної ділянки за цільовим призначенням, а на понад 30 відсотків земельної ділянки створюються несприятливі умови для використання, чим порушуються вимоги щодо добросусідства, передбачені ст. 103 Земельного кодексу України. Заявник вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими, у зв`язку з чим бажає приєднатись до розгляду справи і вирішення спору, шляхом вступу у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача. Заявник зазначає, що має правовий інтерес у вирішенні справи, а задоволення адміністративного позову, на думку заявника, вплине на її права, свободи та інтереси, зокрема права на вільне володіння, розпорядження, користування та використання власної земельної ділянки за цільовим признанням.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 клопотання ОСОБА_3 про вступ у справу у якості третьої особи задоволено. Залучено в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради (м. Харків, вул. Квітки-Основ`яненка, 7); третя особа ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, наказу, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В Україні систему судів утворено згідно з положеннями статей 6, 124, 125 Конституції України із застосуванням принципу спеціалізації з метою забезпечення найбільш ефективних механізмів захисту прав і свобод людини у відповідних правовідносинах.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя в рамках відповідних судових процедур (частина перша статті 5); суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення (частини перша статті 18). Головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура. Процесуальними кодексами України встановлено неоднакову процедуру судового провадження щодо різних правовідносин.

На підставі положень Конституції України про судову спеціалізацію (частина перша статті 125) і про гарантування кожному права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55) в Україні утворено окрему систему судів адміністративної юрисдикції. Захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень визначено як безпосереднє завдання адміністративного судочинства (частина перша статті 2 КАС України). Адміністративне судочинство як спеціалізований вид судової діяльності стало тим конституційно і законодавчо закріпленим механізмом, що збільшив можливості людини для здійснення права на судовий захист від протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Системний аналіз вказаних норм Конституції та законів України дає підстави стверджувати, що розмежування юрисдикційних повноважень у межах спеціалізації судів підпорядковано гарантіям права кожної особи на ефективний судовий захист. При цьому адміністративне судочинство як спеціалізований вид судової діяльності стало тим конституційно і законодавчо закріпленим механізмом, що збільшив можливості людини для здійснення права на судовий захист від протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом, зокрема у постановах від 1 лютого 2022 року у справі № 640/18584/20 та від 16 листопада 2022 року у справі № 320/8650/20.

У Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно з висновками Конституційного Суду України, що викладені в рішенні від 9 вересня 2010 року № 19-рп/2010, забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур). При цьому, що суд, який розглядає справу, невіднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, за змістом вказаних статей справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома або більше визначеними суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б одним суб`єктом виступає законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, водночас на цих суб`єктів покладено обов`язок виконувати вимоги та приписи. При цьому необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Водночас обов`язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб`єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб`єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватися цим суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому єдиною та необхідною правовою підставою для віднесення спору до публічно-правового є одночасна сукупність наступних умов: 1) однією зі сторін є суб`єкт владних повноважень, тобто орган державної влади або орган місцевого самоврядування чи установа, якій державою делеговано виконання відповідних владно-розпорядчих функцій; 2) спірні правовідносини виникли у зв`язку зі здійсненням ним владно-управлінських функцій; 3) перебування сторін спору у відносинах влади-підпорядкування.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели дії органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб.

Схожі підходи було застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22 серпня 2018 року у справі № 815/1568/16 та від 5 грудня 2018 року у справі № 804/3091/18 та Верховним Судом у постановах від 15 липня 2020 року у справі № 809/78/16, від 22 вересня 2019 року у справі № 824/2393/15-а, від 11 листопада 2020 року у справі № 826/14406/18, від 29 серпня 2022 року у справі № 560/4501/20, від 13 лютого 2023 року у справі № 461/3634/17 та від 30 березня 2023 року у справі № 640/13008/20.

Предметом спору в даній справі є містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва «Нове будівництво адміністративної будівлі із закладом охорони здоров`я по пров. Болгарському, 3 в м. Харкові» реєстраційний номер 218м від 06.10.2021 року (реєстраційний номер СДЕССБ MU01:2992-7143-7890- 4653), що видані Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської Ради, наказ Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської Ради від 06.10.2021 року № 218м «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво адміністративної будівлі із закладом охорони здоров`я по пров.Болгарському, 3 в м. Харкові».

Як убачається зі змісту позовної заяви, протиправність вказаних рішень відповідача позивач обґрунтовує тим, що такі рішення були прийняті без урахування незгоди її як співвласника будинку. Позивач зазначає, що є власницею та проживає в житловому будинку (до складу якого входять також господарські будівлі та споруди) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 04.09.1991 року.

Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :07:033:0026, що також перебуває у власності позивача та підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ХР № 132464 від 15 грудня 2009 року.

На суміжній земельній ділянці з кадастровим номером :07:033:0036 за адресою м. Харків, пров. Болгарський 3, на думку позивача, відбувається будівництво об`єкту з порушенням вимог чинного містобудівного законодавства.

29.05.2023 на адресу представника позивача надійшла відповідь від Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської Ради за № 1035/0/605-23, якою було надано копії містобудівних умов та обмежень реєстраційний номер 218м від 06.10.2021 року (реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:2992-7143-7890-4653 для проектування об`єкту будівництва «Нове будівництво адміністративної будівлі із закладом охорони здоров`я по пров. Болгарському, 3 в м. Харкові» та наказу від 06.10.2021 року № 218м «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво адміністративної будівлі із закладом охорони здоров`я по пров. Болгарському, 3 в м. Харкові».

Як зазначено у позові, ознайомившись 29.05.2023 із вказаними Містобудівними умовами та обмеженнями проектування об`єкту будівництва, представник позивача дійшов до висновку, що Департамент містобудування та архітектури Харківської міської Ради як уповноважений орган містобудування та архітектури при видачі спірних МБУО допустив порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а тому, як і спірні МБУО, так і наказ про їх затвердження, на думку позивача та її представника, є незаконними, такими, що порушують права власників суміжних земельних ділянок, зокрема позивача.

У позовній заяві, також, позивач посилається на наявність порушення її прав як співвласниці, яка мешкає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 04.09.1991 року.

Вказаний житловий будинок розташований на земельні ділянці з кадастровим номером :07:033:0026, що також перебуває у власності позивача, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ХР №132464 від 15 грудня 2009 року.

Поряд із житловим будинком позивача на суміжній земельній ділянці із кадастровим номером :07:033:0036, за адресою м. Харків, пров. Болгарський, 3, відбувається, як це зазначається у спірних МБУО «Нове будівництво адміністративної будівлі із закладом охорони здоров`я», яке, на думку позивача, проводиться без додержання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Позивач у позові зазначила, що враховуючи недопустимі показники максимально допустимої висотності та відеотку забудови в спірних МБУО, враховуючи невідповідність вказаного об`єкту функціональному призначенню земельної, а також ту обставину, що внаслідок визначеного спірними МБУО об`єкту будівництва, власність позивача потрапляє під санітарні обмеження встановлені державними будівельними нормами для закладів охорони здоров`я, що створює загрозу життю та здоров`ю позивача, вказаними МБУО безпосередньо порушуються права позивача, як власника суміжної земельної ділянки.

Таким чином, у даній справі предметом спору, головним чином, не є перевірка законності дій суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання його владних управлінських функцій. Натомість, підставою позову є законність проведення будівельних робіт, які, на думку позивача, порушують встановлений порядок та, як зазначає позивач, проводяться без додержання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №420/11337/23.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Отже, за встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнати протиправними та скасування містобудівних умов та обмеження для проектування об`єкту будівництва «Нове будівництво адміністративної будівлі із закладом охорони здоров`я по пров. Болгарському, 3 в м. Харкові» реєстраційний номер 218м від 06.10.2021 року (реєстраційний номер СДЕССБ MU01:2992-7143-7890- 4653), що видані Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської Ради, а також наказу Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської Ради від 06.10.2021 року №218м мотивовані неправомірністю проведення третьою особою будівельних робіт.

Разом з тим, зазначаючи про порушення відповідачем положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» під час прийняття спірних рішень, позивач не уточнює, які саме норми цього Закону передбачають отримання згоди співвласників багатоквартирного будинку для надання МУО або реєстрації повідомлення про початок проведення будівельних робіт.

Тобто порушення, на думку позивача, встановленого порядку та проведення будівництва без додержання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності вчинено внаслідок дій третьої особи, а не відповідача як суб`єкта владних повноважень.

При цьому, оскаржуючи вказані рішення відповідача, позивач не вказує, порушення яких саме положень законодавства здійснив відповідач під час затвердження наказу Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської Ради від 06.10.2021 року № 218м «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво адміністративної будівлі із закладом охорони здоров`я по пров.Болгарському, 3 в м. Харкові», та яким чином, на думку позивача, ці порушення пов`язані з реалізацією її прав та інтересів у публічно-правових відносинах.

Разом з тим, у постанові від 18 січня 2024 року у справі №420/11337/23 Верховний суд зазначив, що в схожих спірних правовідносинах розгляд справи здійснювався за правилами цивільного судочинства.

Зокрема, у справі № 303/5519/18-ц позивач оскаржував рішення виконавчого комітету міської ради про видачу МУО забудови земельних ділянок об`єктів містобудування, згідно яких фізичній особі - співвідповідачу надано дозвіл на реконструкцію власних нежитлових вбудованих приміщень магазину-офісу з метою організації житлової квартири на другому поверсі.

Ця справа розглядалася у порядку цивільного судочинства. У постанові від 12 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду погодився із судами попередніх інстанцій, керуючись, зокрема положеннями статті 41 Конституції України, статтями 319, 321, 386 та 391 ЦК України, які визначають порядок реалізації права власності.

Висновок щодо підсудності спорів у схожих правовідносинах судам цивільної юрисдикції ґрунтується також на постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 8 серпня 2018 року у справі № 303/2338/16-ц, від 9 лютого 2022 року у справі № 127/1511/20, від 13 липня 2022 року у справі № 335/15153/14-ц та від 8 лютого 2023 року у справі № 348/2373/21, в яких спірні правовідносини стосувалися правомірності проведення реконструкції житлового приміщення під нежитлове, зокрема на підставі МУО та повідомлення/декларації про початок виконання будівельних робіт.

Враховуючи такі правові висновки Верховного Суду, а також предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки його слід вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 19, 238, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради (м. Харків, вул. Квітки-Основ`яненка, 7); треті особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ); ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, наказу - закрити.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Владислав ЄГУПЕНКО