Справа № 640/12072/22
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року № 640/12072/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

04.08.2022 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) Міністерства оборони України полковника ОСОБА_15 від 16.04.2022 № 269 про результати службового розслідування, яким було притягнено до дисциплінарної відповідальності начальника польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 та накладено дисциплінарне стягнення "попередження про неповну службову відповідність";

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 невиплачену щомісячну премію за березень 2022 року у розмірі 6600 грн. та додаткову винагороду за березень 2022 року у розмірі 30000 грн., а загалом 36600 грн.;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду, що становить 20 000 (двадцять тисяч) гривень;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в своєму поясненні майор ОСОБА_1 зазначив, що з 18 військовослужбовців, які підписали рапорт в місці збору резервістів в період з 25.02.2022 по 02.03.2022 знаходилось лише 11 військовослужбовців. Крім того, при артилерійському обстрілі майор ОСОБА_1 самостійно обійшов територію табору, зібрав покинутих людей (резервістів та військовослужбовців контрактної служби - вказані особи не встановлені та не опитані), службову документацію та після цього вирушив до місця евакуації, в той час, коли інші покинули табір та кинули військову техніку зі зброєю. По прибуттю ОСОБА_1 доповів підполковнику ОСОБА_2 про зброю та людей, які він евакуював (вказану особу не опитано). На думку позивача службове розслідування відносно начальника польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 проведено односторонньо, не повно та не об`єктивно, а відповідно з порушенням Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджений Наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017, а тому, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) Міністерства оборони України полковника ОСОБА_3 від 16.04.2022 № 269 про результати службового розслідування, яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності майора ОСОБА_1 , шляхом накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність» - не відповідає вимогам Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а відповідно є незаконним, протиправним і необґрунтованим, тобто виданий з порушенням Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, чим грубо порушуються законні права, свободи та інтереси начальника польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.08.2022 (суддя Амельохін В.В.) відкрито провадження у адміністративній справі № 640/12072/22, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті "Голос України" №254 та набрав чинності 15.12.2022.

05.12.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом від 19.01.2023 №03-19/213/23 "Про скерування за належністю справи" надійшли матеріали адміністративної справи №640/12072/22.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 640/12072/22 передано 08.12.2023 на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду 12.12.2023 прийнято адміністративну справу до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С. Розгляд справи розпочато спочатку та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду 23.01.2024 витребувано докази у справі від відповідача: належним чином засвідчені копії особової справи позивача; належним чином засвідчені копії матеріалів проведення службового розслідування, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

29.01.2024 відповідачем подано до суду клопотання про долучення доказів, а саме: копії матеріалів проведення службового розслідування, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та копію витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.07.2022 № 184.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

З матеріалів справи вбачається, що Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 468 від 26.07.2021 року майора ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду начальника польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 .

15.04.2022 заступником командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення з морально-психологічного забезпечення підполковником ОСОБА_4 подано на імя Командира військової частини НОМЕР_1 Доповідну записку, у якій повідомлялося, що начальник ПВЗ майор ОСОБА_1 подав рапорт на адресу командування військової частини НОМЕР_1 щодо негідної поведінки молодших офіцерів польового вузла зв`язку, які на думку майора ОСОБА_1 принижують гідність підлеглих, розкрадають майно, допускають втрати озброєння та техніки.

Також, у доповідній записці підполковником ОСОБА_4 повідомлялося про спроби майора ОСОБА_1 ввести в оману командування військової частини, щодо негідної поведінки молодших офіцерів польового вузла зв`язку, які на думку майора ОСОБА_1 принижують гідність підлеглих, розкрадають майно, допускають втрати озброєння та техніки. В ході перевірки, попередньо, ним було встановлено, що майор ОСОБА_1 самоусунувся від виконання службових обов`язків та не контролював стан справ в підрозділі.

15.04.2022 Командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято Наказ №237 «Про призначення службового розслідування», яким доручено начальнику групи цивільного - військового співробітництва штабу військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_5 провести службове розслідування за результатом, якого скласти Акт та подати його на затвердження до 14.05.2022.

12.05.2022 Командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято Наказ №398 «Про продовження терміну проведення службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.04.2022р.» продовжено термін службового розслідування до 13.06.2022 року.

За результатом службового розслідування 16.06.2022 складено Акт службового розслідування, який затверджено Командиром військової частини НОМЕР_1 (надалі - Акт розслідування).

У Акті службового розслідування встановлено, що за порушення вимог статей 11, 16, 49, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1 та 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, враховуючи попередню поведінку військовослужбовця та той факт, що раніше накладене дисциплінарне стягнення не відіграло належного виховного впливу, на підставі пункту «д» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - «пониження в посаді», начальнику відділення персоналу військової частини НОМЕР_1 підготувати та направити клопотання до командира військової частини НОМЕР_2 про призначення начальника польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 на нижчу посаду. Виконання обов`язків начальника польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 покласти на начальника інформаційно-телекомунікаційного вузла капітана ОСОБА_6 .

За результатами службового розслідування, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) Міністерства оборони України №502 службове розслідування вважати завершеним. За порушення вимог статей 11, 16, 49, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1 та 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України начальника польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, та накладено дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність».

Також, даним наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності встановлено майору . ОСОБА_1 не виплачувати щомісячну премію за березень 2022 року та додаткову винагороду за березень 2022 року в розмірі 30000 грн.

Вказаний наказ було доведено до майора ОСОБА_1 , з яким позивач був ознайомлений 17.04.2022 року.

Позивач вважає таке оскаржуване рішення відповідача про притягнення до дисциплінарної відповідальності протиправними, стало підставою для звернення до суду даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут).

Згідно пункту 16 Розділу 1 частини І Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Пунктами 26 та 27 Розділу 1 частини І Статуту визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Статтею 5 Дисциплінарного статут передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до статті 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених законами та військовими статутами заходів примусу аж до арешту винного й притягнення його до кримінальної відповідальності.

Згідно статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених КУпАП.

Статтею 48 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до положень Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608 (надалі - Порядок).

Пунктом 1 Розділу ІІ Порядку встановлено, службове розслідування може призначатися зокрема у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів.

Відповідно пункту 1 Розділу ІІІ Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Згідно пунктів 1 - 3 Розділу VІ Порядку за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

У постанові від 19 лютого 2020 року по справі №813/1021/17 Верховний Суд висловив правову позицію відповідно до якої підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

З матеріалів справи убачається, що під час службового розслідування було взяті письмові пояснення майора ОСОБА_1 , згідно з яким він стверджує, що його підлеглі допустили розкрадання палива документів ДСК, стрілецької зброї та техніки, проте під час проведення службового розслідування дані факти не були підтверджені.

Так, із письмових пояснень командира роти зв`язку ПВЗ старшого лейтенанта ОСОБА_8 вбачається, що в період часу з 25.02.2022 по 02.03.2022 начальник ПВЗ майор ОСОБА_7 самоусунувся від виконання свої посадових обов`язків та не вживав достатніх заходів, щодо збереження життя і здоров`я особового складу, збереження техніки і майна ПВЗ. Провокував особовий склад ПВЗ на конфліктні ситуації, вживав спиртні напої та погрожував зброєю. Командир роти зв`язку ПВЗ старший лейтенант ОСОБА_8 заперечує розкрадання майна та зброї ПВЗ.

Із письмового пояснення заступника начальника ПВЗ з озброєння, капітана ОСОБА_9 вбачається, що 27.02.2022р. між майором ОСОБА_1 та сержантом ОСОБА_10 з одного боку та капітаном ОСОБА_9 з іншого боку, виникли суперечки та погрози у застосуванні зброї та рукоприкладства. Стверджує, що під час спілкування з майором ОСОБА_1 від нього був чутний запах алкоголю. Під час з`ясування стосунків майор ОСОБА_1 наніс декілька ударів в район паху капітану ОСОБА_9 та погрожував фізичною розправою в період активних бойових дій. Капітан ОСОБА_9 заперечує розкрадання майна та зброї ПВЗ.

Крім того, із письмових пояснень солдата ОСОБА_11 , стало відомо, що він був свідком спроби крадіжки майна ПВЗ (палива) з боку капітана ОСОБА_9 27.02.2022р та можливо деяких особистих речей майора ОСОБА_1 та службової документація ПВЗ. Проте, вказаним спробам він запобіг, направивши ввірену йому штатну вогнепальну зброю у бік капітана ОСОБА_9 . Аналогічні пояснення надав солдата ОСОБА_12 , технік ПВЗ.

Із письмового пояснення заступника начальника ПВЗ з МПЗ лейтенанта ОСОБА_16 вбачається, що в період часу з 25.02.2022 по 02.03.2022 начальник ПВЗ майор ОСОБА_7 самоусунувся від виконання своїх посадових обов`язків, вживав спиртні напої після чого погрожував підлеглим та не вживав достатніх заходів, щодо збереження життя і здоров`я особового складу, збереження техніки і майна ПВЗ. Провокував особовий склад ПВЗ на конфліктні ситуації та погрожував зброєю. Аналогічні пояснення надали командир взводу РЗ КП ПВЗ капітан ОСОБА_13 та командир взводу КПІМ РЗ ПВЗ солдата ОСОБА_14 (додаток №10,11,12).

На підставі вищезазначених пояснень під час службового розслідування було зроблено висновок, що дослідивши письмові пояснення учасників службового розслідування, рапорт та доповідну записку є підстави вважати, що рапорт майора ОСОБА_1 , який долучений до матеріалів розслідування, стосується моральних засад на яких, на думку останнього повинен триматись військовий колектив та надані оціночні судження та характеристики особового складу підрозділу і не містить звернень, щодо крадіжок чи втрати техніки озброєння та пального, тому і не може бути предметом вказаного службового розслідування. Письмові пояснення майора ОСОБА_1 та наближених до нього солдата ОСОБА_11 та сержанта ОСОБА_10 , доводять спільний та узгоджений характер їхніх дій в розрізі запроваджених ними позастатутних взаємовідносин, погроз та насильства які стало можливим завдяки безвідповідальній та злочинній недбалості майора ОСОБА_1 . Інформація, що містилась в доповідній записці заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення з морально-психологічного забезпечення підполковника ОСОБА_4 , щодо самоусунення майора ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків повністю підтвердилась. Отже, в ході службового розслідування беззаперечно встановлено, що в підрозділі де командиром є майор ОСОБА_1 було створено незадовільну психологічну атмосферу, яка не дозволяє підрозділу якісно та своєчасно виконувати поставлені завдання та може привести як до порушень виконавчої дисципліни так і до дисциплінарних порушень. В діях майора ОСОБА_1 відсутня активна, вміла організована вихована робота, спрямована на ідейне та моральне виховання колективу. Результати розслідування показують про відсутність цілеспрямованої роз`яснювальної роботи, відсутність розуміння останнім принципів статутних взаємовідносин, їх реалізації в конкретних умовах. Практична організація життя і діяльності особового складу підрозділу не відповідає вимогам статутів, індивідуальний підхід до кожного військовослужбовця та врахування особистостей кожної категорії військовослужбовців в роботі відсутній. Подальше перебування майора ОСОБА_1 на займаній посаді може запустити у військовому колективі ПВЗ безповоротні процеси, результатом яких можуть стати грубі порушення військової дисципліни та привести до невиконання підрозділом поставлених бойових задач (стор. 3, 4 Акту розслідування).

Суд звертає увагу, що відповідачем дотримано вимоги закону щодо призначення службового розслідування та під час службового розслідування було взяті письмові пояснення у всіх учасників виникнення конфлікту, в тому числі під час службового розслідування перевірено обставини крадіжки майна (палива та особистих речей позивача) про, які зазначав позивач у своєму рапорті.

Як свідчать матеріали службового розслідування, факти крадіжки майна (палива та особистих речей позивача) позивача не підтверджено та під час даного розслідування встановлено, що в діях майора ОСОБА_1 відсутня активна, вміла організована вихована робота, спрямована на ідейне та моральне виховання колективу, що в свою чергу могло призвести до безповоротних процесів, результатом яких можуть стати грубі порушення військової дисципліни та привести до невиконання підрозділом поставлених бойових задач.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що позивач грубо порушив військову дисципліну, за що був правомірно притягнутий до дисциплінарної відповідальності у встановленому порядку, а отже спірний наказ прийнятий у відповідності до вимог законодавства.

Також, суд звертає увагу, що згідно з Витягу з Наказу від 13.07.2022 №184: майора ОСОБА_1 , начальника польового вузла зв`язку призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 №601 від 04 липня 2022 року на посаду Начальника полового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_4 , вважати таким, що вибув до нового місця служби з 14 липня 2022 року виключити зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази оскарження позивачем Наказу від 13.07.2022 №184, а отже останній погодився на переведення на нове місце служби.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 статті 74 КАС України установлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому позовні вимоги стосовно визнання протиправним та скасування Наказу не підлягають задоволенню.

Решта позовних вимог не підлягають задоволенню, оскільки є похідними.

Щодо посилання позивача на те, що під час службового розслідування не було надано оцінку його поясненням, суд критично ставиться до даних тверджень, оскільки, як свідчать матеріали службового розслідування відповідачем було перевірено та надано оцінку поясненням позивача його підлеглих, які були надані під час службового розслідування.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З аналізу матеріалів справи та норм права, суд доходить висновку, що відповідачем доведена правомірність винесення у відношенні позивача оскаржуваних наказів з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, а отже, позовні вимоги позивача не підлягає задоволенню.

Враховуючи, що судом відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог повністю, отже і витрати понесені позивачем не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.