Справа № 520/21094/23
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 лютого 2024 року

м. Київ

справа №520/21094/23

адміністративне провадження № К/990/42935/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів: Мартинюк Н.М., Жука А.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі №520/21094/23 за позовом Головного управління ДПС у Харківській області до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пересічанської Яни Володимирівни про визнання протиправними та скасування постанов,

УСТАНОВИВ:

04 серпня 2023 року Головне управління ДПС у Харківській області звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Пересічанської Я.В., в якому просило:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанської Я.В. від 07 липня 2023 року за № НОМЕР_1 про відкриття виконавчого провадження;

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 07 липня 2023 року за № НОМЕР_1 про стягнення з Головного управління ДПС виконавчого збору у розмірі 26800 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанської Я.В. від 07 липня 2023 року за № НОМЕР_1 про стягнення з Головного управління ДПС розміру мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 157 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року визнано неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, встановленого пунктом 1 частини другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення копії вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення з позовом, в якій вказати інші обґрунтовані причини пропуску строку або надати докази того, що строк звернення до суду не пропущено.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року, позовну заяву Головного управління ДПС у Харківській області повернуто позивачу на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169 та частини другої статті 123 КАС України.

Не погоджуючись з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року та постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року, Головне управління ДПС у Харківській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 20234 року касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення копії вказаної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду документа про сплату судового збору.

На виконання вимог суду скаржник надіслав платіжну інструкцію про сплату судового збору від 18 січня 2024 року №353.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши зміст ухвалених у цій справі судових рішень, доводи касаційної скарги та додані до неї документи, суд касаційної інстанції виходить з такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Частиною другою статті 328 КАС України встановлено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Так, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пункті 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, керувався тим, що строк звернення до суду, установлений пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України, пропущений, інших поважних причин позивач у заяві про поновлення строку звернення до суду не вказав, підстави для поновлення вказаного строку є неповажними, належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку позивач не надав, тому наявні підстави для повернення позовної заяви на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169 та частини другої статті 123 КАС України.

В обґрунтування касаційної скарги позивач вказує, що рішення судів попередніх інстанцій винесені з порушенням норм матеріального та процесуального права, наполягаючи на тому, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII), яка є спеціальною нормою.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону №1404-VIII рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Водночас пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України, яка регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відтак строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали, так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Як установили суди попередніх інстанцій, предметом судового оскарження в цій справі є постанови державного виконавця від 07 липня 2023 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1, з цим адміністративним позовом позивач звернувся до суду лише 04 серпня 2023 року. В позовній заяві позивач заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтовано тим, що копії оскаржуваних постанов отримані ним 10 липня 2023 року та, на його думку, граничний строк подання позовної заяви припадає на 24 липня 2023 року. Водночас позивач зазначив, що 24 липня 2023 року він звертався до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Пересічанської Яни Володимирівни, ухвалою суду від 02 серпня 2023 року у справі №520/19652/23 позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з неусуненням недоліків, установлених ухвалою про залишення позовної заяви без руху. З урахуванням наведеного позивач просив поновити строк звернення до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року визнано неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, встановленого пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України, позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення копії вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення з позовом, в якій вказати інші обґрунтовані причини пропуску строку або надати докази того, що строк звернення до суду не пропущено.

При цьому суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, керувався тим, що з огляду на дату отримання оскаржуваних постанов - 10 липня 2023 року, позивач порушив десятиденний строк звернення до суду, передбачений пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України, оскільки цей строк сплинув 20 липня 2023 року.

На виконання вищевказаної ухвали суду першої інстанції від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, мотивована тим, що копії оскаржуваних постанов позивач отримав 10 липня 2023 року та, на його думку, граничний строк подання позовної заяви припадає на 24 липня 2023 року.

Харківський окружний адміністративний суд ухвалою від 23 серпня 2023 року повернув позовну заяву Головного управління ДПС у Харківській області на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169 та частини другої статті 123 КАС України. Судове рішення обґрунтовано тим, що вказаним у заяві обставинам надавалась оцінка в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 09 серпня 2023 року, в якій суд прийшов до висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку та відмовив у задоволенні клопотання. При цьому суд звернув увагу на те, що фактично інших обґрунтувань причин поважності пропуску, ніж ті, які були вказані у позовній заяві та розглянуті при винесенні ухвали від 09 серпня 2023 року про залишення позовної заяви без руху, позивач не навів.

Залишаючи рішення суду першої інстанції про повернення позову без змін, суд апеляційної інстанції також зазначив, що фактично позивач обґрунтовує причини пропуску строку звернення до суду несвоєчасністю отримання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 26 липня 2023 у справі №520/19652/23 та незгодою з ухвалою від 02 серпня 2023 року у справі №520/19652/23 про повернення позовної заяви. Втім незгода з прийняттям ухвали суду від 02 серпня 2023 року може бути підставою для її апеляційного оскарження, але не є підставою для поновлення строку звернення до суду через допущення під час прийняття такої ухвали порушення норм процесуального права, про які стверджує позивач. При цьому апеляційний суд відхилив твердження заявника апеляційної скарги про технічні збої в роботі підсистеми «Електронний суд», оскільки в матеріалах справи доказів некоректної роботи системи електронного суду немає.

У касаційній скарзі Головне управління ДПС у Харківській області зазначає, що наразі відсутній висновок Верховного Суду з приводу застосування строків для звернення до суду щодо оскарження рішень та дій виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, передбачених у частині п`ятій статті 74 Закону №1404-VIII та статті 287 КАС України. На думку скаржника, спеціальною є норма права - частина п`ята статті 74 Закону №1404-VIII

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 13 березня 2019 року у справі №920/149/18 (провадження №12-297гс18) дійшла висновку, відповідно до якого стаття 74 Закону №1404-VIII є загальною нормою по відношенню до норм процесуальних кодексів різних юрисдикцій, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Водночас Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що з огляду на встановлений статтею 115 Господарського процесуального України (далі - ГПК України) порядок обчислення процесуальних строків зазначений десятиденний строк слід обчислювати в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм ГПК України та застосовується й у інших процесуальних кодексах України.

При цьому Велика Палата Верховного Суду керувалася Рішенням Конституційного Суду України від 07 липня 1998 року №11-рп/98 у справі щодо офіційного тлумачення частин другої і третьої статті 84 та частин другої і четвертої статті 94 Конституції України (справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України), відповідно до якого термін «дні», якщо він вживається у зазначених правових актах без застережень, означає лише календарні дні.

Суд зауважує, що висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13 березня 2019 року у справі №920/149/18, є застосовним під час розгляду справ в порядку адміністративного судочинства (постанова Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі №440/1290/19 щодо застосування у спірних правовідносинах спеціальної норми, якою визначено порядок обчислення строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою).

Отже, суди попередніх інстанцій вірно констатували, що перебіг строку звернення до адміністративного суду із цим позовом за правилами, установленими пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України, розпочався з 10 липня 2023 року і сплинув 20 липня 2023 року.

Водночас позивач вперше звернувся до суду 24 липня 2023 року в межах адміністративної справи №520/19652/23, тобто поза межами строку звернення до суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, звернення до суду з пропуском установленого строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені належними і допустимими доказами.

Водночас позивач ані у клопотанні про поновлення строку на звернення до суду поданого разом з позовною заявою, ані у клопотанні про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року про залишення позовної заяви без руху, не зазначив поважних причин пропуску такого строку. Позиція позивача зводилася до суб`єктивного твердження про необхідність застосування судом строків звернення до суду, передбачених положеннями частиною п`ятою статті 74 Закону №1404-VIII, а не положеннями пункту 1 частини другої статті 287 КАС України.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також Суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Отже, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно застосував положення статей 123, 287, 169 КАС України, це є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів першої інстанції та прийняті за їх наслідками постанови суду апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині другій статті 328 КАС України.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі №520/21094/23.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко Н.М. Мартинюк А.В. Жук