Справа № 243/2076/22
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року Справа№243/2076/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просив суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не надання приватному нотаріусу Краматорського нотаріального округу Семеновій І.М. інформації щодо розміру пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була нарахована за період з 01 березня 2016 року по 26 липня 2021 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати приватному нотаріусу Краматорського нотаріального округу Семеновій І.М., довідку про розмір пенсії, яка належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була одержана нею, за період з 01 березня 2016 року по 26 липня 2021 року.

В обґрунтування позову зазначено наступне. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла на тимчасово окупованій території, у м. Донецьку, мати позивача ОСОБА_2 . У зв`язку із цим, позивач звернувся до приватного нотаріуса Краматорського нотаріального округу Семенової І.М. із заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом зроблено запит до пенсійного органу та отримано відповідь №0500-1801-8/11164 від 19 січня 2022 року відповідно до якої розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 складає 197730,75 грн за період з 03 січня 2019 року по 31 липня 2021 року. На підставі зазначеного, приватним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 січня 2022 року, відповідно до якого позивач є спадкоємцем недоотриманої пенсії у розмірі 197730,75 грн, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 02 лютого 2022 року представником позивача направлено адвокатський запит до пенсійного органу щодо надання інформації. 08 лютого 2022 року пенсійним органом не надано інформації про те ким та коли було прийнято рішення про зупинення пенсії ОСОБА_2 , не надано документів на підставі чого було припинено виплату пенсії. Натомість, була надана наступна інформація: призупинення пенсії ОСОБА_2 було здійснено на підставі пп.5 п.12 Постанови КМУ від 08 серпня 2016 року з 01 березня 2016 року; розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 30 січня 2019 року по 31 липня 2021 року складає 193644,36 грн.

Вважає дії пенсійного органу неправомірними та безпідставними, які полягають у не донарахуванні та не наданні приватному нотаріусу Краматорського нотаріального органу Семеновій І.М., довідки про недоотриману пенсію померлої ОСОБА_2 за період з 01 березня 2016 року по 26 липня 2021 року. Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано відзив на позовну заяву, в якому управління заперечило проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначило, що статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (пункт 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22- 1). Можливість виплати сум пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, врегульовано статтею 52 Закону №1058, в тому числі і в частині їх виплати спадкоємцям, за умови надання свідоцтва про право на спадщину, де спадковим майном зазначено пенсію померлого пенсіонера. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦКУ). У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть відновити нарахування пенсії на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення визначеного нотаріусом спадкоємця з усіма передбаченими законодавством документами (аналогічні права належали спадкодавцю). При надані відповіді на запит нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії органи Пенсійного фонду України вказують розмір недоотриманих сум пенсій на дату формування довідки про суму недоотриманої пенсії та обов`язково зазначають, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні та отримувала пенсію у разі втрати годувальника, призначену відповідно до Закону №1058. Виплата пенсії за життя ОСОБА_2 проведена по 31.03.2016. За життя ОСОБА_2 особисто за поновленням виплати пенсії не зверталась. Пенсійна справа знята з обліку з 01.08.2021 у зв`язку зі смертю пенсіонерки 26.07.2021 року. У січні 2022 року на запит приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Семенової І.М. Головним управлінням надана довідка про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 в розмірі 197730,75 грн. за період з 03.01.2019 по 31.07.2021 року з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058. 31.01.2022 року із заявою № 314 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_1 . За результатом розгляду наданих документів проведено нарахування суми недоотриманої пенсії в розмірі 193644,36 грн. за період з 30.01.2019 по 31.07.2021 року з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058.

Протягом 2023 року проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень в липні 2023 року - в розмірі 557,32 грн, у вересні 2023 року 2093,00 грн, у жовтні 2023 року 1303,00 грн, у листопаді 2023 року 4,10 грн та у грудні 2023 року 0,62 грн. Залишок нарахованої недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 станом на 05.01.2024 складає 189686,32 грн. Повідомили, що пенсія ОСОБА_2 за життя за період 01.04.2016 по 29.01.2019 не нараховувалась. Подальша виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , що здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, буде проведена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету Пенсійним фондом України відповідно до вимог Порядку №21-2. Отже, сума пенсії, що належала ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю, увійшла до складу спадщини, а позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми, яка зазначена в свідоцтві про право на спадщину з урахуванням трирічного строку передбаченого ст. 46 Закону №1058. У задоволенні позову просили відмовити.

ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 лютого 2022 року справа №243/2076/22 передана на розгляд судді Фаліну І.Ю.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2022 року відкрито провадження у справі №243/2076/22.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2023 року у справі №243/2076/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають у ненаданні приватному нотаріусу Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Семеновій І.М., інформації щодо розміру недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01 березня 2016 року по 29 січня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, сформувати та направити приватному нотаріусу Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Семеновій І.М., для включення до складу спадщини після ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідку про суму недоотриманої за життя пенсії померлої ОСОБА_2 за період з 01 березня 2016 року по 29 січня 2019 року.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволено частково. Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2023 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області закрито. Повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2023 року передано справу №243/2076/22 до Донецького окружного адміністративного суду.

01 грудня 2023 року справа №243/2076/22 надійшла до Донецького окружного адміністративного суду та, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана на розгляд судді Зеленову А.С.

Щодо юрисдикції зазначеної справи суд зазначає наступне.

Після одержання позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії та з`ясовуючи, зокрема, питання чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності, суд керувався наступним.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Приписами частини 2 статті 256 ЦПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

При цьому, пунктом 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно частини 5 статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. При визначенні місця рішень Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) в системі джерел вбачається доцільним підтримати загальновизнаний підхід стосовно того, що за своєю правовою природою рішення ЄСПЛ є актами тлумачення Конвенції, а отже, як і прямі норми Конвенції та протоколів до неї, мають переважне застосування, порівняно із нормами національного законодавства, відповідно до положень ч. 2 ст. 3 КАС України.

У зв`язку з чим, суд, застосовуючи практику ЄСПЛ щодо недопустимості юрисдикційних конфліктів (зокрема, рішення від 9 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», від 1 грудня 2011 року у справі «Андрієвська проти України», від 17 січня 2013 року у справі «Мосендз проти України», від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України») вважає за необхідне здійснювати розгляд цієї справи по суті.

Оскільки провадження у справі №243/2076/22 в порядку цивільного судочинства закрито і роз`яснено позивачу його право звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства, справу №243/2076/22 ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2023 року передано до Донецького окружного адміністративного суду на розгляд, тому закриття доступу до правосуддя позивачу було б неприпустимим з огляду на вищенаведен.

Ухвалою суду від 06 грудня 2023 року залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Надано позивачу термін протягом десяти днів, починаючи з наступного дня після отримання цієї ухвали, впродовж якого необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом надання позовної заяви: із зазначенням офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти позивача, доказів сплати судового збору у розмірі 793,92 грн, який слід сплатити за реквізитами Донецького окружного адміністративного суду.

25 грудня 2023 року представником позивача Оверченко О.А. через підсистему «Електронний Суд» надано відомості про відсутність у позивача електронного кабінету, офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти. Надано докази сплати судового збору у розмірі 793,92 за реквізитами Донецького окружного адміністративного суду.

Отже, вимоги ухвали суду від 06 грудня 2023 року були виконані позивачем.

Ухвалою суду від 01 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №243/2076/22.

09 січня 2024 року до суду надійшов відзив на позов.

Позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив відповідно до статті 163 КАС України.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .

Позивач є сином ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

05 січня 2015 року ОСОБА_2 видана довідка про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районі проведення антитерористичної операції № 144213271.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 04 жовтня 2021 року Лиманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Харків) слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьку, у віці 101 рік.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Семеновою І.М. від 27 січня 2022 року та зареєстрованого в реєстрі за № 250 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , 1920 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з грошових коштів недоодержаної пенсії за період з 03 січня 2019 року по 31 липня 2021 року у розмірі 197730,75 гривень, яка належала спадкодавцю згідно з повідомленням, наданим начальником відділу обслуговування громадян № 3 (сервісний центр м. Лиман) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19 січня 2022 року № 0500-1801-8/11164.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68283700 від 27 січня 20222 року слідує, що приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Семеновою І.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєстровано в реєстрі за № 250. Спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємець ОСОБА_1 .

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08 лютого 2022 року № 0500-1502-8/24548 наданого на адвокатський запит представника позивача адвоката - Воронова А.І. слідує, що ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщена особа перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією в м. Лиман та отримувала пенсію в разі втрати годувальника, призначену відповідно до Закону №1058. На підставі інформації, отриманої з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, утримувачем якої є Міністерство соціальної політики України, що передбачає п. 5 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» та відповідно до підпункту 5 пункту 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» пенсійні виплати ОСОБА_2 призупинені з 01.03.2016. За відновленням пенсійних виплат ОСОБА_2 по день смерті не зверталась. 31 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , яка увійшла до складу спадщини. Сума заборгованості по пенсії ОСОБА_2 розрахована відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 Закону № 1058, а саме з дати звернення за отриманням пенсії спадкоємця з усіма необхідними документами і складає 193644,36 грн. за період з 30.01.2019 по 31.07.2021. Кошти, які увійшли до складу спадщини, обліковуються в Головному управлінні та будуть виплачені на умовах окремого порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 після затвердження відповідних бюджетних призначень.

Крім того, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до відзиву на позов було долучено витяг з електронної пенсійної справи ОСОБА_2 , згідно якої слідує, що залишок боргу недоотриманої пенсії за життя становить 193644,36 грн. При цьому, виплачено боргу 3958, 04 грн, а саме: 25 липня 2023 року у сумі 557,32 грн, 13 вересня 2023 року у сумі 2093,00 грн, 14 жовтня 2023 року у сумі 1299,47 грн, 21 жовтня 2023 року у сумі 3,53 грн, 15 листопада 2023 року у сумі 4,10 грн, 20 грудня 2023 року у сумі 0,62 грн. Залишок становить 189686,32 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема: 1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; 6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки; 12) організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1058-IV).

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування (частина друга статті 5 Закону №1058-IV).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 52 Закону № 1058, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Наведена норма закону кореспондує статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991, згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (з дня відкриття спадщини - стаття 1220 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, визначено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

При цьому, для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Враховуючи вказані приписи законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, суми недоотриманої пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, а вразі відсутності членів сім`ї, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в шестимісячний строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Норми частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються із приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Щодо доводів відповідача стосовно застосування положень ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Суд звертає увагу, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин щодо спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналізуючи зазначені положення законодавства суд вважає, що у даних спірних правовідносинах застосуванню підлягає саме стаття 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як така, що регулює правовідносини, які виникли після смерті пенсіонера.

Натомість, стаття 46 зазначеного Закону подібних вказівок не містить та, на думку суду, призначена для реалізації саме особою, яка безпосередньо отримує пенсію. Також положення зазначеної статті застосовуються лише у випадку встановлення власної вини пенсіонера, що полягає у недоотриманні пенсії. Втім, наявність або відсутність вини не може бути інкримінованою лише за судженням установи Пенсійного фонду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 07 березня 2019 року у справі №617/7748/12 висловив правову позицію (пункт 16), що Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

З відзиву на позов слідує наступне. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала на обліку в Головному управлінні та отримувала пенсію в разі втрати годувальника, призначену відповідно до Закону №1058. Виплата пенсії за життя ОСОБА_2 проведена по 31.03.2016. За життя ОСОБА_2 особисто за поновленням виплати пенсії не зверталась. Пенсійна справа знята з обліку з 01.08.2021 у зв`язку зі смертю пенсіонерки 26.07.2021 року. У січні 2022 року на запит приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Семенової І.М. Головним управлінням надана довідка про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 в розмірі 197730,75 грн. за період з 03.01.2019 по 31.07.2021 року з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058. 31.01.2022 року із заявою № 314 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_1 . За результатом розгляду наданих документів проведено нарахування суми недоотриманої пенсії в розмірі 193644,36 грн. за період з 30.01.2019 по 31.07.2021 року з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058.

Водночас, суд вважає необґрунтованими застосування норми статті 46 Закону №1058 у даних правовідносинах, оскільки зазначена норма Закону регулює питання щодо виплати пенсії саме пенсіонерові за минулий час, яку він не отримав з власної вини чи з вини органу, а не щодо отримання недоодержаної пенсії, що залишилася після смерті пенсіонера членами його сім`ї чи на підставі свідоцтва про право на спадщину. Тобто, в даному конкретному випадку, вищевказана норма не регулює спірні правовідносини.

При цьому, слід зазначити, що підстави припинення та поновлення виплати пенсії врегульовано статтею 49 Закону №1058-IV.

Відповідно до частини першої зазначеної статті 49 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Отже, припинення виплати пенсії можливе лише на підставі відповідного рішення територіального органу Пенсійного фонду або за рішенням суду, і лише з підстав, визначених статтею 49 Закону №1058-IV, перелік яких є вичерпним.

Будь-яких доказів стосовно прийнятого рішення щодо припинення (призупинення) виплати пенсії ОСОБА_2 з 01 березня 2016 року матеріали справи не містять. Отже, правомірних підстав для припинення виплати пенсії за життя ОСОБА_2 , визначених у частині першій статті 49 Закону №1058, відповідачем не наведено.

Положеннями статей 9 та 47 Закону №1058 встановлено, зокрема, що пенсія за віком призначається та виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Суд зазначає, що порядок та умови отримання пенсійних виплат регулюються виключно Законом №1058.

Жодних змін до Закону №1058 з приводу особливостей виплати пенсіонерам, які є внутрішньо переміщеними особами, заборгованості по пенсії Верховною Радою не приймалось.

Конституційний Суд України у рішенні від 07.10.2009 №25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, Європейський суд з прав людини вказав, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю у поводженні, яка порушувала статтю 14 Конвенції у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу (див. цитату у п. 25 цього рішення).

У цих рішеннях Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов`язане з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Таким чином суд приходить висновку про те, що у межах спірних правовідносин відповідачем помилково застосовано під час обрахунку суми недоотриманої пенсії померлої матері позивача трирічний строк виплати пенсії (до моменту смерті).

Отже, заборгованість з пенсійних виплат ОСОБА_2 за життя сталася з вини пенсійного органу, тому нарахована заборгованість по її пенсії повинна бути визначена в довідці без обмеження будь-яким строком, оскільки до даних правовідносин слід застосовувати саме норму статті 52 Закону №1058.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачем зазначається спірний період 01 березня 2016 року (дата призупинення нарахування та виплати пенсії померлої матері) по ІНФОРМАЦІЯ_2 (дата смерті матері).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, а саме: свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видано приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Семеновою І.М. від 27 січня 2022 року та зареєстрованого в реєстрі за № 250, що позивач є спадкоємцем грошових коштів недоодержаної пенсії за період з 03 січня 2019 року по 31 липня 2021 року у розмірі 197730,75 гривень, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 , згідно з повідомленням, наданим начальником відділу обслуговування громадян № 3 (сервісний центр м. Лиман) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19 січня 2022 року № 0500-1801-8/11164.

З урахуванням дати звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , яка увійшла до складу спадщини, відповідачем сума заборгованості по пенсії розрахована відповідно до вимог ст. 46 Закону № 1058, а саме з дати звернення за отриманням пенсії спадкоємця з усіма необхідними документами і складає 193644,36 грн. за період з 30.01.2019 по 31.07.2021.

Зазначене підтверджується витягом з електронної пенсійної справи ОСОБА_2 , який надано разом із відзивом на позов, згідно якого слідує, що залишок боргу недоотриманої пенсії за життя становить 193644,36 грн. При цьому, виплачено боргу 3958, 04 грн: 25 липня 2023 року у сумі 557,32 грн, 13 вересня 2023 року у сумі 2093,00 грн, 14 жовтня 2023 року у сумі 1299,47 грн, 21 жовтня 2023 року у сумі 3,53 грн, 15 листопада 2023 року у сумі 4,10 грн, 20 грудня 2023 року у сумі 0,62 грн. Залишок становить 189686,32 грн.

Таким чином, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що приватному нотаріусу Краматорського нотаріального округу Семеновій І.М. надано пенсійним органом інформацію щодо частини розміру пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме за період з 03 січня 2019 року по 31 липня 2021 року про що зазначено у свідоцтві про право на спадщину за законом від 27 січня 2022 року, та позивачем вже отримано право на частину спадщини після смерті його матері у виді недоотриманої пенсії за життя відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 січня 2022 року.

Крім того, у відзиві на позов зазначено, що виплата пенсії ОСОБА_2 проведена по 31 березня 2016 року.

Суд вважає необґрунтованими такі посилання представника пенсійного органу стосовно виплати пенсії ОСОБА_2 по 31 березня 2016 року, оскільки відповідних підтверджень щодо нарахування та виплати пенсії за березень 2016 року ОСОБА_2 відповідачем до суду не надано.

При цьому, у відповіді від 08 лютого 2022 року № 0500-1502-8/24548 наданої на адвокатський запит представника позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило, що на підставі інформації, отриманої з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, утримувачем якої є Міністерство соціальної політики України, що передбачає п. 5 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» та відповідно до підпункту 5 пункту 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» пенсійні виплати ОСОБА_2 призупинені саме з 01 березня 2016 року.

Враховуючи викладене вище, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повинно було надати приватному нотаріусу Краматорського нотаріального округу Семеновій І.М. інформацію щодо розміру пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і за період з 01 березня 2016 року по 02 січня 2019 року включно, який є спірним у даній справі.

Інформація щодо розміру пенсії за період з 03 січня 2019 року по 31 липня 2021 року, яка увійшла до складу спадщини згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 січня 2022 року, була надана пенсійним органом приватному нотаріусу Краматорського нотаріального округу Семеновій І.М., тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню шляхом:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не надання приватному нотаріусу Краматорського нотаріального округу Семеновій І.М. інформації щодо розміру недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01 березня 2016 року по 02 січня 2019 року включно;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати приватному нотаріусу Краматорського нотаріального округу Семеновій І.М., довідку про розмір недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01 березня 2016 року по 02 січня 2019 року включно з урахуванням висновків суду.

При цьому, суд вважає вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини справи.

Суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що відповідно до вимог частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно норм статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;

4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення;

7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Норми статті 245 КАС України визначають повноваження суду при вирішенні справи. Так, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Рішення суду, згідно положень статті 246 КАС України, складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

У вступній частині рішення зазначаються:

1) дата і місце його ухвалення;

2) найменування суду;

3) прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів;

4) прізвище та ініціали секретаря судового засідання;

5) номер справи;

6) ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи;

7) вимоги позивача;

8) прізвища та ініціали представників учасників справи та прокурора.

В описовій частині рішення зазначаються:

1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача;

2) заяви, клопотання учасників справи;

3) інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

У мотивувальній частині рішення зазначаються:

1) обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;

2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;

3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову;

4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку;

5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування;

7) мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

У резолютивній частині рішення зазначаються:

1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог;

2) розподіл судових витрат;

3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;

4) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Суд зазначає, що висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення.

Отже, суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.

Щодо розподілу судових витрат.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 793,92 грн, що підтверджується квитанцією від 22 грудня 2023 року.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задовольняється частково, суд присуджує на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у розмірі 396,96 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не надання приватному нотаріусу Краматорського нотаріального округу Семеновій І.М. інформації щодо розміру недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01 березня 2016 року по 02 січня 2019 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати приватному нотаріусу Краматорського нотаріального округу Семеновій І.М., довідку про розмір недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01 березня 2016 року по 02 січня 2019 року включно з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ: 1386610, місцезнаходження: площа Соборна, буд.3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 396 (триста дев`яносто шість) гривень 96 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного провадження 19 лютого 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Повідомити сторін, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі Електронний суд.

Направлення даного рішення суду здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи.

Інформацію щодо роботи суду можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://adm.dn.court.gov.ua.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов