Справа № 300/7851/23
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" лютого 2024 р. справа № 300/7851/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ), 15.11.2023 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі також відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить:
- визнати протиправним рішення відповідача у вигляді листа від 28.10.2023 щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути документи щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій та прийняти рішення з урахуванням висновків суду викладених у рішенні суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в травні 2023 року подав до Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України комісії Міністерства оборони України з питань визначення учасників бойових дій із заявою та документами для надання йому статусу учасника бойових дій за безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відповідно до ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-ХІІ.
Листом від 06.06.2023 за №226/2324 комісія Міністерства оборони України з питань визначення учасників бойових дій повідомила позивача та відповідача про направлення за належністю доходів позивача. Проте, відповідач повідомив ОСОБА_1 , щоб він надіслав документи на розгляд комісії, оскільки вищезазначені документи від міністерства оборони України ним не отримано. 09.10.2023 позивачем на розгляд комісії в/ч НОМЕР_1 надіслано згідно опису усі необхідні документи, які передбачені законодавством України. Листом від 28.10.2023 за №1454/4342 відповідач зазначив, що під час перевірки виявлено недоліки, а саме відсутній витяг з журналу бойових дій (бойового донесення, щодо залучення військовослужбовця до виконання бойових завдань (надано лише його ксерокопія)).
Позивач з даною відмовою у не наданні статусу УБД не погоджується та вважає дії відповідача протиправними.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 відкрито провадження у цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (а.с.33-34).
На адресу суду 11.12.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він проти позову заперечив. В обґрунтування вказав, що на момент подачі документів та прийняття рішення про надання статусу учасника бойових дій позивачу не було достатньо довідки (старого зразка) про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №771 від 28.01.2023, оскільки позивачем не подано одного з таких документів витягу (копії) бойових донесень, журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтових журналів, польотних листів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв. Просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с.37-39).
Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що наведене у відзиві на позов про те, що позивачем не було надано одного з таких документів витягу (копії) бойових донесень, журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтових журналів, польотних листів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв, не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи є письмове підтвердження отримання таких документів відповідачем. Просив позовні вимоги задовольнити (а.с.50-61).
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 проходив військову службу по мобілізації у ЗСУ з 26.02.2022, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією військового квитка серії НОМЕР_2 - запис 9 по 28.04.2023 - запис 10 (а.с.18).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 118 солдата ОСОБА_1 , стрільця 2 стрілецького відділення першої стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) № 31-РС від 19.04.2023 з військової служби у запас відповідно до пп."г" п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", визначено вважати таким, що з 28.04.2023 справи та посаду здав і вибув зі складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування агресії російської федерації, з місця виконання завдань за призначенням м. Гуляйполе Пологівського району Запорізької області, для зарахування на військовий облік до Івано-Франківського міського ТЦК та СП Івано-Франківської області (а.с.11).
З довідки "Про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України" від 28.04.2023 № 771 слідує, що позивач в період з 11.06.2022 по 10.08.2022, з 28.09.2022 по 03.10.2022, з 10.11.2022 по 18.11 2022, з 30.11.2022 по 03.03.2023, з 18.03.2023 по 28.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Гуляйпільській територіальній громаді Пологівського району Запорізької області. Підставою видачі довідки №771 від 28.04.2023 зазначено: бойові розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 від 11.06.2022 № 1472/7/33т, №1452/7/52т від 24.06.2022 (а.с.10).
Позивач звернувся до Управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 із заявою, у якій просив надати йому статусу учасника бойових дій (а.с.12).
Із витягу з протоколу № 32 від 03.11.2023 засідання Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій слідує, що документи ОСОБА_1 , який проходив службу у військовій частині НОМЕР_6 , військової частини НОМЕР_5 , військовій частині НОМЕР_1 (пункт 356 протоколу) повернуто на доопрацювання як такі, що надані до розгляду комісією не в повному обсязі, оскільки не відповідають вимогам абз.10 п.4 та абз. 5 п. 6 Порядку.
Листом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2023 за №1454/2/4342, повернуто на доопрацювання перелік вищевказаних документів, як такі, що надані до розгляду комісією не в повному обсязі (не відповідають вимогам абзацу десятого пункту 4 та абзацу п`ятого пункту 6 Порядку) постанови КМУ від 20.08.2014 №413 (а.с.27).
Позивач не погодився із вищевказаним рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, відтак звернувся до суду за захистом порушеного права.
При вирішенні спору суд керується таким.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії, конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII) та Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 3551-XII передбачено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України. Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України. Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому вказаного пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (далі - Порядок №413) (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з аб. 2 п. 2 вказаного Порядку статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Відповідно до абзаців 10-11 пункту 4 Порядку № 413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення, заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України: для осіб, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, - не менш як один з таких документів - витяги (копії) бойових донесень, журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтових журналів, польотних листів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв.
До зазначених документів особи, зазначені в абзаці десятому цього пункту, за власним бажанням можуть додавати інші документи, які містять докази та підтверджують факт виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань.
Положеннями п. 5 Порядку № 413 визначено, що рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається:
комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісі Генерального прокурора, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісії), - стосовно осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку;
міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка утворюється Мінветеранів (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, та стосовно осіб, зазначених в абзаці четвертому пункту 2 цього Порядку.
Тобто прийняття рішення з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій віднесено, зокрема, до повноважень відповідача.
За приписами пункту 6 Порядку № 413 особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк з дня участі у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання поранення, контузії, каліцтва зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 6 та документи, передбачені абзацом десятим або одинадцятим пункту 4 цього Порядку для таких осіб, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.
Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.
Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісією, і в разі потреби заслуховує пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків, представників державних органів та в місячний строк з дня надходження документів приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, про що інформує комісію.
Пунктом 8 Порядку № 413 встановлено, що у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником установи, закладу до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 вказаного Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.
Судом встановлено, що позивач самостійно після звільнення його з військової служби на підставі п. 8 Порядку № 413 звернувся до комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій для встановлення йому статусу учасника бойових дій.
Однак, відповідно до витягу з протоколу № 32 від 03.11.2023 засідання Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, документи ОСОБА_1 (пункт 356, розділ ІІI протоколу) повернуто на доопрацювання, у зв`язку із допущенням помилок під час оформлення документів, як такі, що надані до розгляду комісією не в повному обсязі.
Суд зазначає, що відповідачем у вказаному протоколі не конкретизовано та не обґрунтовано, у яких саме документах позивача та в чому саме полягають помилки.
При цьому, суд вважає, що надана позивачем довідка, яка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій, підписана ТВО командира військової частини НОМЕР_6 та скріплена гербовою печаткою, складена згідно із Додатком 6 Порядку № 413 та відповідає приписам абзаців 10-11 пункту 4 даного Порядку. Крім того, в ній, як підставу для видачі довідки №771 від 28.04.2023, зазначено :
- бойові розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 №1472/7/33т від 11.06.2022, № 1452/7/52т від 25.06.2022.
З огляду вищевказаної довідки та наявних у справі матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 дійсно з 11.06.2022 по 10.08.2022, з 28.09.2022 по 03.10.2022, з 10.11.2022 по 18.11 2022, з 30.11.2022 по 03.03.2023, з 18.03.2023 по 28.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Гуляйпільській територіальній громаді Пологівського району Запорізької області.
Отже, підставою для надання позивачу оскаржуваного статусу є наявність вищевказаних бойових розпоряджень та довідка згідно з Додатком 6 Порядку № 413.
Доказів, що піддають сумніву достовірність зазначених у довідці відомостей, відповідачем суду не надано.
Як встановлено судом вище, Порядком № 413 передбачено подання до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій щодо військовослужбовця командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником установи, закладу. Звернення військовослужбовця можливе в разі невчинення таких дій збоку його керівників.
Разом з цим, суд враховує, що обов`язок надання разом із довідкою згідно з Додатком 6, в якій окремим рядком вже визначено підставу її подання, а саме зазначення бойових донесень, журналів бойових дій тощо, копії не менше одного такого (вказаного у довідці) документа, може для військовослужбовця стати перепоною для набуття належного йому законом права на отримання статусу учасника бойових дій, оскільки він може не мати у своєму розпорядженні відповідних документів. При цьому суд зауважує, що в редакції Порядку № 413 (п.6), яка діє з 24.08.2023, обов`язок щодо надання копій вищевказаних документів разом із довідкою (Додаток 6) відсутній.
Водночас, комісія ВЧ НОМЕР_1 наділена повноваженнями щодо заслуховування пояснень осіб, стосовно яких подані документи, та свідків. Відповідних доказів суду не надано.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення від 03.11.2023 Комісії військової частини НОМЕР_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, оформлене протоколом від 03.11.2023 № 32, в частині повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 , є необґрунтованим та порушує право позивача на отримання статусу учасника бойових дій, визначеного чинним законодавством, а тому підлягає скасуванню.
Суд зазначає, що на підставі даного рішення відповідач листом від 28.10.2022 за №1454/2/4342 повернув на доопрацювання перелік документів позивачу на отримання статусу учасника бойових дій, а отже суд приходить до переконання, що дане рішення у вигляді листа від 28.10.2022 за №1454/2/4342 щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій є протиправним та підлягає скасуванню.
Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі Ковач проти України від 7 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року, п. 50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13 січня 2011 року, п. 54 рішення у справі Швидка проти України від 30 жовтня 2014 року, тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
При вирішенні даного спору суд також бере до уваги, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.
Суд також зазначає, що згідно з пунктом 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
З системного аналізу вищезазначених норм слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача.
Так, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі Гарсія Руїз проти Іспанії (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не бачив необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що позивач має право на пільги відповідно до п.16 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" та звільнений від сплати судового збору за подання позову з таким характером спору.
З огляду на те, що позивач не поніс судових витрат по сплаті судового збору, за відсутності доказів понесення сторонами інших судових витрат у справі, керуючись частиною 1 статті 139 КАС України, відсутні підстави для розподілу судових витрат у справі.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення у вигляді листа від 28.10.2023 за №1454/2/4342 щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 ) повторно розглянути документи щодо надання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) статусу учасника бойових дій та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Микитюк Р.В.