Справа № 200/7165/23
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року Справа№200/7165/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Ракова Артема Валентиновича, звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення виплати пенсії по інвалідності позивачу з 1 листопада 2017 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відновити нарахування та виплату їй пенсії по інвалідності з 1 листопада 2017 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити позивачу заборгованість з пенсійних виплат, яка виникла за період з 1 листопада 2017 року по день поновлення такої виплати на рахунок, відкритий у АТ «Державний ощадний банк України».

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як одержувач пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Також позивач є внутрішньо переміщеною особою.

Восени 2017 року позивач виїхала до місця своєї реєстрації в м. Юнокомунарівськ м. Єнакієве Донецької області, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України, з метою перевірки стану власної квартири, але у зв`язку із погіршенням стану здоров`я вимушена була там залишитися.

До 31 жовтня 2017 року позивач отримувала пенсійні виплати на свій рахунок, однак з 1 листопада 2017 року виплату пенсії було призупинено.

Не дочекавшись виплати заборгованості з пенсії та поновлення поточних пенсійних виплат, позивач звернулася за правовою допомогою.

На запит адвоката від 16 листопада 2023 року відповідач листом від 22 листопада 2023 року повідомив позивачу, що призупинення пенсії було здійснено на підставі ст. 12 Закону «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706 від 20 жовтня 2014 року, зазначивши, що рішення про припинення виплати пенсії позивачу не приймалось. Пенсія за період з 1 листопада 2017 року по теперішній час не нараховувалась та не виплачувалась. Інформація щодо розміру пенсії на даний час, загальну суму боргу по виплаті пенсії, яка на даний час підлягає заявниці, можливо сформувати за умови поновлення виплати пенсії.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії з 1 листопада 2017 року порушує її право на отримання належної пенсії (а.с. 1-6).

У відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

Позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV та перебуває на обліку в Головному управлінні.

Причиною припинення пенсійних виплат з листопада 2017 року була інформація з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб з числа внутрішньо переміщених осіб про тривалу відсутність за адресою фактичного проживання. Пенсію припинили автоматично на центральному рівні, до з`ясування місця перебування.

Окреме самостійне рішення про припинення виплат управління не приймало, так як реалізовувало вимоги чинного законодавства.

Після припинення виплати та нарахування позивачу пенсії остання не зверталась за поновленням нарахування та виплати пенсії.

Відповідач зазначає, що позивач у визначеному законодавством порядку не вживала заходів, спрямованих на отримання належної їй суми пенсійних виплат, у зв`язку із чим і не могла отримувати вказані виплати.

Також у відзиві вказано, що позивач звернулась до суду із даним позовом із пропуском встановленого ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України строку (а.с. 44-47).

Ухвалою суду від 15 грудня 2023 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків шляхом надання суду уточненої позовної заяви та заяви про поновлення строку звернення до суду із даним позовом (а.с. 26-28).

26 грудня 2023 року від представника позивача надійшли документи на усунення недоліків позовної заяви, в тому числі заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду (а.с. 32-36).

Ухвалою суду від 15 січня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано надати відзив на позов; зобов`язано надати копії матеріалів з пенсійної справи позивача відповідно спірних правовідносин та інші документи; визначено, що клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду із даним позовом буде вирішено судом під час розгляду справи (а.с. 37-38).

31 січня 2024 року судом отримано відзив на позов від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (а.с. 44-47).

2 лютого 2024 року судом отримано від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області додаткові докази по справі, зокрема, протокол про призначення пенсії з електронної пенсійної справи позивача (а.с. 56-59).

Ухвалою суду від 15 лютого 2024 року визначено, що позивачем не порушено строк звернення до суду із даним позовом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 22 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 № 573/2022, від 7 листопада 2022 року № 757/2022, від 6 лютого 2023 року № 58/2023, від 1 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 року № 451/2023, від 6 листопада 2023 року № 734/2023, від 5 лютого 2024 року № 49/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затверджених Законами України «Про продовження дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 № 2119, від 21 квітня 2022 року № 2212, від 22 травня 2022 року № 2263, від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, від 7 лютого 2023 року № 2915-IX (відповідно), від 2 травня 2023 року № 3057-IX, від 27 липня 2023 року № 3275-IX, від 8 листопада 2023 року № 3429-IX, від 6 лютого 2024 року № 3564-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 год 30 хв 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Станом на день розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянкою України відповідно до паспорта сері НОМЕР_1 , виданого 9 жовтня 2000 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце проживання згідно довідки ВПО від 28 лютого 2017 року № 33825: АДРЕСА_2 , має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 28 лютого 2017 року № 33825 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; згідно довідки МСЕК Серії ДОН-07 № 023344 від 3 грудня 2009 року позивачу встановлено 3 групу інвалідності безстроково; є одержувачем пенсії по інвалідності 3 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 від 27 грудня 2005 року (а.с. 9-14).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , зареєстроване місцезнаходження: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади та належним відповідачем у справі (а.с. 50-51).

Як встановлено судом на підставі наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії по інвалідності з 18 грудня 1997 року (а.с. 57, 59).

З 1 липня 2014 року перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа (а.с. 57).

Згідно з Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Лиман) № 01 від 4 лютого 2018 року розмір пенсії з 1 жовтня 2017 року склав 1 452,00 грн (а.с. 57, 59).

Станом на час розгляду справи перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Як встановлено судом на підставі пояснень позивача, які не заперечуються відповідачем, у жовтні 2017 року позивач виїхала з м. Лиман Донецької області в м. Єнакієве м. Юнокомунарівськ Донецької області (до зареєстрованого місця проживання), яке знаходилось на той час на непідконтрольній українській владі території України (станом на час розгляду справи на тимчасово окупованій російською федерацією території України), де у зв`язку із погіршенням здоров`я вимушена була залишитись.

З 1 листопада 2017 року пенсійним органом позивачу припинено виплату пенсії; за поясненням відповідача - у зв`язку із отриманням інформація з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб з числа внутрішньо переміщених осіб про тривалу відсутність за адресою фактичного проживання (а.с. 46).

Відповідного рішення про припинення (призупинення) виплати позивачу пенсії по інвалідності пенсійним органом не приймалось (а.с. 46, 16).

16 листопада 2023 року (вих. № 182) представник позивача, адвокат Раков А.В., до якого позивач звернулась за правовою допомогою у зв`язку із тривалим не отриманням пенсії, направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області адвокатський запит щодо підстав не виплати позивачу заборгованості з пенсії та поточної виплати, а також просив надати відомості про розмір заборгованості з пенсії (а.с. 15).

Листом від 22 листопада 2023 року (вих. № 0500-0202-8/100478) у відповідь на адвокатський запит відповідач повідомив наступне.

За матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, перебуває на обліку в Головному управлінні з дислокацією в м. Красний Лиман як одержувач пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV. Пенсійну виплату у розмірі 1 412,00 грн отримувала по 31 жовтня 2017 року. Виплату пенсії ОСОБА_1 було призупинено з 1 листопада 2017 року згідно зі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VІІ. Рішення щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 не приймалось. Пенсія за період з 1 листопада 2017 року по теперішній час не нараховувалась та не виплачувалась. Інформацію щодо розміру пенсії на даний час, загальну суму боргу по виплаті пенсії, яка на даний час підлягає заявниці, можливо сформувати за умови поновлення виплати пенсії.

В листі також роз`яснено порядок поновлення виплати пенсії позивачу, зокрема вказано, що для поновлення її виплати позивач має звернутись особисто до територіального органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою та документом, що посвідчують її особу, місце проживання (реєстрації) та вік (а.с. 16).

Будучи не згодною із припиненням виплати їй пенсії по інвалідності з листопада 2017 року, позивач звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закон № 1058-IV).

Відповідно ст. 5 цього Закону дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно зі ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 1788-ХІІ, Закон України «Про пенсійне забезпечення») пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII, Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»), який набрав чинності 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, […] яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (в редакції, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) призначення та продовження виплати пенсій […] внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Згідно з п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 1 жовтня 2014 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 352 від 8 червня 2016 року, далі - Порядок № 509, яка діяла в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та абз. 6 цього пункту.

Частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136, яка набрала чинності 4 березня 2016 року, затверджено Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Порядок № 136).

Згідно з п. 9 Порядку № 136 (в редакції, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів.

Відповідно до п. 12 Порядку № 136 розпорядник бюджетних коштів та/або інший орган, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на підставі отриманої від Мінфіну рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат приймає рішення щодо зупинення або припинення, продовження виплат реципієнту, про що повідомляє Мінфіну протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Пунктом 4 цього Порядку установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються […] територіальними органами Пенсійного фонду України […] за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Також цією ж постановою визначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, як вже зазначено судом вище, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, яка містить в собі перелік випадків, у випадку настання яких здійснюється припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, передбачає крім перерахованих в ній конкретних випадків ще й "інші випадки, передбачені законом".

За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури виключно парламентом (Верховною Радою України) та регулює найважливіші суспільні відносини.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту; за змістом конституційних норм не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені обставини справи, враховуючи, що відповідачем не доведено існування "інших випадків, передбачених законом", ніж ті, які перераховані у ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для припинення (призупинення) виплати пенсії позивачу з 1 грудня 2018 року.

Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не виплати їй пенсії з 1 грудня 2018 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві пенсію за віком з 1 листопада 2017 року та сплатити виниклу заборгованість на рахунок, відкритий у АТ «Державний ощадний банк України», суд виходить з такого.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (п. 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4).

Відповідно до ст. 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Верховний суд України 6 жовтня 2015 року ухвалив постанову по справі № 608/1189/14-а, де зазначив, що держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право (право на отримання пенсії).

Пунктом 15 Порядку № 365 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365» установлено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Проте, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 червня 2019 року у справі № 640/18720/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2019 року, визнано протиправними та нечинними підпункт 2 пункту 1, підпункт 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365» в частині, що стосується сум невиплачених пенсій.

Отже, виплата пенсії позивачу підлягає поновленню, а виникла заборгованість - підлягає сплаті.

Відповідно до п. 1 Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам, які відмовилися відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165 (далі - Порядок № 1165), цим Порядком визначено механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) […], які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам […].

Пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

Пунктом 4 Порядку № 1165 передбачено, що пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абз. 2 п. 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису.

Згідно п. 6 Порядку № 1165 виплачені згідно з цим Порядком суми пенсійних виплат за минулий період обліковуються в порядку, визначеному законодавством.

Проаналізувавши наведені приписи суд висновує, що Порядок № 1165 унормовує виплату пенсій за минулі періоди, визначає джерела фінансування цих видатків тощо.

При цьому положення Порядку № 1165 жодним чином не нівелюють право суду прийняти рішення про зобов`язання пенсійного органу виплати заборгованість з пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2016 року № 167 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» були внесені зміни до деяких постанов Кабінету Міністрів України в тому числі:

1. У постанові Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» пункт 1 викладено в новій редакції, відповідно до якої виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (в редакції, чинній станом на час розгляду справи: «…призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства Державний ощадний банк України з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.»);

2. У Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 «Про заходи щодо виконання статті 3 Указу Президента України від 4 липня 1998 року № 734» (далі Порядок № 1596), викладено п. 27 Порядку в наступній редакції: «Уповноважені банки за письмовими запитами органів Пенсійного фонду, органів праці та соціального захисту населення і Мінфіну зобов`язані подавати інформацію про зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки одержувачів та про їх закриття (у редакції, чинній станом на час розгляду справи: «Уповноважені банки за письмовими запитами органів Пенсійного фонду України, органів соціального захисту населення та Мінфіну зобов`язані надавати інформацію про зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки одержувачів, про їх закриття, а також надавати працівникам органів Пенсійного фонду України та органів соціального захисту населення і Мінфіну необхідні документи, інформацію та пояснення для перевірки додержання уповноваженими банками умов договорів, передбачених пунктом 3 цього Порядку.»). Обмін інформацією між Мінфіном та АТ «Ощадбанк» щодо здійснення пенсійних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюється на підставі укладеного між Мінфіном та АТ «Ощадбанк» договору про взаємодію.».

Також пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 14 березня 2016 року № 167 доручено Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» забезпечити до 1 липня 2016 року відкриття поточних рахунків та видачу платіжних карток за зверненням відповідно до абзацу другого пункту 1 цієї постанови внутрішньо переміщених осіб, які не обслуговуються в публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», і не пізніше ніж з 1 серпня 2016 року розпочати за зверненням клієнтів за власний рахунок виготовлення та обмін існуючих платіжних карток на платіжні картки, які одночасно є пенсійним посвідченням, із зазначенням графічної та електронної інформації про власника та його електронного цифрового підпису.

Пунктом 6 Порядку № 1596 також встановлено, що для внутрішньо переміщених осіб, які перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 - із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 13 березня 2022 року № 269 та від 20 березня 2022 року № 332, за виключенням осіб, зазначених в абзаці вісімнадцятому пункту 2 цього Порядку, уповноваженим банком є АТ Ощадбанк.

Отже, починаючи з 1 липня 2016 року виплата пенсії, що призначена внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Суд зауважує, що постанова Кабінету Міністрів України № 167 була оскаржена в судовому порядку в частині приписів, відповідно до яких починаючи з 1 липня 2016 року виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, довічних державних стипендій за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2017 року у справі № 826/11272/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

За наслідками касаційного перегляду (постанова від 25 вересня 2018 року) Верховний Суд залишив без змін зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанції та вказав, що у справі № 826/11272/16 зазначено, що Кабінет Міністрів України, приймаючи оспорюванні зміни до Постанови № 637, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки будь-яких обмежень прав громадян, зокрема, вільно переміщених осіб, пов`язаних із соціальними виплатами, не встановлено, також не вбачається також і не відповідність вказаної постанови вимогам Конституції України.

Враховуючи зазначене, керуючись ст. 245 КАС України, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області поновити нарахування та виплату пенсії позивачу та сплатити виниклу заборгованість за період з 1 листопада 2017 року по дату поновлення виплати пенсії, на рахунок позивача, відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо клопотання позивача про необхідність допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії в межах суми пенсії за один місяць, суд зазначає, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи, що в межах даної справи судом не розглядались позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості, зазначене клопотання задоволенню не підлягає.

Визначаючись щодо розподілу судових виплат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією № 7BE4-0MCE-3017-XP0T від 9 грудня 2023 року та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України позивачем за подання даного позову було сплачено судовий збір у розмірі 858,88 грн (а.с. 20, 60).

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати останньої зі сплати судового збору в розмірі 858,88 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, зареєстроване місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 1 листопада 2017 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 1 листопада 2017 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсійних виплат, яка виникла за період з 1 листопада 2017 року по день поновлення поточної виплати пенсії, на рахунок, відкритий в АТ «Державний ощадний банк України».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, зареєстроване місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, Слов`янськ, Донецька область, 84122) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 88 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна