Справа № 400/2073/22
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/2073/22
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2022 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 01.12.2020 по 31.12.2020 та з 01.02.2021 по 01.06.2021 у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 01.12.2020 по 31.12.2020 та з 01.02.2021 по 01.06.2021;

- у відповідності до вимог статті 382 Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах КАС України, встановити строк для подачі Департаментом патрульної поліції Національної поліції України до суду звіту про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 встановлено доплату за безпосереднє виконання обов`язків через які мають безпосередній контакт з громадянами. Позивачці виплачувалась зазначена доплата в період з березня по грудень 2020, січень по лютий 2021, при цьому за грудень 2020 та лютий 2021 їй виплачено частково зазначену доплату, а в подальшому зазначена доплата була припинена, хоча позивачка перебувала на тій самій посаді і продовжувала виконувати ті самі службові обов`язки.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати до грошового забезпечення за період з 01.02.2021 по 01.06.2021 у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375. Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до грошового забезпечення за період з 01.02.2021 по 01.06.2021 у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Доводами апеляційної скарги зазначено, що вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт. Апелянт вказує, що фінансування для здійснення вищевказаної доплати поліцейським Департаменту патрульної поліції в період з 01.02.2021 по 01.06.2021 до Департаменту патрульної поліції не надходило.

Згідно положень Порядку № 302 та Постанови № 375 Департамент патрульної поліції не є розпорядником коштів та не має повноважень щодо прийняття рішень чи подання звернень про виділення таких коштів. Вказане, на думку апелянта, свідчить про те, що Департамент патрульної поліції вчинив всі залежні від нього дії, щодо здійснення додаткової доплати у зв`язку із забезпеченням життєдіяльності населення, в межах виділених коштів. Крім того, апелянт вказує, що позивачем жодним чином не доведено її безпосередньої участі у період з 01.02.2021 року по 01.06.2021 року до забезпечення правопорядку і безпеки громадян, що зумовлює безпосередній контакт з населенням в умовах дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка зазначає, що така доплата виплачувалась їй з березня по грудень 2020 року та січень по лютий 2021 року, потім її виплата була припинена хоча позивачка перебувала на тій же самій посаді і продовжувала виконувати ті ж самі службові обов`язки. Вказує, що доплата за грудень 2020 року та за лютий 2021 року виплачена їй частково не у повному обсязі, тобто за 10 днів кожного місяця. Позивачка зазначає, що посада, яку вона займала, відповідає встановленим постановою Кабінету №375 критеріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням. Також, вказує, що зазначене підтверджується тим, що до спірного періоду доплата нараховувалась, при цьому посада не змінювалась до 07.07.2021. Посилання апелянта на відсутність фінансування, як підставу для невиплати вказаної доплати позивачка вважає необґрунтованим. Позивачка зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, недоведеною, а викладені у ній вимоги такими, що не знаходять свого відображення у матеріалах адміністративної справи. З огляду на зазначене, позивачка просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачка проходила службу в органах внутрішніх справ з 12.10.2015 по 06.11.2015 та з 07.11.2015 по теперішній час проходить службу в Національній поліції України.

З 06.12.2015 по 06.07.2021, тобто у спірний період позивачка перебувала на посаді інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Головного управління Національної поліції України.

З 07.07.2021 позивачка переведена до відділення поліції № 2 Миколаївського районного управління поліції України Головного управління Національної поліції України.

28.12.2021 позивачка звернулась до відповідача з рапортом про виплату їй доплати до грошового забезпечення за період з 01.12.2020 по 01.06.2021.

Листом від 27.01.2022 № Т-67/41/5/05-2022 відповідач повідомив позивачку, що підстави для нарахування та виплати додаткової доплати у зв`язку із забезпеченням життєдіяльності населення на період дії карантину за інші періоди відсутні. При цьому, за грудень 2020 та січень лютий 2021 доплата була виплачена.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової доплати за службу в період карантину, передбаченої постановою КМУ №375 від 29.04.2020 року за період з 01.12.2020 по 31.12.2020 та з 01.02.2021 по 01.06.2021, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачці додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 за період з 01.02.2021 по 01.06.2021.

Щодо періоду з 01.12.2020 по 31.12.2020, то суд зазначив, що у вказаний період зазначена доплата нараховувалась і виплачувалась, тому, дійшов висновку, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Також, суд першої інстанції зазначив, що вимоги позивачки про зобов`язання відповідача надати звіт відповідно до ст. 382 КАС України в розумінні норм КАС України не є позовною вимогою, а є правом суду зобов`язати або не зобов`язувати суб`єкта владних повноважень, на якого покладені певні обов`язки, надати у встановленому судом строк звіт про виконання судового рішення. Суд першої інстанції дійшов висновку, що у суду немає підстав вважати, що рішення суду відповідачем не буде виконуватись.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» №988 від 11 листопада 2015 року (далі - Постанова №988), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою №375 врегульовані деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни.

Пунктом 1 Постанови №375 установлено, що на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Згідно з пунктами 2, 4, 5 Постанови №375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 червня 2020 року №485 «Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я» затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (надалі - Порядок №485).

У пункті 1 Порядку №485 вказано, що цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами, зокрема: здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками (далі - бюджетні кошти).

Згідно з пунктом 2 Порядку №485 головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).

Абзацами першим та другим пункту 4 Порядку №485 встановлено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів У країни з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

На виконання пункту 4 Постанови № 375 Міністерством внутрішніх справ України прийнято наказ від 03 червня 2020 року № 431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину», яким приписано керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).

Системний аналіз наведених норм свідчить, що підставою для отримання доплати за Постановою № 375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським, 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема, шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Отже, вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які, внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків, забезпечують життєдіяльність населення і мають безпосередній контакт з ним

Судами встановлено, що позивачка у спірний період перебувала на посаді інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Головного управління Національної поліції України.

Так, у сфері забезпечення публічної безпеки і порядку поліцейський під час несення служби здійснює також: забезпечення публічної безпеки і порядку під час проведення масових заходів; спілкування і співпрацю із суспільством, реалізовуючи підхід "поліція та громада", а також постійно співпрацює з населенням та громадськими організаціями з метою підвищення рівня публічної безпеки і порядку, запобігання вчиненню правопорушень та встановлення довірливих відносин між поліцією та населенням.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції, що посада, яку займає позивачка, відповідає встановленим постановою Кабінету №375 критеріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням. Також, зазначене підтверджується тим, що до спірного періоду позивачці доплата нараховувалась, при цьому посада позивачки не змінювалась до 07.07.2021.

Доказів протилежного відповідачем до суду надано не було.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надав відомість про грошове забезпечення позивачки за період з грудня 2020 по червень 2021, з якої вбачається, що у грудні 2020, тобто у періоді, за який просить позивачка визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати провести нарахування та виплату доплати відповідно до постанови КМУ № 375 від 29.04.2020, зазначена доплата нараховувалась і виплачувалась, а саме в таблиці в графі «вид оплати» зазначено «Додаткова доплата на період дії карантину» у графі «грудень» зазначено « 17105,95» (а.с. 49).

Таким чином, судами встановлено, що спірну доплату позивач отримала за період з 01.12.2020 р. по 31.12.2020 р.

Доказів нарахування такої доплати за інші періоди в матеріалах справи відсутні.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправну бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати до грошового забезпечення за період з 01.02.2021 по 01.06.2021 у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 та зобов`язання Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до грошового забезпечення за період з 01.02.2021 по 01.06.2021 у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375.

Колегія суддів зазначає, що апелянт не наводить аргументів, як відрізнялись функціональні обов`язки позивача за період, коли вона отримувала доплати та за період, коли вказані доплати не нараховувались.

Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта, що відсутність коштів на рахунку відповідача для виплати доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Що стосується доводів апелянта про те, що позивачем жодним чином не доведено її безпосередньої участі у період з 01.02.2021 року по 01.06.2021 року до забезпечення правопорядку і безпеки громадян, що зумовлює безпосередній контакт з населенням в умовах дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, колегія суддів вважає їх безпідставнми з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик