Справа № 420/31325/23
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

19 лютого 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Добрянського В.Л. про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Служби судової охорони в Одеській області (, місцезнаходження: 65082, м. Одеса, вул. Софіївська, 19) за участю третьої особи Служби судової охорони (, місце знаходження: 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала ця адміністративна справа.

У позовній заяві представник зазначив, що керуючись ст. 143 КАС України, остаточний розрахунок судових витрат буде наданий після ухвалення рішення по справі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Служби судової охорони в Одеській області (, місцезнаходження: 65082, м. Одеса, вул. Софіївська, 19) за участю третьої особи Служби судової охорони (, місце знаходження: 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони в Одеській області (, місцезнаходження: 65082, м. Одеса, вул. Софіївська, 19) у виплаті ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) нарахованої додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за період з 10.10.2022 року по 31.12.2022 року.

Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони в Одеській області (, місцезнаходження: 65082, м. Одеса, вул. Софіївська, 19) виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) нараховану додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за період з 10.10.2022 року по 31.12.2022 року.

В іншій частині позовних вимог, - відмовлено.

Через канцелярію суду 06.02.2024 року (вхід № 5305/24) (документ сформований в системі Електронний суд 05.02.2024) надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій представник позивача просить:

- стягнути з відповідача - Територіального управління Служби судової охорони в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000 гривень.

До заяви представник позивача надає:акт виконаних робіт від 01.02.2024 р. до Договору про надання правничої допомоги та представництво інтересів №2410/23 від 24.10.2023 року та квитанцію про прийняття грошових коштів адвокатом Добрянським В.Л. від ОСОБА_1 у сумі 10000 грн.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

У зв`язку з тим, що рішення суду було ухвалено у порядку письмового провадження та судом не встановлені підстави для розгляду питання про ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні, заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення підлягає розгляду у порядку письмового провадження.

До заяви про ухвалення додаткового рішення надані докази направлення заяви на адресу відповідача.

Через канцелярію суду 12.02.2024 року (вхід.№ ЕС/6176/24) від відповідача надійшли заперечення на заяву, відповідно до змісту яких представник просить відмовити у задоволенні цієї заяви та зазначає, що долучені до заяви документи не містять належного підтвердження дійсності та розумності розміру вартості наданих послуг. Тобто, є незрозумілим принцип формування заявленої суми наданих послуг, що в свою чергу ускладнює встановлення їх дійсної вартості та розумності їх розміру.

Розглянувши заяву представника позивача, заперечення надані з боку відповідача та документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд доходить таких висновків.

Порядок розподілу судових витрат регулюється ст. 139 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24.10.2023 року між адвокатом Добрянським В.Л. та Немудровою І.С. було укладено договір № 2410/23 про надання правничої допомоги та представництво інтересів.

Відповідно до умов вказаного договору, адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу та представляти інтереси замовника у судах всіх інстанцій, а також у всіх державних та недержавних установах, організаціях будь-якої форми власності, а тому числі й у інших державних інспекціях та фондах, які будуть вказані у додаткових угодах до цього договору. (п.1.1 договору)

Відповідно до п. 4.1. Договору Замовник зобов`язується за надання правничої допомоги сплачувати Адвокатові плату, обумовлену даним Договором та Додатками до нього.

Також, 24.10.2023 року між сторонами договору було укладено додаткову угоду №01, відповідно до змісту якої встановлено:

П. 2 - обчислення гонорару Сторонами встановлюється у фіксованому розмірі у сумі 10 000,00 грн

П. 3 об`єм наданих послуг, але не виключно:

1. збір та вивчення матеріалів для підготовки позовної заяви;

2. підготовка нормативно-правової бази;

3. написання позовної заяви;

4. реєстрація позовної заяви у канцелярії суду;

5. отримання копії ухвали суду про відкриття провадження по справі;

6. підготовка змін та доповнень до позову (за необхідності);

7. підготовка та реєстрація відповіді на відзив;

8. участь у судових засіданнях у суді першої інстанції (без обмеження їх кількості);

9. отримання рішення суду по справі.

Вартість: 10000,00 грн.

П.4.1 - Оплата послуг з представництва інтересів у суді першої інстанції здійснюється в наступному порядку: 100% вартості послуги сплачується замовником після відкриття провадження у справі.

П. 4.3 сплата узгодженої сторонами суми гонорару (послуг) здійснюється готівковими коштами.

Так, судом встановлено, що 18.01.2024 року між сторонами договору було укладено Акт виконаних робіт, відповідно до п. 2 якого адвокатом було надано такі послуги:

- збір та вивчення матеріалів для підготовки позовної заяви;

- підготовка нормативно-правової бази;

- написання позовної заяви;

- реєстрація позовної заяви у канцелярії суду 14.11.2023 року;

- підготовка клопотання про поновлення строку звернення до суду 22.11.2023 року;

- підготовка та реєстрації відповіді на відзив 15.01.2024 року;

- отримання рішення суду та виконавчого листа по справі.

Вартість наданих послуг: 10 000,00 грн.

На підтвердження оплати за надані послуги до суду надано квитанцію про прийняття готівкових коштів від ОСОБА_1 в сумі 10 000,00 грн 18.01.2024 року.

Оцінивши надані документи на підтвердження понесених витрат, суд зазначає таке.

Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Разом з цим у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги.

ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Враховуючи правовий підхід Європейського суду з прав людини до розподілу судових витрат між сторонами та заперечення відповідача, оцінюючи наведений у акті виконаних робіт перелік наданих послуг за критеріями співмірності та розумності наданих послуг, а також те, що ця справа не відноситься до категорії складних, вже існує стала сформована судова практика з розгляду цієї категорій справ, суд доходить висновку, що наведені у цьому опису витрати пов`язані із збором та вивчення матеріалів для підготовки позовної заяви, підготовки нормативно-правової бази, підготовки клопотання про поновлення строку на звернення до суду охоплюються діями написання позовної заяви, тому витрати на вчинення таких дій не є неминучими та фактичними.

Реєстрація позовної заяви та відповіді на відзив у канцелярії та отримання рішення суду і виконавчого листа по справі також є допоміжною дією і не стосується послуг з надання правничої допомоги, тому не є фактичними та неминучими витратами.

Таким чином, із наведеного переліку наданих адвокатом послуг позивачу фактичними та неминучими діями, які належать стягненню з відповідача є витрати за підготовку позовної заяви та відповіді на відзив,.

Суд зазначає, що в наданому акті виконаних робіт не вказано скільки часу було витрачено адвокатом на здійснення тих чи інших зазначених робіт із розрахунку ціни за одну годину роботи адвоката, а тому не можливо визначити співмірність кількості наданих послуг до витраченого адвокатом часу та заявленої вартості послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладені та встановлені судом обставини, оцінюючи надані позивачем докази, що підтверджують здійснення відповідних витрат за договором, перелік наданих послуг, наведений у акті виконаних робіт, враховуючи категорію цієї справи, зміст виконаної роботи, наявність сформованої судової практики з розгляду цієї категорії справ, суд вважає, що фактичні витрати, які належать стягненню з відповідача на користь позивача складають 3000 грн, а тому заява представника позивача належить задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 132,139, 243,252, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Добрянського В.Л. про ухвалення додаткового рішення- задовольнити частково.

Стягнути з Територіального управління Служби судової охорони в Одеській області (, місцезнаходження: 65082, м. Одеса, вул. Софіївська, 19)за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 )судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок).

В іншій частині заяви, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5. п.15. ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р.Юхтенко