Справа № 161/16910/23
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 рокуСправа № 161/16910/23 пров. № А/857/168/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року (суддя Гринь О.М., м.Луцьк), -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора з паркування управління безпеки Департаменту патрульної поліції (далі ДПП) в якому просив:

визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.09.2023 серія БАД №372161 (далі Постанова).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що докази якими зафіксовано ніби то вчинення позивачем адміністративного правопорушення є неналежними та не допустимими, не підтверджують вчинення інкримінованого йому порушення. До того ж вважає, що повинен пред`являти посвідчення водія, оскільки причина зупинки була надумана. При цьому, зазначає, що надав можливість поліцейському перевірити його дані щодо посвідчення водія.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, в судове засідання не надіслав свого представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у порядку визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що інспектором повністю дотримані норми чинного законодавства України при винесені Постанови.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з не правильним тлумаченням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 21.09.2023 об 11:25 год 21.09.2023 на автодорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин перед поворотом, водій транспортного засобу RENAULT MEBANE, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі ТЗ), не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив пункт 9.2 а «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), при цьому не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідченні водія на право керування ТЗ відповідної категорії,, чим порушив вимоги пункту 2.4 та пункту 2.1 а ПДР.

На підставі викладеного Постановою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог частини другої статті 122 та частини першої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн (а.с.7).

Вимогами частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться обов`язок знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 9.2 а ПДР визначено, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII) поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

За частиною третьою статті 35 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до пункту 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;

в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

У пункті 2.1 а ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -, яка тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У частині першій статті 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В підтвердження обставин вчинення скаржником порушення за оскаржуваною Постановою представниками відповідача до суду першої інстанції було відеоматеріали з нагрудної камери поліцейських №№475407, 475404, які зокрема були внесені в Постанову, як доказ вчинення позивачем інкримінованих йому правопорушень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що на розглядуваних відео №№475407, 475404 зафіксовано лише обставини притягнення позивача-апелянта до відповідальності та процедуру розгляду поліцейськими справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. З них видно, як поліцейські розпочали процедуру розгляду справи, оголосили позивачу причину зупинки з якою він не погодився, огляд позивачем доказу порушення ним вимог пункту 9.2 а ПДР, прохання поліцейських надати їм для ознайомлення та фіксації особи водія посвідчення водія, відмову позивача надати таке посвідчення, так як він не погоджувався із причиною зупинки його ТЗ, встановлення особи водія, складання безпосередньо Постанови, розмову позивача з поліцейськими на підвищених тонах, висловлення взаємних звинувачень одна одній сторонами справи про адміністративне правопорушення.

Обставини ж не виконання позивачем вимог ПДР в частині не ввімкнення сигналу світлового покажчика повороту відповідного напрямку зафіксовані на іншому відео, яке як встановлено у попередніх відео №№475407, 475404 фіксувались на особистий мобільний телефон одного із працівників патрульної поліції.

Вказане відео не зазначено як додаток до Постанови.

З проглянутого відео, апеляційний суд, на відмінну від суду першої інстанції, не може категорично стверджувати про те, що ОСОБА_1 дійсно не виконав вимог пункту 9.2 а ПДР, оскільки його автомобіль їхав позаду іншого авто, який при здійсненні відповідних маневрів повороту заступав ТЗ позивача.

Сам же позивач наполягає на тому, що він вмикав світловий покажчик повороту відповідного напрямку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Закону №580-VIII поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці (частина друга цієї статті).

Крім того, приписами частини третьої статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 73-74 КАС не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Вказані висновки наведені Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2020 року у справі №344/4629/16-а.

Зважаючи на те, що поданий до суду відеозапис вчинений із телефона одного із патрульних не вказаний у Постанові, як додаток до неї та відповідно доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення і з нього не можливо достовірно встановити, що таке правопорушення мало місце, апеляційний суд не може взяти такий відеозапис, як належний та достовірний доказ вчиненого адмінправопорушення позивачем.

Інші ж відеозаписи №№475407, 475404 містять лише процесуальну послідовність винесення оскаржуваної Постанови.

Щодо висновків суду про те, що позивачем не пред`явлено на вимогу працівника поліції посвідчення водія, то слід вказати, що як видно зокрема із оскаржуваної Постанови та проглянутих судом апеляційної інстанції відео, працівниками поліції встановлено особу водія через електронну систему та внесено усі реквізити такого посвідчення у Постанову, посвідчення водія дійсно належить позивачу та станом на час розгляду справи про адміністративне правопорушення є дійсним.

В розрізі викладених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді вказаної справи суд першої інстанції без належного правового обґрунтування, об`єктивної оцінки всіх обставин справи та доводів сторін, з порушенням норм процесуального права, однобічно з посиланням лише на доводи, що наведені відповідачем ухвалив оскаржуване рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставної відмови у задоволенні позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.09.2023 серія БАД №372161 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
В. С. Затолочний