Справа № 580/7624/23
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/7624/23 Головуючий у І інстанції - Трофімова Л.В.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Костюк Л.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання певні вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області, як розпорядника інформації, що виразилась у не наданні копій запитуваних ОСОБА_1 документів у запиті про інформацію від 24.07.2023;

- зобов`язати Виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради, як розпорядника інформації, надати запитувані ОСОБА_1 у запиті про інформацію від 24.07.2023 копії документів, зокрема: копії відомостей нарахування заробітної плати в розрізі складових оплати праці (посадовий оклад, надбавки; доплати; премії; матеріальні допомоги на оздоровлення під час відпустки і на вирішення соціально-побутових питань та інші обов`язкові виплати, передбачені чинним законодавством України та Колективним договором), що були нараховані працівникам апарату виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради у 2022 та 2023 роках (щомісячно з 01.06.2022 до 30.06.2023) посади яких затверджені рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради восьмого скликання від 08.04.2022 № 30-21/VIII та зі змінами, що приймалися міською радою з 01.06.2022 до 30.06.2023.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказав, що відмова у наданні копій запитуваних документів не містить обґрунтування відповідно ч. 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI, тому є протиправною. Посилаючись на положення Закону України «Про доступ до публічної інформації», Позивач зазначає про порушення Відповідачем норм чинного законодавства, прав та законних інтересів останнього.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області під час розгляду запиту ОСОБА_1 від 24.07.2023 (вх.№ 3407/02-39).

Зобов`язано Виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 24.07.2023 (вх.№ 3407/02-39) з урахуванням оцінки наданої судом у мотивувальній частині рішення.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовільнити позовні вимоги.

Також, не погоджуючись з таким судовим рішенням, Виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в частині задоволеної позовної вимоги стосовно визнання протиправною бездіяльності Відповідача.

В апеляційних скаргах Сторони посилаються на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга Позивача мотивована тим, що судом першої інстанції обрано не вірний спосіб захисту порушеного права Позивача та протиправно відмовлено у вимозі саме зобов`язати Відповідача надати скан-копії запитуваних ОСОБА_1 документів.

Апеляційна скарга Відповідача мотивована тим, що з дотриманням строку на відповідь 01.08.2023 № 02-39/3407 останній відмовив у наданні запитуваних документів щодо оплати праці працівників апарату виконавчого комітету міської ради (невизначено коло осіб).

На підставі зазначеного, на переконання Відповідача, слід дійти висновку, що в діях Виконавчого комітету Корсунь-ПІевченківської міської ради відсутні ознаки протиправної бездіяльності під час розгляду запиту ОСОБА_1 від 24.07.2023, а тому у даній позовній вимозі слід відмовити.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Відповідача.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Позивача, а рішення суду першої інстанції в оскарженій Позивачем частині залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення в зазначеній частині відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 на адресу Відповідача направив Запит на отримання публічної інформації від 24.07.2023 (зареєстрований вх. № 3407/02-39) в якому просив надати копії відомостей нарахування заробітної плати в розрізі складових оплати праці (посадовий оклад, надбавки, доплати, премії, матеріальні допомоги на оздоровлення під час відпустки і на вирішення соціально-побутових питань та інші обов`язкові виплати, передбачені чинним законодавством України та Колективним договором), що були нараховані працівникам апарату виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради у 2022 та 2023 роках (помісячно з 01.06.2022 до 30.06.2023) посади яких затверджені рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради восьмого скликання від 08.04.2022 № 30-21/VIII зі змінами, що приймалися міською радою з 01.06.2022 до 30.06.2023.

Листом від 01.08.2023 № 02-39/3407 Виконавчим комітетом Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області повідомлено Позивача, що враховуючи межі на отримання публічної інформації та потребу убезпечення інформації від її подальшого поширення невизначеному колу осіб (в умовах збройної агресії) виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради не може надати запитувані документи. Крім того зазначено, що спроба узагальнити термін «працівники апарату виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради» ставить під сумнів можливість надання повного обсягу такої інформації, оскільки значна її частина, може належати до інформації з обмеженим доступом.

Вважаючи протиправною відмову у наданні документів за запитом про отримання публічної інформації, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту відповіді від 01.08.2023 не вбачається, що Відповідач як розпорядник бюджетних коштів повідомив Позивача щодо витребуваних відомостей про нарахування заробітної плати у розрізі складових, що були нараховані згідно з чинним законодавством та колективним договором (не зазначив про наявність/відсутність такого договору) та/або про обмеження граничного розміру заробітної плати керівників (працівників) виконавчих органів під час дії режиму воєнного стану в Україні. Відповідь на запит Позивача не містить додатків, зокрема копій документів на підтвердження обмеження доступу до якої саме частини інформації в інтересах національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину з дотриманням пунктів 2 та 3 частини другої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправну бездіяльність Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області, як розпорядника інформації, що виразилась у наданні немотивованої відмови на запит про отримання копій запитуваних ОСОБА_1 документів у запиті про інформацію від 24.07.2023.

Враховуючи повноваження суду першої інстанції під час вирішення справи у співставленні зі змістом запиту від 24.07.2023 і відповіді від 01.08.2023 за визнаної судом протиправної бездіяльності під час розгляду запиту ОСОБА_1 про отримання публічної інформації від 24.07.2023, суд першої інстанції дійшов висновку про зобов`язання Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області повторно розглянути запит від 24.07.2023 з урахуванням оцінки наданої судом у рішенні.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 34 Конституції України закріплює, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

За змістом частин першої, другої статті 7 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII (надалі - Закон № 2657-XII) право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

За приписами статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (надалі - Закон № 2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується, з поміж іншого, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (пункт 1 частини першої статті 3 Закону № 2939-VI).

Згідно зі статтею 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації:

- в офіційних друкованих виданнях;

- на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет;

- на єдиному державному веб-порталі відкритих даних;

- на інформаційних стендах;

- будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону № 2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Частинами 1, 2, 4, 5 статті 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 21 Закону № 2939-VI передбачено, що інформація на запит надається безкоштовно.

У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Згідно з частиною 1 ст. 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Позивач у запиті від 24.07.2023 просив надати: відомості нарахування заробітної плати в розрізі складових оплати праці (посадовий оклад, надбавки, доплати, премії, матеріальні допомоги на оздоровлення під час відпустки і на вирішення соціально-побутових питань та інші обов`язкові виплати, передбачені чинним законодавством України та Колективним договором), що були нараховані працівникам апарату виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради у 2022 та 2023 роках (помісячно з 01.06.2022 по 30.06.2023) посади яких затверджені рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради восьмого скликання від 08.04.2022 № 30-21/VIII та зі змінами, які приймалися міською радою з 01.06.2022 по 30.06.2023.

Виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради листом № 02-39/3407 повідомив Позивача, що не може надати запитувані документи, оскільки вимога стосовно «працівники апарату виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради» ставить під сумнів можливість надання повного обсягу такої інформації, оскільки значна її частина, може відноситься до інформації з обмеженим доступом.

Колегія суддів звертає увагу, що інформація про заробітну плату та інші виплати працівнику державного органу або органу місцевого самоврядування є інформацією про фізичну особу.

Конституційний суд України у рішенні від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 у справі № 2-рп/2012 зазначив, що перебування особи на посаді, пов`язаній зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові правові обтяження. Публічний характер як самих органів-суб`єктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану із виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень, а також не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Так, частина запитуваної у Відповідача інформації є публічною, проте обробка персональних даних може здійснюватися відповідно до закону або за згодою особи. Наявність в готовому/створеному документі інформації з обмеженим доступом не є підставою для відмови у його наданні або його оприлюдненні.

Згідно з частиною 7 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що обмеженню належить інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений. У такому випадку копія документа повинна надаватись у звичайному порядку, а інформація, доступ до якої обмежено (реєстраційний номер облікової картки платника податків), вилучається способом на вибір розпорядника інформації.

Проте, з матеріалів справи не вбачається, що Відповідач сприяв Позивачу, наскільки це практично можливо з`ясувати предмет запиту у контексті публічної інформації та зміст прохальної частини, що передбачає необхідність вчинити певні дії, ідентифікувати запитувані для підготовки і надання скан-копії офіційні документи щодо інформації.

Крім того, відповідь Відповідача на запит Позивача не містить додатків, зокрема копій документів на підтвердження обмеження доступу до якої саме частини інформації в інтересах національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину з дотриманням статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Верховний Суд у постанові від 30 січня 2020 року у справі № 806/1959/16 дійшов висновку, що відмова у наданні інформації є обґрунтованою у разі, якщо розпорядник інформації у відповіді на запит вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, у чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи прав людини. Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї з трьох вищевказаних складових означає, що відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відмова Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області в частині надання копій документів є протиправною, оскільки порушує право Позивача на отримання запитуваної інформації, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, Відповідач як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірності своїх доводів апеляційної скарги в оскаржуваній частині.

Щодо адміністративного позову в частині зобов`язання Відповідача, як розпорядника інформації, надати запитувані Позивачем у запиті про інформацію від 24.07.2023 копії документів, зокрема: копії відомостей нарахування заробітної плати в розрізі складових оплати праці (посадовий оклад, надбавки; доплати; премії; матеріальні допомоги на оздоровлення під час відпустки і на вирішення соціально-побутових питань та інші обов`язкові виплати, передбачені чинним законодавством України та Колективним договором), що були нараховані працівникам апарату виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради у 2022 та 2023 роках (щомісячно з 01.06.2022 до 30.06.2023) посади яких затверджені рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради восьмого скликання від 08.04.2022 № 30-21/VIII та зі змінами, що приймалися міською радою з 01.06.2022 до 30.06.2023, колегією суддів встановлено наступне.

Як зазначено Верховним Судому постанові від 22 грудня 2018 року у справі № 804/1469/17 відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії.

Згідно з частиною 4 наведеної статті, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Положення Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, що були прийняті 11.03.1980 Комітетом Міністрів, передбачають, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреція - це елемент управлінської діяльності, пов`язаний з владними повноваженнями та їх носіями - органами державної влади та органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Попри те, що на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє, у судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує останнього вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Натомість, застосування такого способу захисту прав, свобод та інтересів позивача як зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, є правильним тоді, коли останній розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив у його задоволенні.

На підставі наведеного Верховний Суд дійшов висновку що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надані йому законом повноваження на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, то тоді суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення або вчинити певні дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 грудня 2018 року у справі № 804/1469/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 826/11251/18, від 16 травня 2019 року у справі № 821/925/18

У даній адміністративній справі Позивач звернувся до Відповідача із запитом про отримання публічної інформації, за наслідками розгляду якого Відповідач своїм листом відмовив у його задоволенні.

За таких обставин, ефективним способом захисту порушеного права Позивача в даному випадку є саме зобов`язання Відповідача надати скан-копії запитуваних Позивачем документів.

Оцінюючи інші доводи апеляційних скарг, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи та частково порушено норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи в частині зобов`язання Відповідача, як розпорядника інформації, надати запитувані Позивачем у запиті про інформацію від 24.07.2023 копії документів, у зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення суду першої інстанції в зазначеній частині скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким адміністративний позов у вказаній частині задовольнити, а апеляційну скаргу Відповідача залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року - скасувати в частині зобов`язання Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 24.07.2023 (вх.№ 3407/02-39) з урахуванням оцінки наданої судом у мотивувальній частині рішення.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання певні вчинити дії - задовольнити повністю.

Зобов`язати Виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради, як розпорядника інформації, надати запитувані ОСОБА_1 у запиті про інформацію від 24.07.2023 копії документів, зокрема: копії відомостей нарахування заробітної плати в розрізі складових оплати праці (посадовий оклад, надбавки; доплати; премії; матеріальні допомоги на оздоровлення під час відпустки і на вирішення соціально-побутових питань та інші обов`язкові виплати, передбачені чинним законодавством України та Колективним договором), що були нараховані працівникам апарату виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради у 2022 та 2023 роках (щомісячно з 01.06.2022 до 30.06.2023) посади яких затверджені рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради восьмого скликання від 08.04.2022 № 30-21/VIII та зі змінами, що приймалися міською радою з 01.06.2022 до 30.06.2023.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Л.О. Костюк

О.М. Оксененко