Справа № 420/13814/23
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/13814/23

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

секретар - Афанасенко Ю.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Подчахи О.В.

представника відповідача Горнецької М.В.

представника третьої особи Олійника А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року у справі № 420/13814/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, третя особа Державне бюро розслідувань, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Т.в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Бориса Плохути № 57-ос/дск від 20.04.2023 "Про накладення (застосування) дисциплінарного стягнення до працівника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві", яким на ОСОБА_1 , старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в Державному бюро розслідувань;

визнати протиправним та скасувати наказ Т.в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Бориса Плохути № 58-оск/дск від 20.04.2023 "Про звільнення зі служби в Державному бюро розслідувань майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_1 ";

визнати протиправним та скасувати наказ Т.в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Бориса Плохути № 75-оск/дск від 04.05.2023 "Про внесення змін до наказу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві від 20.04.2023 № 58-оск-дск";

зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого першого слідчого відділу (з дисклокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві з 04.05.2023;

стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04 травня 2023 року по дату ухвалення судового рішення;

допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві з 04.05.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що проходив службу в Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві на посаді старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві). 16.05.2023 на електронну пошту позивача надійшов лист відповідача, у якому зазначено, що наказом ТУ ДБР у м.Миколаєві від 20.04.2023 № 58-ос/дск (зі змінами) ОСОБА_1 04.05.2023 звільнено зі служби в Державному бюро розслідувань, у зв`язку з виконанням (реалізацією) дисциплінарного стягнення відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. У зв`язку з чим позивачу запропоновано прибути до відповідача для передачі відповідних справ, матеріалів і довіреного майна. 18.05.2023 представником позивача направлено адвокатський запит до відповідача з проханням надати завірені копії наказів про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення та про звільнення позивача із служби в Державному бюро розслідувань, на який 24.05.2023 отримав відмову з огляду на те, що вказані накази містять інформацію з обмеженим доступом.

26.05.2023 позивач самостійно звернувся із заявою до відповідача з вимогою надати копії таких наказів, на яку відповідач листом 31.05.2023 надіслав копії витягів з наступних наказів: Т.в.о. директора ТУ ДБР у м.Миколаєві Бориса Плохути №57-ос/дск від 20.04.2023 "Про накладення (застосування) дисциплінарного стягнення до працівника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві", Т.в.о. директора ТУ ДБР у м.Миколаєві Бориса Плохути №58-ос/дск від 20.04.2023 "Про звільнення зі служби в Державному бюро розслідувань майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_1 ", Т.в.о. директора ТУ ДБР у м.Миколаєві Бориса Плохути №75-ос/дск від 04.05.2023 "Про внесення змін до наказу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві від 20.04.2023 №58-ос/дск". Також у вищевказаному листі зазначено, що витяги із даних наказів направлялись позивачу засобами поштового зв`язку 04.05.2023 та 05.05.2023. Однак, позивач зазначає, що не отримував жодних листів від відповідача, оскільки з 05.05.2023 по 12.05.2023 був тимчасово не працездатним. Як зазначено у витязі із наказу № 57-ос/дск від 20.04.2023 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в ДБР накладено на позивача за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у неналежному виконанні своїх службових обов`язків, порушенні абз.2-4, 8 п. 32 Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу ДБР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 № 743 (зі змінами), п.2.1, 2.8, 2.13 Правил професійної етики працівників ДБР, затверджених рішенням Ради громадського контролю при ДБР від 15.01.2021, введених в дію наказом ДБР від 16.01.2021 № 30. Підставою для прийняття вказаного наказу став висновок Дисциплінарної комісії ДБР "Про наявність в діях працівника Державного бюро розслідувань проступку та підставі для його притягнення до дисциплінарної відповідальності з визначенням рекомендованого виду дисциплінарного стягнення" від 08.04.2023 №7. Проте, як зазначає позивач, він не ознайомлювався із матеріалами службового розслідування та йому не надавалась можливість надати пояснення, що є порушенням п.7 розділу ІХ та пункту 4 розділу VІІІ Інструкції про порядок проведення службових розслідувань стосовно працівників Державного бюро розслідувань, затвердженої наказом ДБР від 14.01.2020 № 9 зі змінами, затвердженими наказом ДБР від 25.03.2022 № 141. Також позивач зазначає, що в порушення п.7 розділу VІІ Положення про Дисциплінарну комісію Державного бюро розслідувань, позивача не повідомлено про дату і час засідання Дисциплінарної комісії ДБР, яке відбулось 08.04.2023. Розгляд Дисциплінарною комісією ДБР матеріалів службового розслідування відносно позивача відбувся за його відсутності, що позбавило позивача можливості надавати пояснення та ознайомитись з матеріалами дисциплінарного провадження, що є порушенням права особи на участь в процесі прийняття рішення, вказаного в п.9 ч.2 ст.2 КАС України. Крім того, накладаючи на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в ДБР, відповідач не зазначає час, місце та інші обставини вчинення дисциплінарного проступку, а також не наводить будь-яке обґрунтування призначення позивачу найсуворішого дисциплінарного стягнення. На підставі наведеного, позивач вважає, що оскаржуваний наказ Т.в.о. директора ТУ ДБР у м.Миколаєві Бориса Плохути №57-ос/дск від 20.04.2023 є необґрунтованим і підлягає скасуванню. Враховуючи, що накази Т.в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Бориса Плохути № 58-оск/дск від 20.04.2023 та № 75-оск/дск від 04.05.2023 є похідними від наказу №57-ос/дск від 20.04.2023, вони також є протиправними та підлягають скасуванню. В зв`язку з наведеним позивач просить поновити його на посаді старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві з 04.05.2023 та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04.05.2023 по дату ухвалення судового рішення.

Третя особа - ДБР проти задоволення позову заперечувала, надала до суду першої інстанції пояснення, в яких вказує на те, що у лютому 2023 року Управлінням внутрішнього контролю ДБР отримано інформацію про можливе порушення працівником ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_1 Правил професійної етики працівників ДБР за фактом надзвичайної події, яка відбулась 09.01.2023 за його участі. Для встановлення наявності або відсутності вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проведено службове розслідування. В ході останнього досліджено відеозапис розмов з нагрудних камер поліцейських, відібрано пояснення щодо обставин справи безпосередньо у позивача інших працівників ТУ ДБР у м.Миколаєві, а також інші матеріали, що мають відношення до обставин справи. Під час службового розслідування встановлено, що 09.01.2023 інспектори Управління патрульної поліції в Миколаївській області зупинили в м.Миколаєві транспортний засіб під керуванням позивача за порушення Правил дорожнього руху. Під час розмови із співробітниками поліції позивач відразу у грубій формі почав здійснювати на них тиск з метою уникнення відповідальності за порушення вимог ПДР, використовуючи своє службове становище, відверто принижував честь та гідність працівників поліції, зокрема, розмовляв у зухвалій формі. Крім того, позивач поводив себе неадекватно, грубо та погрожував внести інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно поліцейських за начебто вчинення злочину. У результаті вказаної події відносно позивача винесено постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 532514 від 09.01.2023 за ч.1 ст.121-3 КУпАП та серії ЕАР № 6387704 від 09.01.2023 за ч.1 ст.126 КУпАП.

Також в ході проведення службового розслідування встановлено, що аналогічна поведінка позивача мала місце 12.01.2023, коли інспектори Управління патрульної поліції в Одеській області зупинили у м.Одесі транспортний засіб під керуванням позивача за порушення швидкісного режиму. У результаті відносно позивача складено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6398014 від 12.01.2023 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Крім того, згідно даних інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний центр Національної поліції України" 16.01.2023 співробітниками Управління патрульної поліції в Одеській області притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, а саме: винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6418150 від 12.01.2023 за ч.2 ст.122 КУпАП. Про складення відносно нього постанов по справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху позивач підрозділ внутрішнього контролю не поінформував. Також зазначає, що під час винесення вищевказаних постанов, позивач знаходився поза межами визначеного робочого місця, при цьому про необхідність покинути його не повідомляв безпосереднього керівника. Таким чином, під час службового розслідування отримано достатні підстави вважати, що в діях позивача вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, що дає підстави для висновку про порушення позивачем, зокрема, але не виключно, Правил професійної етики працівників ДБР. Після отримання матеріалів службового розслідування Дисциплінарною комісією ДБР належним чином повідомлено позивача про дату, місце і час розгляду матеріалів службового розслідування відносно нього. Проте позивач не взяв участь в засіданні Дисциплінарної комісії ДБР та не надав власні пояснення щодо обставин справи безпосередньо в засіданні, яке відбулось 08.04.2023 .

Натомість Дисциплінарна комісія ДБР дослідила матеріали службового розслідування та визначила, що в діях позивача наявні ознаки дисциплінарного проступку, що виразились у неналежному виконанні своїх службових обов`язків, порушенні абз.2-4, 8, п.32 Положення № 743, п.2.1, 2.8., 2.13 Правил професійної етики працівників ДБР. З урахуванням наведеного, рекомендовано накласти (застосувати) до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в ДБР, що й в подальшому застосовано директором ТУ ДБР в м. Миколаєві.

Відповідач також заперечував проти задоволення позову, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що підставою для проведення службового розслідування слугувала службова записка Управління внутрішнього контролю ДБР від 08.02.2023 № 85/10-6/6/23, щодо події, яка трапилась за участю позивача, а також можливого порушення ним Правил професійної етики працівників ДБР. Для встановлення наявності або відсутності вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проведено службове розслідування.

Після отримання матеріалів службового розслідування Дисциплінарною комісією ДБР належним чином повідомлено позивача про дату, місце і час розгляду матеріалів службового розслідування відносно нього. Проте позивач не взяв участь в засіданні Дисциплінарної комісії ДБР та не надав власні пояснення щодо обставин справи безпосередньо в засіданні, яке відбулось 08.04.2023. Натомість Дисциплінарна комісія ДБР дослідила матеріали службового розслідування та визначила, що в діях позивача наявні ознаки дисциплінарного проступку, що виразились у неналежному виконанні своїх службових обов`язків, порушенні абз.2-4, 8 п.32 Положення № 743, п.2.1, 2.8, 2.13 Правил професійної етики працівників ДБР. З урахуванням наведеного, висновком Дисциплінарної комісії ДБР "Про наявність у діях працівника Державного бюро розслідувань дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності з визначенням рекомендованого виду дисциплінарного стягнення" від 08.04.2023 № 7 дск рекомендовано накласти (застосувати) до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в ДБР. На підставі цього висновку 20.04.2023 видано наказ № 57-ос/дск "Про накладення (застосування) дисциплінарного стягнення до працівника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві", яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в ДБР. Зважаючи на те, що у період з 18.04.2023 по 03.05.2023 позивач перебував на лікарняному, наказом № 58-ос/дск позивача звільнено зі служби в ДБР у зв`язку з виконанням дисциплінарного стягнення відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України у перший робочий день, наступний за днем закінчення його тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатність.

Крім того, зазначає, що позивач 04.05.2023 на робочому місці не з`явився, про причини відсутності на робочому місці не повідомив ні своєму безпосередньому керівнику, ні керівнику кадрового підрозділу. Витяги з оскаржуваних наказів надіслано позивачу поштовим зв`язком 04.05.2023 (09.05.2023 повернуто відповідачу оператором поштового зв`язку через відмову одержувача від поштового відправлення) та 05.05.2023 (22.06.2023 повернуто відповідачу оператором поштового зв`язку через закінчення встановленого терміну зберігання). На думку відповідача, застосовуючи до позивача такий вид дисциплінарного стягнення дотримано положення ст.19 Дисциплінарного статуту, зокрема, ураховано обставини, за яких вчинений проступок, особа порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, його попередню поведінку та ставлення до служби в цілому. Зокрема враховано службову характеристику позивача, який за час роботи в ДБР зарекомендував себе негативно, безвідповідально ставиться до виконання поставлених завдань, допускає порушення службової дисципліни та прорахунки при виконанні службових обов`язків. У відносинах з громадянами, колегами по службі та працівниками з інших правоохоронних органів часто поводить себе нестримно, конфліктує. Постійно нехтує Правилами професійної етики працівників ДБР, що нівелює впровадження високих етичних стандартів поведінки працівників ДБР. Також відповідач зазначає, що позивач вже притягався до дисциплінарної відповідальності, зокрема, на підставі наказу ТУ ДБР у м. Миколаєві від 09.03.2023 р. № 32-ос/дск на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді суворої догани, а на підставі наказу ТУ ДБР у м. Миколаєві від 17.04.2023 № 53-ос/дск - дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 17 жовтня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції всупереч вимогам частини 3 статті 242 КАС України та статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України не зазначив якими саме діями та/або висловами позивач порушив принципи законності, відповідальності, дисциплінованості та завдав шкоду іміджу і авторитету ДБР;

- суд першої інстанції проігнорував, що жодної інформації про необхідність проведення службового розслідування за фактом порушення позивачем правил етики під час спілкування з поліцейськими 12.01.2023 та за фактом неповідомлення позивачем підрозділу внутрішнього контролю про складення відносно нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 16.01.2023 службова записка на підставі якої призначено службове розслідування не містить;

- суд першої інстанції не врахував, що позивач будучи ознайомленим з текстом наказу був впевнений, що службове розслідування проводиться саме за фактом подій 09 січня 2023 року, а не за будь-якими іншими обставинами. Отже відповідачем та третьою особою був порушений принцип правової визначеності;

- суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що розгляд Дисциплінарною комісією ДБР матеріалів службового розслідування відносно позивача відбувся за його відсутності, що позбавило позивача можливості надати пояснення та ознайомитись з матеріалами дисциплінарного провадження, що є порушенням права особи на участь у процесі прийняття рішення, вказаного в пункті 9 частини 2 статті 2 КАС України;

- суд першої інстанції не врахував, що не наведення відповідачем правових підстав, щодо застосованого виду дисциплінарного стягнення свідчить про порушення частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту, а також й те, що накладена санкція була непропорційна легітимній переслідуваній меті.

- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст позову.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з 27.11.2018 призначено на посаду державної служби - слідчого Другого слідчого відділу (відділу розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя), що підтверджується наказом ТУ ДБР у м.Миколаєві від 23.11.2018 № 25-ос.

З 28.11.2018 наказом ТУ ДБР у м.Миколаєві від 28.11.2018 № 29-ос позивача призначено на посаду державної служби - слідчого Другого слідчого відділу (відділу розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Слідчого управління.

З 02.03.2021 позивача наказом ТУ ДБР у м.Миколаєві від 02.03.2021 № 11-ос/дск призначено на посаду начальницького складу Державного бюро розслідувань - старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) з подальшим укладанням контракту № 28 від 02.03.2021.

09.01.2023 співробітниками УПП в Миколаївській області відносно позивача складено протоколи серії БАБ № 532514 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП та серії ЕАР № 6387704 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

12.01.2023 співробітниками УПП в Одеській області відносно позивача складено протокол серії ЕАР № 6398014 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

16.01.2023 співробітниками УПП в Одеській області відносно позивача складено протокол серії ЕАР № 6418150 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

08.02.2023 Управління внутрішнього контролю ДБР подало директору ДБР службову записку від № 85/10-6/6/23 про проведення службового розслідування за фактами складання відносно позивача протоколів про адміністративні правопорушення та порушення позивачем Правил професійної етики працівників ДБР, а також про відсторонення позивача від виконання посадових (службових) обов`язків з вилученням службового посвідчення.

На підставі наказу ДБР від 08.02.2023 № 10-ср "Про проведення службового розслідування", прийнятого з урахуванням вище наведеної службової записки, відділом внутрішнього контролю ТУ ДБР у м. Миколаєва, Управлінням внутрішнього контролю ДБР, стосовно ОСОБА_1 проведено службове розслідування на предмет можливого порушення правил професійної етики, невиконання чи неналежного виконання обов`язків, як працівником ДБР, та інших вимог, встановлених нормативно-правовими актами, з відстороненням позивача від виконання посадових (службових) обов`язків та вилученням службового посвідчення.

За результатами службового розслідування складено висновок від 03.04.2023 № 12/10-6/8/23дск, згідно з яким встановлено, що позивач за період роботи в ДБР має дисциплінарне стягнення у виді "суворої догани" за вчинення дисциплінарного проступку (наказ ТУ ДБР у м.Миколаєві від 09.03.2023 № 32-ос/дск). Крім того, позивач мав дисциплінарне стягнення у вигляді "суворої догани" за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у порушенні пунктів 2.1, 2.5, 2.8, 2.13 Правил професійної етики працівників ДБР (наказ ТУ ДБР у м.Миколаєві № 116-ос/дск від 10.08.2022).

Відповідно до службової характеристики позивач за час проходження служби зарекомендував себе негативно, безвідповідально ставиться до виконання поставлених завдань, допускає порушення службової дисципліни та прорахунки при виконанні службових обов`язків. У відносинах з громадянами, колегами по службі та працівниками з інших правоохоронних органів часто поводить себе стримано, конфліктує. Нехтує Правилами професійної етики працівників ДБР.

Згідно з наказом ДБР від 08.02.2023 № 10-ср позивача відсторонено від виконання службових обов`язків із збереженням заробітної плати, його службове посвідчення вилучено.

За фактом події за участі позивача 09.01.2023 в ході службового розслідування встановлено, що 09.01.2023 інспектори УПП в Миколаївській області о 15 год. 30 хв. під час несення служби за адресою: м.Миколаїв, вул. Велика Морська (біля Варварівського мосту в напрямку м.Одеса) зупинили транспортний засіб Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача. На початку виникнення події, позивач намагався здійснити тиск на працівника УПП в Миколаївській області шляхом ідентифікування себе як працівника ДБР, й таким чином уникнути відповідальності за порушення вимог ПДР, постійно повідомляв, що поспішає по службовим справам, при цьому підвищуючи тон розмови та провокуючи конфліктну ситуацію. В подальшому, під час спілкування з працівниками УПП в Миколаївській області позивач вів себе некоректно, з незрозумілих причин не називав дані для складання адміністративних матеріалів та звертався до працівника патрульної поліції російською мовою. Крім того, просив припинити вести відеофіксацію й допустив виникнення конфліктної ситуації, в ході якої безпідставно звинуватив працівників УПП в Миколаївській області у перевищенні своїх повноважень та намагався погрожувати їм притягненням до кримінальної відповідальності у зв`язку з його роботою в ДБР. Загалом, в ході спілкування з працівниками патрульної поліції, позивач нецензурною лайкою не виражався, однак вживав фрази підвищеним тоном, які могли принижувати їм честь та гідність.

Надалі відносно позивача винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 532514 від 09.01.2023 за ч.1 ст.121-3 КУпАП. В ході винесення вказаної постанови, під час перевірки документів інспекторами УПП в Миколаївській області виявлено відсутність у позивача відповідних документів на право користування транспортним засобом Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_2 , у зв`язку з чим щодо нього винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6387704 від 09.01.2023 за ч.1 ст.126 КУпАП. Після цього, інспектори УПП Миколаївській області разом з позивачем прослідували до медичного закладу для проведення дослідження, за результатами якого встановлено повну відсутність вмісту наркотичних речовин в організмі позивача. Однак, в ході медичного огляду позивач продовжував себе вести дуже емоційно з співробітниками патрульної поліції та медпрацівниками. Крім того, встановлено, що позивач 09.01.2023 залишив робоче місце та не повідомив своїх безпосередніх керівників про свої наміри.

Згідно пояснень безпосередніх керівників позивача, ОСОБА_1 має проблеми з дисципліною, системно запізнюється на службу та системно має конфліктні ситуації з працівниками патрульної поліції.

В ході проведення службового розслідування також встановлено, що 12.01.2023 інспектори УПП в Одеській області о 09 год. 15 хв. під час несення служби за адресою: м.Одеса, 6 км. Миколаївського шосе (в напрямку виїзду з м.Одеси до м.Миколаєва) зупинили транспортний засіб Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача за порушення Правил дорожнього руху. На початку спілкування з працівниками патрульної поліції позивач став заважати та перешкоджати останнім виконувати свої обов`язки, поводив себе агресивно. Надалі позивач безпідставно став звинувачувати інспекторів в порушенні ними законодавства Україні, а також у вчиненні корупційних злочинів, намагався відверто принизити їхню честь та гідність, використовуючи при цьому нецензурну лексику, а також намагався уникнути відповідальності за порушення ним Правил дорожнього руху шляхом використання свого службового становища, вказуючи, що раніше йому це вдавалось. В подальшому, інспектором УПП в Одеській області відносно позивача винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6398014 від 12.01.2023 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Всупереч Правилам внутрішнього розпорядку, позивач, будучи відстороненим від виконання своїх службових обов`язків, в робочий час з невідомих причин перебував у м. Одесі, хоча зобов`язаний був знаходитись на робочому місці у м. Миколаєві. Окрім того, під час проведення службового розслідування від УПП в Одеській області надійшли матеріали (від 01.03.2023 № 4440/41/13/04/01-23) в яких повідомлено, що згідно даних інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України", 16.01.2023 співробітниками УПП в Одеській області притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, а саме: винесено адміністративну постанову серії ЕАР № 6418150 за ч.2 ст.122 КУпАП.

Про винесення відносно позивача всіх вище вказаних постанов по справах про адміністративні правопорушення за порушення ПДР останній, всупереч доручення Директора ДБР від 11.05.2022 № 25-ОД-22, а саме: пункту 5 (притягнення працівника до кримінальної або адміністративної відповідальності, а також якщо він став учасником провадження у справах про адміністративні чи кримінальні правопорушення, у тому числі внаслідок порушень правил дорожнього руху) не проінформував Управління внутрішнього контролю ДБР. Всупереч інтересам служби, в порушення п. 32 Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, затвердженого постановою КМУ від 05.08.2020 № 743, в порушення Правил професійної етики працівників Державного бюро розслідувань, ОСОБА_1 порушено принципи законності, відповідальності, дисциплінованості, що нівелює впровадження високих етичних стандартів поведінки працівників ДБР, добросовісного, чесного та професійного виконання ними службових обов`язків, формування позитивної репутації ДБР. Своїми діями, які носять системний характер, ОСОБА_1 завдав шкоду іміджу та авторитету ДБР, що паплюжить спеціальне звання слідчого і викликає сумнів в об`єктивності, неупередженості, незалежності та чесності під час виконання своїх службових обов`язків, оскільки намагався уникнути від відповідальності за свої дії під час порушення ПДР.

Отже, в діях старшого слідчого ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарного правопорушення. На підставі вказаного висновку внесено пропозиції: службове розслідування стосовно старшого слідчого ОСОБА_1 за фактом порушення ним Правил професійної етики працівників Державного бюро розслідувань, затверджених наказом Державного бюро розслідувань від 16.01.2021 № 30, завершити. Відповідно до вимог пункту 8 розділу VIII Інструкції про порядок проведення службових розслідувань стосовно працівників Державного бюро розслідувань, затвердженої наказом Державного бюро розслідувань від 14.01.2020 № 9 зі змінами, зібрані матеріали стосовно старшого слідчого ОСОБА_1 направити до Дисциплінарної комісії Державного бюро розслідувань для прийняття рішення.

За результатами службового розслідування Дисциплінарною комісією ДБР складено висновок від 08.04.2023 № 7дск "Про наявність у діях працівника Державного бюро розслідувань дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності з визначенням рекомендованого виду дисциплінарного стягнення", згідно з яким остання вирішила, що в діях старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_1 встановлено ознаки дисциплінарного проступку, який виразився у неналежному виконанні своїх службових обов`язків, порушенні абз. 2-4, 8 п. 32 Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 № 743 (зі змінами), пунктів 2.1, 2.8, 2.13, Правил професійної етики працівників Державного бюро розслідувань, затверджених рішенням Ради громадського контролю при ДБР від 15.01.2021, введених в дію наказом ДБР від 16.01.2021 № 30, у зв`язку із чим рекомендувала накладання (застосування) до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в Державному бюро розслідувань.

На підставі висновку Дисциплінарною комісією ДБР від 08.04.2023 № 7дск, Т.в.о. директора ТУ ДБР у м.Миколаєві, відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.13, абз.2, ч.6 ст.14, п.1,6 ч.4 ст.25 Закону України "Про Державне бюро розслідувань", п.7 ч.3 ст.13, ч.7 і 12 ст.19, ч.9 ст.20, ч.3 ст.21 та ст.22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 № 2337-VIII видано наказ від 20.04.2023 № 57-о/дск "Про накладення (застосування) дисциплінарного стягнення до працівника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві", яким за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у неналежному виконанні своїх службових обов`язків, порушенні абз.2-4, 8 п.32 Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 № 743 (зі змінами), пунктів 2.1, 2.8, 2.13, Правил професійної етики працівників Державного бюро розслідувань, затверджених рішенням Ради громадського контролю при ДБР від 15.01.2021, введених в дію наказом ДБР від 16.01.2021 № 30, до ОСОБА_1 накладено (застосовано) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в ДБР.

Згідно з витягу з наказу т.в.о. директора ТУ ДБР у м.Миколаєві від 20.04.2023 № 58-ос/дск, у зв`язку із накладенням (застосуванням) дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, наказано достроково припинити (розірвати) контракт про проходження служби у Державному бюро розслідувань від 02.03.2021 № 28 та звільнити зі служби в Державному бюро розслідувань у запас старшого слідчого ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_1 у перший робочий день, наступний за днем закінчення його тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатність у зв`язку із виконанням (реалізацією) дисциплінарного стягнення відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

У період з 18.04.2023 по 03.05.2023 позивач був тимчасово непрацездатним, що підтверджується е-лікарняними № 7339378-1, № 7420406-1, № 7470778-1, №7625897-1.

Згідно акту про відсутність особи начальницького складу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві на робочому місці від 04.05.2023, складеного керівником першого слідчого відділу ТУ ДБР у м.Миколаєві капітаном ДБР Козюрою С.О., начальником відділу режимно-секретної роботи та захисту інформації ТУ ДБР у м.Миколаєві Ляскало Н.В. і головним спеціалістом відділу кадрової роботи та державної служби ТУ ДБР у м.Миколаєві Бояшенко Ю.В., позивач 04.05.2023 станом на 17 год. 36 хв. відсутній на робочому місці в адміністративній будівлі, розташованої за адресою: м.Миколаїв, вул.Спаська, буд.18.

Згідно з витягу з наказу Т.в.о. директора ТУ ДБР у м.Миколаєві від 04.05.2023 № 75-ос/дск "Про внесення змін до наказу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві від 20.04.2023 № 58-ос/дск" припинено (розірвано) контракт про проходження служби у Державному бюро розслідувань від 02.03.2021 № 28 та звільнено зі служби в Державному бюро розслідувань у запас старшого слідчого ТУ ДБР у м.Миколаєві Фатєєва А.В. у зв`язку із накладенням (застосуванням) дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Вважаючи оскаржувані накази відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом для їх скасування та поновлення на посаді.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач всупереч інтересам служби та етичним стандартами, порушив принципи законності, відповідальності, дисциплінованості, що нівелює впровадження високих етичних стандартів поведінки працівників ДБР, добросовісного, чесного та професійного виконання ними службових обов`язків, формування позитивної репутації ДБР. Своїми діями, які носять системний характер, позивач завдав шкоду іміджу та авторитету ДБР, що паплюжить спеціальне звання слідчого і викликає сумнів в об`єктивності, неупередженості, незалежності та чесності під час виконання своїх службових обов`язків, оскільки намагався уникнути від відповідальності за свої дії під час порушення ПДР.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про Державне бюро розслідувань" від 12.11.2015 № 794-VIII (далі - Закон № 794-VIII), Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі -Дисциплінарний статут № 2337-VIII), Положенням про проходження служби особами рядового та начальницького складу ДБР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 № 743 (далі - Положення № 743), Правилами професійної етики працівників Державного бюро розслідувань, затверджених наказом Державного бюро розслідувань від 16.01.2021 № 30 (далі - Правила № 30), Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань стосовно працівників Державного бюро розслідувань, затвердженою наказом ДБР від 14.01.2020 № 9 (далі - Інструкція № 9) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 794-VIII ДБР є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції. ДБР організовується і діє, зокрема, на засадах верховенства права, законності, справедливості, неупередженості, відкритості та прозорості діяльності, незалежності і персональної відповідальності кожного працівника ДБР (ст. 3 Закону № 794-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону № 794-VIII до працівників ДБР належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із ДБР.

На службу до ДБР приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки (ч.3 ст.14 Закону № 794-VIII).

Порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу ДБР, їх права та обов`язки визначає Положення № 743.

Відповідно до положень пункту 32 Положення № 743 особи рядового та начальницького складу, зобов`язані: чесно і сумлінно додержуватися присяги, Конституції та законів України; добросовісно і в повному обсязі виконувати покладені на них згідно із займаною посадою службові обов`язки, накази безпосередніх та прямих керівників (начальників); додержуватися правил професійної етики; додержуватися вимог антикорупційного законодавства; берегти та підтримувати в належному стані передані їм у користування майно, озброєння і техніку; постійно підвищувати рівень професійних знань, удосконалювати свою майстерність; виявляти повагу до колег по службі, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу; не рідше одного разу на рік проходити психофізіологічне дослідження із застосуванням поліграфа, комплексний медичний огляд, а у разі потреби цільовий медичний огляд; сприяти підтриманню порядку і дисципліни; звертатися із службових питань до свого безпосереднього керівника (начальника) і з його дозволу до прямого керівника (начальника); доповідати своїм безпосереднім керівникам (начальникам) про події та обставини, що стосуються виконання службових обов`язків, а також про зроблені їм іншими керівниками (начальниками) зауваження; повідомляти безпосереднього керівника (начальника) про місце свого перебування під час відпустки та у разі відсутності на службі з інших поважних причин (перебування на лікарняному, тощо); з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час.

Основні принципи, моральні норми, загальні вимоги до етичної поведінки працівників Державного бюро розслідування та його територіальних управлінь осіб рядового та начальницького складу, державних службовців та працівників, що працюють за трудовими договорами у ДБР, якими вони зобов`язані керуватися під час виконання своїх посадових (службових) обов`язків визначені в Правилах № 30.

Згідно із пунктами 5-8 Правил № 30 положення Правил є обов`язковими для виконання з дати призначення особи на посаду до ДБР. Працівник ДБР має дотримуватися встановлених цими Правилами принципів етичної поведінки, а також загальновизнаних норм моралі, дбати про власну репутацію, поважати честь і гідність інших службових та посадових , власну репутацію, поважати честь і гідність інших службових та посадових осіб, громадян України, іноземців та осіб без громадянства, утримуватись від дій, заяв чи вчинків, що компрометують його самого, колег, інших осіб, з якими взаємодіє працівник ДБР, а також компроментують ДБР та державу.

Дотримання вимог Правил працівниками ДБР оцінюється та враховується їх керівництвом як обов`язковий елемент трудової та службової дисципліни.

Керівники структурних підрозділів ДБР та директори територіальних управлінь ДБР, їх заступники у разі виявлення чи отримання повідомлення про порушення або недотримання Правил підпорядкованими працівниками у межах компетенції відповідно до законодавства зобов`язані вжити заходів щодо негайного припинення виявленого порушення, усунення його наслідків, терміново інформувати про такі факти підрозділ внутрішнього контролю.

Згідно із пунктом 2.1 Правил № 30 працівник ДБР зобов`язаний діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Працівник ДБР зобов`язаний дотримуватись та керуватись під час виконання своїх посадових (службових) обов`язків Конституцією України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, законами України "Про Державне бюро розслідувань", "Про запобігання корупції", іншими законодавчими актами, що регулюють сферу його службової діяльності, організаційно-розпорядчими документами ДБР, положеннями про структурні підрозділи та посадовою інструкцією (службовими обов`язками), своєчасно і точно виконувати накази ДБР, доручення та вказівки керівників, надані на підставі та у межах їх повноважень

Пунктом 2.8 Правил № 30 унормовано, що працівник ДБР має усвідомлювати необхідність діяти відповідно до прийнятих етичних вимог і норм, свідомо і добровільно прийняти на себе моральне зобов`язання повністю підпорядкувати свою службову діяльність реалізації завдань ДБР. Працівник ДБР має усвідомлювати потенційні ризики втрати репутації ДБР в результаті прийняття чи неправомірного рішення. виконання ним (працівником ДБР) Працівник ДБР має приймати своєчасні й ефективні рішення та уникати невиправданої затримки їх реалізації. Працівник ДБР має передбачати соціальні наслідки своїх дій і вчинків. Працівник ДБР не повинен допускати, у тому числі у позаробочий час, дій і вчинків, які можуть негативно вплинути на репутацію ДБР.

Працівник ДБР повинен сумлінно, компетентно, результативно і відповідально виконувати свої посадові обов`язки, проявляти ініціативу, а також не допускати ухилення від прийняття рішень та відповідальності за свої дії та рішення. Працівник ДБР забезпечує збереження державного майна, а також майна третіх осіб, право розпоряджання яким отримано завдяки виконанню посадових (службових) обов`язків, унеможливлення його використання усупереч інтересам ДБР та не за призначенням.

Згідно із пунктом 2.13 Правил № 30 працівник ДБР має використовувати робочий час виключно для виконання завдань і функцій, передбачених його посадовими (службовими) обов`язками. Керівники не повинні заохочувати, віддавати накази, доручення, вказівки, примушувати або просити підлеглих використовувати робочий час для виконання інших дій, ніж ті, які потрібні для виконання посадових (службових) обов`язків. Під час виконання своїх посадових (службових) обов`язків працівник ДБР зобов`язаний неухильно дотримуватись загальновизнаних етичних норм поведінки, не допускати використання нецензурної лексики, підвищеної інтонації. Працівнику ДБР під час виконання посадових (службових) обов`язків та під час перебування в службових приміщеннях (на території) ДБР забороняється вживати алкогольні напої, наркотичні засоби або психотропні речовини, за винятком лікарських засобів (за призначенням лікаря). Працівник ДБР має дбати про авторитет ДБР, а також про позитивну репутацію ДБР, що передбачає дотримання правил етикету, належного зовнішнього вигляду, забезпечення високої якості роботи, встановленого внутрішнього (трудового) службового розпорядку. Одяг повинен відповідати місцю, часу і характеру діяльності працівника правоохоронного органу, ураховуючи обставини, обумовлені службовою необхідністю, зокрема під час здійснення оперативно-розшукових та інших прихованих заходів.

Відповідно до частини 6 статті 14 Закону № 794-VIII на осіб рядового і начальницького складу ДБР поширюється Дисциплінарний статут Національної поліції України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, а притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Приписами частини 1 статті 24 Закону № 794-VIII передбачено, що з метою запобігання і виявлення правопорушень у діяльності працівників ДБР у складі центрального апарату ДБР та його територіальних управлінь діють підрозділи внутрішнього контролю, до обов`язків яких, серед іншого належить: 1) запобігання вчиненню правопорушень працівниками ДБР згідно із вимогами законів України "Про запобігання корупції" та "Про державну службу"; 2) здійснення контролю за дотриманням працівниками ДБР правил етичної поведінки, вимог щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів; 3) перевірка інформації, що міститься у зверненнях фізичних та юридичних осіб, засобах масової інформації, інших джерелах, у тому числі отриманої через спеціальну телефонну лінію, сторінку в мережі Інтернет, засоби електронного зв`язку ДБР, щодо причетності працівників ДБР до вчинення правопорушень.

Управління внутрішнього контролю ДБР у своїй діяльності окрім Закону № 794-VIII керується Законом України "Про запобігання корупції", Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність" та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 24 Закону № 794-VIII до обов`язків Управління внутрішнього контролю належить проведення службових розслідувань стосовно працівників ДБР.

Підстави та порядок проведення службового розслідування (перевірки) стосовно працівників ДБР та прийняття рішень, а також компетенцію структурних підрозділів, посадових та інших осіб при його проведені визначено Інструкцією № 9.

Пунктом 3 розділу ІІ Інструкції № 9 визначено, що службове розслідування стосовно працівників ДБР проводиться підрозділами внутрішнього контролю ДБР з метою встановлення неправомірних дій працівника, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням працівником Бюро своїх обов`язків; наявності або відсутності вини працівника Бюро; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства, організаційно-розпорядчих документів тощо; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно із пунктами 1,2 розділу ІІІ Інструкції № 9 у разі встановлення Управлінням внутрішнього контролю Бюро підстав, за наявності яких може бути проведене службове розслідування, відповідна доповідна (або рапорт) скеровуються Директору Бюро для прийняття.

Рішення про проведення службового розслідування оформлюється наказом Бюро, в якому, у тому числі, зазначаються: 1) підстава проведення службового розслідування; 2) прізвище, ім`я, по батькові особи, щодо якої проводиться службове розслідування та її посада, а у випадку, коли на дату прийняття рішення про проведення службового розслідування вказана інформація невідома, зазначається структурний підрозділ центрального апарату Бюро або його територіальне управління щодо працівників якого буде проведено службове розслідування; 3) мета проведення службового розслідування; 4) особи, які уповноважені на проведення службового розслідування, з числа працівників Управління внутрішнього контролю Бюро.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що 09.01.2023 відносно позивача співробітники УПП в Миколаївській області склали протоколи серії БАБ № 532514 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та серії ЕАР № 6387704 про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Також 12.01.2023 співробітниками УПП в Одеській області відносно позивача складено протокол серії ЕАР № 6398014 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

За даними фактами 08.02.2023 Управління внутрішнього контролю ДБР подало директору ДБР службову записку від 08.02.2023 № 85/10-6/6/23 про проведення службового розслідування, відсторонення позивача від виконання посадових (службових) обов`язків з вилученням службового посвідчення. У зв`язку чим, на підставі наказу ДБР від 08.02.2023 № 10-ср призначено службове розслідування.

Так, матеріалами справи підтверджено, що у службовій записці від 08.02.2023 № 85/10-6/6/23 зазначено про події які стались за участю позивача 09.01.2023 та 12.01.2023, а саме, що уповноваженим поліцейським Управління патрульної поліції з Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 09.01.2023 винесено постанову у справі про адміністративне порушення стосовно ОСОБА_1 .

Одночасно з цим, в ході вивчення відеозапису з нагрудних камер працівників поліції під час вказаної події, було встановлено ознаки порушення з боку ОСОБА_1 Правил професійної етики працівників ДБР, зокрема останній почав поводити себе імпульсивно, погрожував поліцейським внесенням відносно них відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, так як сам працює слідчим в Державному бюро розслідувань.

Окрім того, згідно доступних даних Інформаційного порталу Національно поліції України відносно ОСОБА_1 співробітниками Управління патрульно поліції в Одеській області 12.01.2023 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Про факт складання відносно позивача протоколів (постанов про адміністративні правопорушення, останній в порушення вимог доручення Директора Державного бюро розслідувань від 11.05.2022 № 25-ОД-2 не проінформував Управління внутрішнього контролю ДБР.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції ґрунтовно зазначив, що факти та обставини подій за участю позивача від 12.01.2023 правомірно відносились до предмету службового розслідування, оскільки про необхідність перевірки вказаного факту прямо зазначено у службовій записці керівника Управління внутрішнього контролю ДБР від 08.02.2023 №85/10-6/6/23, яка стала підставою для винесення наказу ДБР від 08.02.2023 №10-ср про проведення службового розслідування.

Додатково колегія суддів зазначає, що не зазначення у наказі про проведення службового розслідування про події 12.01.2023 не впливає на належне з`ясування дисциплінарною комісією обставин вказаного порушення з огляду на чіткий опис вчиненого позивачем порушення у службовій записці, яка стала підставою для проведення службового розслідування.

Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду , викладеною у постановах від 07.10.2020 по справі 560/1803/19, від 02.08.2023 по справі № 420/13302/20.

Відповідно до пункту 4 Розділу VII Інструкції № 9 про порядок проведення службових розслідувань працівник Бюро, щодо якого проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення.

Як підтверджується обставинами, з`ясованими судом першої інстанції, що в ході службового розслідування, а саме 23.02.2023 позивач надавав свої пояснення, у яких зазначив, що 09.01.2023 не представлявся працівникам поліції, в ході спілкування роз`яснював їм диспозицію ст.121-3 КУпАП, та повідомляв, що у разі притягнення до його до адміністративної відповідальності за вказаним на їх думку порушенням, відбудеться порушення конституційних прав позивача у зв`язку з чим, він буде змушений звертатись до відповідних органів із заявою про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення та за результатами якого будуть внесені відомості до ЄРДР.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що у відповідності до пункту 4 розділу VІІ Інструкції № 9 ОСОБА_1 надавалась можливість надавати пояснення в ході службового розслідування.

Водночас, щодо подій які стались за участю позивача 16.01.2023 (факт не повідомлення Управління внутрішнього контролю щодо складання відносно нього адміністративних матеріалів за фактом всіх порушень ПДР з 01.06.2022, в тому числі й 16.01.2023) суд першої інстанції вважав, що факти та обставини подій за участю позивача від 16.01.2023 відносились до предмету службового розслідування, а тому проведення службового розслідування за таким фактом, обставинами, встановленими під час його проведення, та висновки службового розслідування є такими, що не суперечать приписам пункту 1 частини 2 статті 2 КАС України і можуть бути підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Проте, колегія суддів відхиляє такі обґрунтування суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, відповідно до підпункту 2 пункту 3 розділу ІІ Інструкції № 9 службове розслідування проводиться з метою встановлення причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням працівником Бюро своїх обов`язків.

Як вже зазначалось вище підставою для призначення службового розслідування була службова записка керівника Управління внутрішнього контролю ДБР від 08.02.2023 №85/10-6/6/23.

В свою чергу службова записка стосувався подій, що мали місце 09.01.2023 та 12.01.2023 та Керівник Управління внутрішнього контролю ДБР просив розглянути питання про проведення службового розслідування за фактами, які стались за участю позивача саме у ці дати.

Таким чином, предметом службового розслідування могли бути тільки події, про які йшлося у вказаній службовій записці.

Колегія суддів зазначає, що оскільки службова записка, на підставі якої було призначене службове розслідування, не містить відомості про неповідомлення позивачем підрозділу внутрішнього контролю про складення відносно нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 16.01.2023, то позивач був позбавлений права надати пояснення з цього приводу.

Позбавлення відповідачем ОСОБА_1 права надати пояснення є грубим порушення процедури проведення службового розслідування та фактично позбавило позивача права участі у процесі прийняття рішення з приводу подій, які сталися 16.01.2023.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 10.08.2020, справа № 826/11855/18, критерій щодо ухвалення адміністративного акта з урахуванням права особи на участь у процесі його прийняття випливає з принципу гласності прийняття рішень.

Відповідний дисциплінарний орган зобов`язаний застосовувати цей критерій у процесі прийняття рішення, особливо якщо воно матиме несприятливі наслідки для особи. Особа, щодо якої приймається рішення, має право бути вислуханою, наводити доводи та докази на їх підтвердження.

Отже, застосування дисциплінарного стягнення на підставі обставин, котрі були виявлені під час службового розслідування, без відповідного повідомлення зацікавленої особи, є порушенням порядку, передбаченого чинними законодавством (від позивача не відбиралися письмові пояснення з цього приводу), свідчить про те, що виявлені факти не можуть слугувати підставою для притягнення позивача до відповідальності.

Принагідно слід зазначити, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі Краска проти Швейцарії).

Також у пункті 24 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) та пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України №2» (заява №38789/04) наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом; у розумінні «справедливого балансу» кожній стороні повинна надаватися розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення у справі «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., заява №17748/91 п. 38).

Наведене дає підстави стверджувати про порушення основоположного компоненту концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні п. 2 ст. 6 Конвенції (див. рішення ЄСПЛ у справі Денісов проти України від 25 травня 2018 року (заява 76639) в аспекті застосування під час дисциплінарного покарання цивільного аспекта статті 6 Європейської конвенцій з прав людини, стрижневим критерієм якої є принцип належної процедури).

За таких обставин, колегія суддів констатує, що здійснення службового розслідування відносно подій, що мали місце 16.01.2023 є незаконним, оскільки виходить за межі призначеного службового розслідування, а тому здобуті під час такого службового розслідування обставини не можуть слугувати підґрунтям для дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

Близькі за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 по справі № 560/1803/19.

Згідно пункту 1 Розділу VIIІ Інструкції № 9 за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування, що підписується особами, які його проводили. Такий висновок затверджується керівником Управління внутрішнього контролю Бюро.

Відповідно до пункту 7 Розділу ІХ Інструкції № 9 ознайомлення працівника Державного бюро розслідувань, щодо якого проводиться службове розслідування, з висновком службового розслідування після його затвердження в установленому порядку, а також з матеріалами, зібраними в процесі службового розслідування відбувається перед переданням до Дисциплінарної комісії Державного бюро розслідувань.

Протягом трьох робочих днів із дня затвердження у встановленому порядку висновку службового розслідування працівник Державного бюро розслідувань, стосовно якого воно проводилось, повідомляється про завершення розслідування із визначенням дати та місця прибуття для ознайомлення з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі службового розслідування.

Ознайомлення працівника Державного бюро розслідувань з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі службового розслідування, проводиться протягом робочого дня у присутності уповноваженого працівника підрозділу внутрішнього контролю, про що робиться відповідна відмітка в аркуші ознайомлення.

У разі відмови працівника Державного бюро розслідувань засвідчити підписом факт ознайомлення з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі службового розслідування, уповноважений працівник підрозділу внутрішнього контролю робить про це запис в аркуші ознайомлення, який засвідчується їхніми підписами.

Якщо працівник Державного бюро розслідувань, стосовно якого проведено службове розслідування, не прибув у визначений для ознайомлення день та місце без поважних причин (хвороба, відрядження, відпустка, виконання невідкладних службових обов`язків тощо) та не повідомив підрозділ внутрішнього контролю про причини своєї відсутності, вважається, що в такої особи зауважень до результатів службового розслідування немає.

Згідно із пунктами 6-8 Інструкції № 9 висновок за результатами службового розслідування подається на розгляд i затвердження керівнику Управління внутрішнього контролю Бюро разом з усіма матеріалами розслідування, у тому числі письмовими зауваженнями, запереченнями і клопотаннями особи, щодо якої воно проводилось. Висновок з матеріалами службового розслідування належать до службової інформації, доступ до якої обмежується згідно із чинним законодавством. Знімати копії з висновку чи матеріалів службового розслідування до затвердження висновку службового розслідування у відповідному порядку, забороняється. Після затвердження висновку Управління внутрішнього контролю Бюро у п`ятиденний строк передає до Дисциплінарної комісії Бюро усі зібрані матеріали.

Відповідно до приписів статті 25 Закону № 794-VIII для розгляду питань застосування дисциплінарних стягнень до працівників Державного бюро розслідувань утворюється Дисциплінарна комісія у складі п`яти осіб. До складу Дисциплінарної комісії входять три особи, визначені Радою громадського контролю при Державному бюро розслідувань.

Відповідно до пункту 7 розділу VІІ Положення № 7 працівник Державного бюро розслідувань, щодо якого має розглядатися питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, за дорученням голови Комісії повідомляється Робочою групою письмово за місцем роботи або проживання (за даними кадрового підрозділу), а також у телефонному режимі (телефонний дзвінок, смс-повідомлення тощо) про дату, час і місце проведення засідання Комісії не пізніше як за 5 календарних днів до дня проведення засідання Комісії для ознайомлення з матеріалами та надання письмових пояснень по суті в разі необхідності.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 03.04.2023 позивача шляхом смс-повідомлення у програмі WhatsApp уповноваженою особою Дисциплінарної комісії Державного бюро розслідувань повідомлено, що 08.04.2023 о 13.00 год. за адресою: м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд.15, каб.320, відбудеться розгляд матеріалів службового розслідування відносно позивача, на підтвердження чого відповідачем надано відповідні скріншоти. Натомість апелянт вважав, що останні не можуть бути доказом належного повідомлення, оскільки у ньому не зазначено реквізити матеріалів службового розслідування розгляд яких буде здійснюватися засідання на Дисциплінарної комісії, незрозуміло кому належить телефонний номер з якого здійснювалось надіслання повідомлень, не вказано прізвище ім`я та посаду особи яка надіслала повідомлення.

Суд першої інстанції зауважив , що позивач не заперечував обставин того, що він вів переписку змісту, як зазначено у наданих суду роздруківках, не ставив під сумнів відповідність поданої відповідачем копії (паперової копії) оригіналу, а тому суд має правові підстави для того, щоб оцінювати цей доказ нарівні з іншими доказами у справі.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.06.2023 по справі № 916/3027/21.

До того ж , як вбачається із витягу із протоколу засідання Дисциплінарної комісії Державного бюро розслідування № 4дск від 08.04.2023 окрім смс-повідомлення, директору ТУ ДБР у м. Миколаєві Козленку О.О. було направлено лист від 03.04.2023 № 15/10-К- 07/5/23 щодо забезпечення прибуття на засідання Дисциплінарної комісії ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, відхиляє доводи позивача про те, що розгляд Дисциплінарною комісією ДБР матеріалів службового розслідування відносно позивача відбувся за його відсутності, що позбавило позивача можливості надавати пояснення та ознайомитись з матеріалами дисциплінарного провадження, що є порушенням права особи на участь в процесі прийняття рішення, вказаного в п.9 ч.2 ст.2 КАС України, оскільки позивача належним чином повідомлено про дату і час засідання, однак він не скористався своїм правом бути присутнім під час розгляду матеріалів службового розслідування.

Згідно абзацу 1 пункту 10 розділу VІІІ Положення № 7 комісія на підставі службового розслідування, що проводиться підрозділом внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань, складає висновок про: 1) наявність у діях працівника Державного бюро розслідувань дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності з визначенням рекомендованого виду дисциплінарного стягнення; 2) відсутність у діях працівника Державного бюро розслідувань дисциплінарного проступку.

Суд зазначає, що дисциплінарна та кримінальна відповідальність працівника ДБР є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення працівників ДБР до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно - правовими актами.

Поняття "службова дисципліна" містить в собі не лише обов`язок працівника ДБР належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України, Правил професійної етики ДБР, Присяги особи рядового і начальницького складу ДБР.

Крім того, у постановах Верховного Суду від 25.11.2022 у справі № 600/1167/22-а, від 12.12.2019 у справі № 816/70/16, від 01.04.2020 у справі № 806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18 сформована правова позиція, відповідно якої наявність факту притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення на підставі Дисциплінарного статуту до дисциплінарної відповідальності за відповідних підстав.

У статті 1 Дисциплінарного статуту № 2337-VIII визначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, Присяги і наказів керівників. Перш за все службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту № 2337-VIII дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Щодо суті виявлених порушень колегія суддів зазначає про таке.

Так, суд першої інстанції вивчивши стенограму (транскрибацію) відеозапису зазначив, що 09.01.2023 на початку виникнення події, позивач намагався здійснити тиск на працівника УПП в Миколаївській області шляхом ідентифікування себе як працівника ДБР, постійно повідомляв, що поспішає по службовим справам, при цьому підвищуючи тон розмови та провокуючи конфліктну ситуацію. В подальшому, під час спілкування з працівниками УПП в Миколаївській області позивач вів себе некоректно, з незрозумілих причин не називав дані для складання адміністративних матеріалів та звертався до працівника патрульної поліції російською мовою. Крім того, просив припинити вести відеофіксацію й допустив виникнення конфліктної ситуації, в ході якої безпідставно звинуватив працівників УПП в Миколаївській області у перевищенні своїх повноважень та намагався погрожувати їм притягненням до кримінальної відповідальності у зв`язку з його роботою в ДБР. Загалом, в ході спілкування з працівниками патрульної поліції, позивач нецензурною лайкою не виражався, однак вживав фрази підвищеним тоном, які могли принижувати їм честь та гідність.

Щодо подій 12.01.2023 суд першої зазначив, що на початку спілкування з працівниками патрульної поліції позивач став заважати та перешкоджати останнім виконувати свої обов`язки, поводив себе агресивно. Надалі позивач безпідставно став звинувачувати інспекторів в порушенні ними законодавства Україні, а також у вчиненні корупційних злочинів, намагався відверто принизити їхню честь та гідність, використовуючи при цьому нецензурну лексику, а також намагався уникнути відповідальності за порушення ним Правил дорожнього руху шляхом використання свого службового становища, вказуючи, що раніше йому це вдавалось.

Колегія суддів для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи під час судового засідання переглянула відеозаписи які містяться в матеріалах справи , а саме щодо подій 09.01.2023 таймкод (01:23) (02:46) де позивач зазначає що він «колега», «співробітник»; (06:06) (06:19) просить припинити вести відеофіксацію ; (15:30-16:28) намагання погрози про можливість притягнення працівників УПП до кримінальної відповідальності (а.с.19,т.2).

Щодо подій які сталися 12.01.2023 апелянт не заперечував у суді апеляційної інстанції, що він виражався нецензурною лексикою.

Апеляційний суд зазначає, що наведені обставини правильно відображені у стенограмі, яка міститься у матеріалах службового розслідування (а.с.32-37 матеріалів службового розслідування).

Таким чином колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність обставин службового розслідування, а саме про імпульсивну поведінку позивача, погрози поліцейським внесення щодо них відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, натяки на службове становище.

Варто зауважити, що Верховний Суд України у постанові від 14 березня 2017 року № рішення в ЄДРСР 65440928 визнав, що публічна розмова з використанням нецензурної лайки, із застосуванням погроз та приниження людської гідності, з підкресленням своєї посади та «особливого статусу» підриває авторитет державної влади, довіру суспільства до органів виконавчої влади, поширює думку щодо вседозволеності чиновників високого рангу та не відповідає званню держаного службовця.

Колегія суддів звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Звежинський проти Польщі" (заява № 34049/96), рішення ЄСПЛ від 19.04.2007 у справі "Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії" (заява № 63235/00).

Отже, за результатами судового розгляду, суд першої інстанції правомірно встановив, що позивач всупереч інтересам служби та етичним стандартами, порушив принципи законності, відповідальності, дисциплінованості, що нівелює впровадження високих етичних стандартів поведінки працівників ДБР, добросовісного, чесного та професійного виконання ними службових обов`язків, формування позитивної репутації ДБР. Своїми діями, які носять системний характер, позивач завдав шкоду іміджу та авторитету ДБР, що паплюжить спеціальне звання слідчого і викликає сумнів в об`єктивності, неупередженості, незалежності та чесності під час виконання своїх службових обов`язків, оскільки намагався уникнути від відповідальності за свої дії під час порушення ПДР.

Згідно статті 13 Дисциплінарного статуту № 2337-VIII дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання працівника ДБР, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до працівника ДБР, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До працівників ДБР можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади;7) звільнення із служби в поліції.

Приписами ст.19 Дисциплінарного статуту № 2337-VIII визначено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

Відповідно до абзацу 2 пункту 10 VІІІ Положення № 7 під час визначення рекомендованого виду дисциплінарного стягнення Комісія повинна враховувати ступінь вини працівника Державного бюро розслідувань, тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до нього дисциплінарні стягнення.

Таким чином, суд зауважує, що визначаючи рекомендований вид стягнення Дисциплінарною комісією ДБР враховується ступінь вини працівника ДБР, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факт попереднього застосування дисциплінарні стягнення незалежно від строку його дії, як обставину, яка характеризує його попередню поведінку та ставлення до служби в цілому.

На підставі наведеного суд відхиляє доводи позивача про необґрунтованість посилання у висновку Дисциплінарної комісії ДБР на дисциплінарне стягнення у виді суворої догани, накладене наказом ТУ ДБР у м. Миколаєві №116-ос/дск від 10.08.2022 з підстав спливу строку його дії.

Відповідно до ч.3 ст.25 Закону № 794-VIII на підставі рішення Дисциплінарної комісії стягнення на працівника центрального апарату Державного бюро розслідувань накладає Директор Державного бюро розслідувань; на працівника територіального управління - директор відповідного територіального управління Державного бюро розслідувань.

Поряд з цим ст.3 Закону № 794-VIII встановлено, що однією із засад діяльності ДБР є визначення єдиноначальності, яка полягає в: наділенні керівника всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих; наданні йому права одноособово приймати рішення, видавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів.

Тож, як вбачається із положень Дисциплінарного статуту № 2337-VIII та Закону № 794-VIII директор ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві наділений повноваженнями приймати кадрові рішення щодо працівників всіх категорій посад, при цьому прийняття таких рішень перебуває у площині дискреційних повноважень Директора ТУ ДБР у м. Миколаєві (або особи, що виконує його обов`язки), що дозволяє йому на власний розсуд, за наявності підстав, застосовувати до працівників будь-які дисциплінарні стягнення в залежності від скоєного працівником дисциплінарного проступку. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування, здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення обґрунтувань неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. На підставі наведеного суд відхиляє доводи позивача про відсутність обґрунтування призначення позивачу найсуворішого дисциплінарного стягнення.

Також апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що є безпідставними посилання позивача на відсутність відомостей про час, місце та інші обставини вчинення дисциплінарного проступку як підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів, адже останні містять пряме посилання на підстави свого прийняття, в тому числі й висновок Дисциплінарної комісії ДБР "Про наявність у діях працівника Державного бюро розслідувань дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності з визначенням рекомендованого виду дисциплінарного стягнення" від 08.04.2023 № 7дск, який містить відомості про час, місце та інші обставини вчинення дисциплінарного проступку.

З огляду на викладене, а також враховуючи усі наведені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вина позивача у порушенні службової дисципліни як 09.01.2023 так і 12.01.2023 доведена належними та допустимими доказами, а сформований в результаті цих дій висновок про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованими та достатнім для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, яке є співмірним до вчиненого проступку.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно по суті дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Водночас, правові висновки суду першої інстанції відносно того, що факти та обставини подій за участю позивача від 16.01.2023 відносились до предмету службового розслідування і могли бути підставою для притягнення його до відповідальності, є передчасними та підлягають виключенню із мотивувальної частини судового рішення. Натомість таке виключення не впливає на обраний вид дисциплінарного стягнення.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач частково довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, тоді як відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі апелянт, як на підставу для задоволення поданої скарги, посилається лише на висновки оскаржуваного рішення. Водночас, як вже зазначалось вище такі висновки спростовуються матеріалами справи та судом усім наведеним висновкам надано оцінку.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що суд першої інстанції всупереч вимогам частини 3 статті 242 КАС України та статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України не зазначив якими саме діями та/або висловами позивач порушив принципи законності, відповідальності, дисциплінованості та завдав шкоду іміджу і авторитету ДБР, оскільки про такі дії та висловлювання позивача підтверджуються матеріалами відеофіксації з бодікамер поліцейських, висновками службового розслідування про що вище апеляційний суд зазначив з посиланням на відповідні таймкоди відеозаписів.

Отже, припущення апелянта щодо підстав його звільнення є хибними.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині обрання виду дисциплінарного стягнення, який є незаконним, непропорційним, необґрунтованим та таким, що порушує положення статті 29 Дисциплінарного статуту, то з цього приводу колегія суддів звертає увагу на усталену практику Верховного Суду, відповідно до якої обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 806/647/15, від 21 січня 2021 року у справі № 826/4681/18, від 28 жовтня 2021 року у справі № 520/1578/2020, від 09 лютого 2022 року у справі № 160/12290/20, від 23 листопада 2023 року у справі № 420/14443/22).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Ураховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла до висновку, що необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін не має, оскільки апеляційним судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно по суті дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Водночас, правові висновки суду першої інстанції відносно того, що факти та обставини подій за участю позивача від 16.01.2023 відносились до предмету службового розслідування і могли бути підставою для притягнення його до відповідальності, є передчасним та підлягає виключенню із мотивувальної частини судового рішення.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції у відповідності до частини 4 статі 317 КАС України змінити, виключити із мотивувальної частини положення, в яких надається правова оцінка щодо обґрунтування підстав звільнення позивача з урахуванням подій які сталися 16.01.2023 за участі позивача.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року у справі № 420/13814/23 змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення правовий висновок суду відносно того, що факти та обставини подій за участю ОСОБА_1 від 16.01.2023 відносились до предмету службового розслідування і могли бути підставою для притягнення його до відповідальності, з підстав, наведених у мотивувальній частині постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду.

В решті Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року у справі № 420/13814/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Дата складення і підписання повного тексту судового рішення 16 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк