Справа № 580/11775/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року справа № 580/11775/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Азот до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Приватне акціонерне товариство АЗОТ (далі товариство, позивач) подало позов до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відділ, відповідач) в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.11.2023 про відкриття виконавчого провадження № 73458627.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що спірна постанова прийнята на виконання виконавчого документа постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.05.2019 у виконавчому провадженні № 56922080 про стягнення з товариства виконавчого збору.

Разом з тим, рішенням від 19.05.2021 у справі № 580/1902/19, яке набрало законної сили 01.06.2021, Черкаський окружний адміністративний суд визнав протиправною та скасував постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.05.2019 у виконавчому провадженні № 56922080 про стягнення з товариства виконавчого збору, а тому, як зазначає представник позивача, ця постанова не є виконавчим документом і не може бути пред`явлена до примусового виконання.

Ухвалою від 13.12.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

21.12.2023 представник відповідача подав до суду заяву про закриття провадження у справі згідно п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, зазначивши, що 19.12.2023 державний виконавець виніс постанову про закінчення ВП № 73458627 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

26.01.2024 представник позивача подав до суду заперечення проти клопотання про закриття провадження у справі зазначивши, що фактичними обставинами та матеріалами справи підтверджується факт протиправності оскаржуваної постанови від 28.11.2023 ВП № 73458627 про відкриття виконавчого провадження, що є підставою для її скасування. Станом на 28.11.2023 дату винесення оскаржуваної постанови, постанова, на підставі якої було відкрито виконавче провадження, вже була скасована судовим рішенням, що як зазначає позивач, вказує на протиправність і незаконність відкриття виконавчого провадження, що є підставою для скасування спірної постанови, а не для закінчення виконавчого провадження, оскільки це різні процесуальні дії. Крім того вказав, що винесення постанови від 19.12.2023 про закінчення виконавчого провадження № 73458627 не спростовує обставини протиправності постанови про відкриття виконавчого провадження.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Згідно постанови старшого державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 28.11.2023 ВП № 73458627, на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження ВП № 73458627, із виконання постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.05.2019 № 56922080 про стягнення з приватного акціонерного товариства Азот виконавчого збору у розмірі 121079502,83 грн.

Суд встановив, що рішенням від 19.05.2021 у справі № 580/1902/19 Черкаський окружний адміністративний суд визнав протиправною та скасував постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. від 17.05.2019 у виконавчому провадженні № 56922080 про стягнення з Приватного акціонерного товариства АЗОТ виконавчого збору.

Вказане рішення суду набрало законної сили 01.06.2021.

Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.11.2023 ВП № 73458627 протиправною, позивач звернувся до суду.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Спірні відносини врегульовані Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі Закон № 1404-VIII).

Згідно статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Приписами статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Розглядаючи адміністративний позов по суті спору, предметом якого є правомірність прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження № 73458627, суд зазначає таке.

Як встановив вище суд, державний виконавець прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.11.2023 ВП № 73458627 із виконання постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.05.2019 № 56922080 про стягнення з Приватного акціонерного товариства Азот виконавчого збору у розмірі 121079502,83 грн.

Разом з тим, суд встановив, що рішенням від 19.05.2021 у справі № 580/1902/19 Черкаський окружний адміністративний суд визнав протиправною та скасував постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. від 17.05.2019 у виконавчому провадженні № 56922080 про стягнення з Приватного акціонерного товариства АЗОТ виконавчого збору.

Вказане рішення суду набрало законної сили 01.06.2021.

Таким чином, виконавчий документ, на підставі якого відповідач 28.11.2023 відкрив виконавче провадження № 73458627 визнано протиправним та скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили 01.06.2021.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 14 КАС України, яка кореспондується із ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З урахуванням встановлених обставин суд зазначає, що постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.05.2019 № 56922080 про стягнення з Приватного акціонерного товариства Азот виконавчого збору у розмірі 121079502,83 грн, після її скасування судовим рішенням, не є виконавчим документом і не може бути пред`явлена до примусового виконання.

Суд зазначає, що відкриття виконавчого провадження на підставі скасованого документа не відповідає засадам виконавчого провадження, встановленим ст. 2 Закону № 1404-VIII. Таким чином, постанова про відкриття виконавчого провадження від 28.11.2023 ВП № 73458627 є протиправною та підлягає скасуванню.

Стосовно доводів представника відповідача щодо закриття провадження у справі згідно п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Суд встановив, що 19.12.2023 державний виконавець виніс постанову про закінчення ВП № 73458627 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

Разом з тим, суд також встановив, що разом з відкриттям ВП, державний виконавець 28.11.2023 також виніс постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 73458627 (а.с. 62) у сумі 401,85 грн, яка є окремим виконавчим документом в силу приписів п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII.

Таким чином, закриття провадження у цій справі не відновить у повному обсязі законні права та інтереси позивача, у зв`язку із чим суд доходить висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі згідно п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.11.2023 про відкриття виконавчого провадження № 73458627.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Приватного акціонерного товариства Азот витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач Приватне акціонерне товариство Азот (18028, м. Черкаси, вул. Героїв Холодного Яру, 72, );

2) відповідач Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 16.02.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК