Справа № 766/12358/23
Суддя: Скрипнік Л. А.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

12.02.2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Скрипніка Л.А.,

за участю секретаря судового засідання Оніщенко О.М.

в присутності сторін:

представника позивача адвоката Дубового І.А.

представника відповідача за довіреністю Павлюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 410 в м. Херсоні адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Херсонського міського суду Херсонської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому просив скасувати постанову серія БАД № 032108 від 12 грудня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за керування транспортним засобом в період позбавлення права керування транспортним засобом за рішенням суду за частиною 1 статті 126 КУпАП України.

В обґрунтування позову посилається на те, що 12 грудня 2023 року інспектором взводу №1, роти №4 БУПП в Херсонській області ДПО лейтенантом поліції Чумак Анастасією В`ячеславівною було винесено постанову серія БАД № 032108 про притягнення до адміністративної відповідальності за нібито керував транспортним засобом в період коли нібито був позбавлений права керування транспортним засобом. Вважає, що зазначена постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки, позивач під час складання оскаржуваної постанови надавав пояснення працівникам поліції в яких зазначав що постанова Приморського районного суду м. Одеси від у справі № 522/3941/23 від 21 вересня 2023 року не вступила в закону силу, оскільки оскаржена представником Позивача до Одеського апеляційного суду і на момент притягнення його до відповідальності за оскаржуваною постановою, тобто 12 грудня 2023 року, суд апеляційної інстанції відкрив апеляційне провадження та призначив справу до розгляду на 21 грудня 2023 року на 14 годин 15 хвилин, головуюча суддя Лозко Ю.П. Позивач в якості доказу надавав працівникам поліції повістку про виклик до суду апеляційної інстанції на 21 грудня 2023 року на 14 годин 15 хвилин, інформацію з сайту судової влади України https://court.gov.ua/ де зазначено про те, що у справі № 522/3941/23 подано апеляційну скаргу та призначено розгляд апеляційної скарги. На підтвердження доводів Позивача діючи в інтересах Позивача представник звернувся до Одеського апеляційного суду з заявою щодо отримання підтвердження оскарження постанови суду першої інстанції в апеляційному порядку. Одеський апеляційний суд листом від 13 грудня 2023 року вих. №01.01-06/571/2023 року підтвердив перебування справи № 522/3941/23 на розгляді в суді апеляційної інстанції та призначення справи до розгляду на 14 години 15 хвилин на 21 грудня 2023 року. Проте всі доводи Позивача були проігноровано працівниками національної поліції України в результаті чого винесено оскаржувану постанову.

18.12.2023 року зазначена справа надійшла до Херсонського міського суду Херсонської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2023 року розподілена на суддю Скрипніка Л.А..

Справу суддя отримав 20.12.2023 року.

Ухвалою суду від 08.01.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу ухвалено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін з призначенням судового засідання на 12.02.2024 року.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Дубовий І.А. позовні вимоги підтримав, вказав суду про те, що на момент складання оскаржуваної постанови його довіритель не був позбавлений права керування транспортним засобом, оскільки на переконання позивача оскарження постанови суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із позбавленням права керування транспортним засобом не свідчить про таке позбавлення права на момент складання оскаржуваної постанови. Щодо вилучення у ОСОБА_1 при складанні на нього протоколу за ст. 130 КУпАП та видачі йому тимчасового посвідчення на право керування транспортними засобами в суді не заперечував, проте жодних доказів з цього приводу суду позивачами надано не було.

Представник Департаменту патрульної поліції у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі, в обґрунтування чого також надали суду відзив на позовну заяву у письмовому вигляді, у якому вказували зокрема про те, що По-перше 12.12.2023 на автомобільній дорозі М-14 «Одеса-МелітопольНовоазовськ» 179 км., під час патрулювання працівниками поліції зупинено транспортний засіб MAZDA 6 ДНЗ НОМЕР_1 , водієм якого виявився Позивач. В ході перевірки документів встановлено, що водій керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортним засобом строком на один рік постановою судді Приморського районного суду міста Одеси від 21.09.2023 у справі №522/3941/23, чим порушив п 2.1.а Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що згідно ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні Правопорушення (далі - КУпАП) передбачена адміністративна відповідальність. Інспектором взводу №1 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Чумак А. В., розглянувши та встановивши всі обставини справи винесено постанову від 12.12.2023 серії БАД № 032108 відносно Позивача за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Зі змістом Постанови Позивача було ознайомлено і роз`яснено права та строки її оскарження, про що свідчить підпис позивача у графі № 8 Постанови. Копію постанови Позивач отримав, що також підтверджується підписом Позивача у графі № 9 Постанови «Копію постанови мною отримано». Відповідно до постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2023 у справі №522/3941/23, Позивача визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Відповідно до змісту вказаної постанови Позивач у судове засідання не з`явився, про те був проінформований про дату слухання справи у встановленому законом порядку, будь яких матеріалів і заперечень до суду не надав. Звертала увагу суду на те, що відповідно до ст.268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою. В ході спілкування з поліцейськими Позивач не заперечував того факту, що йому відомо про існування відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та перебування вказаного протоколу на розгляді у суді. Таким чином, Позивач був обізнаний щодо існування відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, не був позбавлений обов`язку цікавитись щодо того, на якому етапі розгляду перебуває справа відносно нього та результатами такого розгляду, отже нехтування ним своїми процесуальними обов`язками об`єктивними причинами не обумовлено. З огляду на вищевикладене Відповідач вважає, що підстави для задоволення адміністративного позову та скасування Постанови про адміністративне правопорушення від 12.12.2023 серії БАД № 032108 відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши доводи позовної заяви та відзиву на неї а також матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12 грудня 2023 року о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 6 державний номер НОМЕР_2 , при цьому був позбавлений права керувати транспортним засобом відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/3941/23 від 21 вересня 2023 року, внаслідок чого інспектором взводу №1, роти №4 БУПП в Херсонській області ДПО лейтенантом поліції Чумак Анастасією В`ячеславівною було винесено постанову серія БАД № 032108 про притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в період коли був позбавлений права керування транспортним засобом за постановою Приморського районного суду м. Одеси № 522/3941/23 від 21.09.2023 року строком на 1 рік, через порушення вимог п. 2.1. а ПДР України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн.

Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується обставинами зазначеними у постанові серії БАД №032108 від 12.12.2023 року, а саме, факт керування транспортним засобом.

Підставою позову зазначено саме те, що постанова суду першої інстанції була оскаржена у встановленому законом порядку, а тому не набрала законної сили, з огляду на що інспектор не мав права посилатися на вказано постанову суду першої інстанції.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Юридичною підставою для відповідальності є склад правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, інспектора з паркування в даному випадку, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.1.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що вони відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п.1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.4.а ПДР, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.

Вказані норми визначають безумовний обов`язок водія при керуванні транспортним засобом мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія відповідної категорії.

Інспектором, відповідно до положень Закону України «Про Національну поліції» 12.12.2023 року було зупинено транспортний засіб Mazda 6 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Під час перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік на підставі постанови Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2023 року у справі №522/3941/23, у зв`язку з чим, в діях ОСОБА_1 було встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, будучи позбавленою права керування).

Зазначене підтверджується копією постанови Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2023 року по справі №522/3941/23, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на якого накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, яка через неоскарження її у встановлений КУпАП 10-денний строк станом на 12.12.2023 року вважалася такою, що набрала законної сили. Зазначена постанова в апеляційному порядку була оскаржена проте із порушенням встановленого законом строку на таке оскарження. При цьому Постановою Одеського апеляційного суду від 11.01.2024 року згадана постанова районного суду залишена без змін. При цьому зазначеною постановою суду апеляційної інстанції встановлено те, що позивач дізнався про позбавлення його права керування 27.11.2023 року через моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень. Вказана обставина підтверджує той факт, що позивачу, на час складання стосовно нього оскаржуваної постанови за керування ним транспортним засобом без передбаченого на те дозволу, достейменно було відомо про позбавлення його спеціального права керування транспортними засобами.

Окрім того суд звертає увагу на те, що при зупиненні транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та складанні відносно нього оскаржуваної постанови останній не мав при собі жодних документів, зокрема діючого тимчасового посвідчення на право керування транспортним засобом, замість тимчасово вилученого водійського посвідчення, які б давали йому тимчасове право на керування транспортним засобом відповідної категорії. Вказані обставини у судовому засіданні визнавались учасниками справи та доказуванню не підлягають (ч. 1 ст. 78 КАСУ)

Згідно ч.10 ст.15 Закону України «Про Дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (в тому числі й щодо порушення ч.4 ст.126 КУпАП).

Відповідно до частини 2 статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Суд вбачає, що Інспектор з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, об`єктивно встановив, що ОСОБА_1 вчинено порушення правил дорожнього руху, а саме, що він керував транспортним засобом будучі позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 рік відповідно до постанови суду яка на час прийняття оскаржуваної постанови вважалася такою, що набрала чинності.

Під час розгляду справи позивача було ознайомлено з його правами згідно ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Зазначили, що позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав інспекторам письмові пояснення по суті вчиненого ним адміністративного правопорушенням, лише вказавши про свою незгоду із протоколом. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п.5 ст.278 КУпАП, не надходило. Сама по собі вказівка позивача іспектору про оскарження в апеляційному порядку постанови суду про позбавлення його права керування, яка на той час вважалася такою, що набрала законної сили, за відсутності в нього відповідних дозвільних документів щодо спеціального права, жодним чином не свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, як про те зазначає позивач.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП та пункту 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Оскаржуючи постанову про адміністративне правопорушення, позивач не надав жодного належного і допустимого доказу, який би підтвердив відсутність на час винесення оскаржуваної постанови в діях ОСОБА_1 складу відповідного адміністративного правопорушення та те, що дії посадової особи були неправомірними і такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач повністю заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки вважає, що на час його зупинки та складання оскаржуваної постанови він не вважався таким, що позбавлений права керування транспортними засобами, хоча досліджені судом матеріали, вказують про протилежне, з приводу чого зазначено вище.

Сам позивач не оспорює факт керування транспортним засобом 09.09.2023 року.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних до нього причин.

На переконання суду, відповідачем в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України було доведено правомірність свого рішення, оскільки судом було встановлено, що позивачем було вчинено порушення п. 2.1 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст.126 КУпАП.

За таких обставин суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні, а тому розглядуваний позов не підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст.19, 63 Конституції України, ст.35 Закону України «Про національну поліцію», ст.ст.2-14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч.3 ст.194, ч.9 ст.205, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, ст.ст.9, 23, 30, 33, ч.4 ст.126, 257, 258, 268, 278, 280, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16.02.2024 року.

СуддяЛ. А. Скрипнік