Справа № 420/33237/23
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АТАМАН І К до Чернівецької митниці, про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю АТАМАН І К звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати противоправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA408000/2023/000218/2 від 30.05.2023 року; визнати противоправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2023/000784 від 30.05.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною Контракту, відповідають вимогам ст. 53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими, та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей, та їх дані піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність будь-яких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості Товару шляхом її коригування в бік збільшення за другорядним методом, здійснено з порушенням вимог митного законодавства. Підстави для відмови у митному оформленні товарів, встановлені Митним кодексом України, відсутні.

Відповідач Чернівецька митниця з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими, з підстав, викладених у письмовому відзиві на адміністративний позов (від 12.01.2024 р. вхід. № 1787/24), наголошуючи, зокрема, що при аналізі поданих до митного оформлення документів, виявлені розбіжності та неточності, що викликало у митного органу обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення складових митної вартості товару та їх числових значень. Як зазначено відповідачем, декларантом додатково подано лист від 30.05.2023 №30/05-23-1 з додатками: - калькуляція від 27.05.2023 б/н, не може бути взята до уваги, оскільки не містить документального підтвердження щодо складових ціни товару; прайс-лист від 26.05.2023 б/н, не може бути взятий до уваги митним органом, оскільки згідно мережі Інтернет дана компанія орієнтована на закупівлю та реалізацію овочів і фруктів, а отже, прайс-лист такого виробника повинен містити відомості по всьому асортименту товарів, а не за одним конкретним товаром, даний документ не являється прайсом, оскільки містить відомості лише по товару, оформлення якого здійснюється; - копія митної декларації країни відправлення № 23MKXP405000019D09 від 27.05.2023, що не може бути взята до уваги, оскільки не містить посилання на інвойс, та не підтверджує числові значення гр. 22 МД; - лист Frutopolis №12 від 29.05.2023, не може бути взятий до уваги, оскільки вказаний у ньому інвойс №170/2023 не подано митному органу, а отже в ньому не міститься документального підтвердження вказаної у листі інформації; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ТОВ «Одеський аукціонний центр» №20-32/05-2023 від 30.05.2023, не може бути взятий до уваги митним органом, оскільки вартість товару визначалась на підставі середньо ринкових цін, тобто в рамках порівняльного підходу, водночас, пунктами 36 та 37 Національного Стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого ПКМУ від 10.09.2003 №1440 передбачено, що оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення. З огляду на вищевказане, як стверджує відповідач, не видавалося можливим здійснити перевірку правильності проведення декларантом розрахунку митної вартості товару, відтак, декларантом не підтверджено у встановленому Митним кодексом України порядку заявлений рівень митної вартості товарів. Враховуючи вищевикладене, Чернівецька митниця просить суд відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АТАМАН І К».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю АТАМАН І К до Чернівецької митниці, про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, - залишено без руху.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/33237/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АТАМАН І К до Чернівецької митниці, про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТАМАН І К», в межах повноважень, передбачених статутними документами, здійснює господарську діяльність, у тому числі, зовнішньоекономічну.

20.03.2023 компанією Frutopolis S.Л. (Греція) (Постачальник), та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТАМАН І К» (Покупець) був укладений Контракт №01/23, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар (далі «Товар»), зазначений в замовленні покупця та у виставлених на його підставі Інвойсах, що є невід`ємною частиною цього Контракту, в порядку та на умовах, обумовлених у Контракті.

Поставка Товару здійснюється партіями. Кількість кожної партії Товару узгоджується сторонами і визначається в замовленнях, наданих покупцем на кожну партію Товару, загальна кількість поставленого товару складається з кількості, зазначеної в інвойсі по кожній партії Товару.

Пунктами 2.1-2.4 Контракту №01/23 визначено, що загальна сума контракту складається із сум всіх Інвойсів, що будуть виставлені постачальником на підставі Замовлень покупця протягом усього строку дії цього контракту. Покупець зобов`язаний оплатити вартість тільки усієї кількості Товару, яку він замовив відповідно до узгоджених замовлень. Ціна Товару вказується в інвойсах на оплату по кожній окремій партії Товару. Валютою платежу на вибір сторін є: долар США або євро. Обрання певної валюти відображається в інвойсі.

Згідно з п.3.1, 3.2 контракту №01/23 оплата за Товар здійснюється покупцем за однією з наступних умовах: 100% від вартості партії Товару у якості передоплати: або 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару покупцем, що підтверджується ВМД. Якщо в товаросупровідних документах та/або Інвойсі або в інших документах, що стосуються поставки Товару, яка здійснюється відповідно до певного Інвойсу, не зазначено умову оплати поставки такого Товару відповідно до п. 3.1 цього контракту, то вважається, що 100% вартості такого Товару, що поставляється на підставі певного інвойсу, має бути сплачено постачальник протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару покупцем, що підтверджується ВМД.

Відповідно до п. 4.5 Контракту №01/23 обов`язок та витрати з навантаження/вивантаження Товару, що пов`язані з транспортуванням такого Товару до порту або іншого місця ввезення на митну територію України покладаються на Постачальника. Такі витрати самостійно закладаються постачальником до ціни Товару та додатковому відшкодуванню з боку покупця не підлягають.

Пунктом 4.6 Контракту №01/23 визначено, що Товар поставляється окремими партіями на підставі і відповідно до Замовлень Покупця, які направляється Покупцем Постачальнику електронною поштою.

Згідно з п.4.13 Контракту №01/23 право власності на Товар переходить від постачальника до покупця з дати митного оформлення Товару в країні Покупця, що підтверджується ВМД.

У травні 2023 року на підставі інвойсу № INVT 57 від 27.05.2023 компанією Frutopolis S.Л. (Греція) поставлено позивачу партію товару. Постачання здійснювалось на умовах FCA Струмиця.

Так, згідно вказаного інвойсу № INVT 57 від 27.05.2023 позивачу поставлено капуста білоголова свіжа, вагою 18 015,00 кг (нетто), країна виробництва Республіка Північна Македонія (далі Товар), виробник SAFIR-PROMET DOO, постачальник юридична особа FRUTOPOLIS S.A., країна резидентства постачальника Республіка Греція.

30.05.2023 уповноважена позивачем особа (ТОВ «ОТОМАН»), діючи в інтересах ТОВ «АТАМАН І К» на підставі Договору № 20/04-20 від 20.04.2020, звернулась до Чернівецької митниці, у зв`язку із імпортуванням та ввезенням на територію України товару (митна декларація № 23UA14U7 від 30.05.2023 року, а саме капуста білоголова свіжа, вагою 18 015,00 кг (нетто), країна виробництва Республіка Північна Македонія, виробник SAFIR-PROMET DOO, постачальник юридична особа FRUTOPOLIS S.A., країна резиденства постачальника Республіка Греція, контракт, на підставі якого здійснювалася поставка Товару від Постачальника Позивачу, № 01/23 від 20.03.2023.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення, декларант митному органу разом з декларацією були надані наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № INVT 57 від 27.05.2023p.; автотранспортна накладна (Road consignment note) № б/н від 27.05.2023 р.; Фітосанітарний сертифікат № МК5903767 від 27.05.2023 p.; Сертифікат про походження товарy EUR 1 (Certificate of origin EUR 1) № A gk 0190412 від 27.05.2023p.; Зовнішньоекономічний договір № 01/23 від 20.03.2023 р.; Договір про надання послуг митного брокера № 20/04-20 від 20.04.2020 р.; Додаток до внутрішнього договору №1 від 21.12.2020 р.; Довідка для надання в митні органи України №87 від 29.05.2023 р.; Договір-Заявка №6 від 27.05.2023 р.

За результатами розгляду поданих декларантом документів митним органом було повідомлено декларанта про необхідність протягом десяти 10 календарних днів надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На запит митного органу, для підтвердження митної вартості, декларантом додатково подано Лист від 30.05.2023 №30/05-23-1 з додатками: - калькуляція від 27.05.2023 б/н; прайс-лист від 26.05.2023 б/н; копія митної декларації країни відправлення № 23MKXP405000019D09 від 27.05.2023; лист Frutopolis №12 від 29.05.2023; Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ТОВ «Одеський аукціонний центр» №20-32/05-2023 від 30.05.2023; рахунок-фактура №33/05 від 30.05.2023 року.

Проте, за результатами здійснення митного контролю посадовими особами Чернівецької митниці 30.05.2023 було прийнято Рішення про коригування заявленої ТОВ АТАМАН і К митної вартості товару за № UA408000/2023/000218/2, та на його підставі видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2023/000784 від 30.05.2023 року.

Зокрема, у графі 33 спірного Рішення про коригування митної вартості товарів митним органом, у тому числі, зазначено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягав сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ, документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме: відповідно до п.1.1. контракту від 20.03.2023 №01/23 постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, зазначений в Замовленні Покупця та у виставлених на його підставі Інвойсах, що в невід`ємною частиною цього Контракту. Відповідно до п. 1.2 контракту кількість кожної партії Товару узгоджується Сторонами 1 визначається в Замовленнях. Відповідно до п. 2.1 Контракту загальна сума контракту складається з сум всіх Інвойсів, що будуть виставлені Постачальником на підставі Замовлень покупця. Відповідно до п. 2.2 Покупець зобов`язаний оплатити вартість тільки тієї кількості Товару, яку він замовив відповідно до узгоджених Замовлень. Замовлення до митного оформлення не подано. Вказане могло мати вплив на рівень митної вартості товару;

2) відповідно до і 3.1 контракту від 20.03.2023 №01/23 оплата за товар здійснюється Покупцем за однією з наступних умов: 100% від вартості партії Товару у якості передоплати; 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Покупцем, що підтверджується ВМД. Згідно з п. 3.2 Контракту зазначено, що якщо у товаросупровідних документах та/або Інвойсі або в інших документах, що стосуються поставки Товару, яка здійснюється відповідно до певного Інвойсу, не зазначено умову оплати поставки такого товару відповідно до п. 3.1 цього Контракту, то вважається, що 100% вартості такого Товару, що поставляється на підставі певного Інвойсу має бути сплачено Постачальнику протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Покупцем, що підтверджується ВМД, що і мало місце у даному випадку. Проте, згідно з інвойсом від 27.05.2023 №INVT 57 зазначено: «кредит», що ускладнює тлумачення товаросупровідних документів. Роз`яснень та документів, які б підтверджували чи роз`яснювали обставини з даного приводу не надано;

3) згідно з п. 4.13 контракту від 20.03.2023 №01/23 право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з дати митного оформлення Товару в країні Покупця, що підтверджується ВМД. При цьому, згідно з умовами поставки FCA продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Згідно з СМР від 27.05.2023 6/и місце завантаження товару Strumica, Republic of North Macedonia, що свідчить про те, що право власності до Покупця перейшло з моменту завантаження товару у вказаному в CMR місці, що суперечить умовам контракту;

4) для підтвердження вартості транспортних витрат надано довідку про транспортні витрати від 29.05.2023 №87 та Договір-Заявка №6 від 27.05.2023. Довідка не є документом первинного бухгалтерського обліку, та не міститься в переліку документів згідно з наказом МФУ від 24.05.2012 №599, тобто виникає питання документального підтвердження числового значення транспортних витрат. Договір-Заявка №6 від 27.05.2023 містить відомості щодо наявності безготівкового переказу на рахунок перевізника. Відомостей щодо здійснення/нездійснення оплати не надано;

5) у гр. 31 поданої до митного оформлення МД зазначено: «капуста білоголова свіжа»; «врожай 2023 року», «Виробник: SAFIR-PROMET DOO», при цьому у жодному з поданих до митного оформлення товаросупровідних документах не зазначено відомостей щодо виду товару, до врожаю якого року відноситься дана продукція та виробника.

Не погоджуючись із прийнятими Чернівецькою митницею рішеннями, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить до висновку, що даний позов є обґрунтованим, а отже підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.51 Митного Кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщується через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Декларація митної вартості подається у разі: 1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни; 2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу; 3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта або уповноваженої ним особи.

Декларація митної вартості не подається, у тому числі у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, у разі декларування партій товарів, митна вартість яких не перевищує 5000 євро.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ч.2 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Отже, з системного аналізу вищенаведених законодавчих норм вбачається, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Згідно з частинами першою - другою статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) па основі додавання вартості (обчислена вартість); і) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться па митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції").

За приписами частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися па раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Зокрема, аналізуючи наведені у оскаржуваному Рішенні про коригування митної вартості товарів № UA408000/2023/000218/2 від 30.05.2023 року, обставини, котрі слугували підставою для його винесення, враховуючи доводи, аргументи учасників справи, наявні у справі письмові докази в їх сукупності, суд акцентує на наступному.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості товарів № UA408000/2023/000218/2 від 30.05.2023 року, та зазначено вище, останнє, у тому числі, обґрунтоване наступним: «відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ, документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме: відповідно до п.1.1. контракту від 20.03.2023 №01/23 постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, зазначений в Замовленні Покупця та у виставлених на його підставі Інвойсах, що в невід`ємною частиною цього Контракту. Відповідно до п. 1.2 контракту кількість кожної партії Товару узгоджується Сторонами 1 визначається в Замовленнях. Відповідно до п. 2.1 Контракту загальна сума контракту складається з сум всіх Інвойсів, що будуть виставлені Постачальником на підставі Замовлень покупця. Відповідно до п. 2.2 Покупець зобов`язаний оплатити вартість тільки тієї кількості Товару, яку він замовив відповідно до узгоджених Замовлень. Замовлення до митного оформлення не подано. Вказане могло мати вплив на рівень митної вартості товару».

Так, судом встановлено, що 20.03.2023 Компанією Frutopolis S.Л. (Греція) (Постачальник), та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТАМАН І К» (Покупець) був укладений контракт №01/23, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар (далі «Товар»), зазначений в замовленні покупця та у виставлених на його підставі Інвойсах, що є невід`ємною частиною цього Контракту, в порядку та на умовах, обумовлених у Контракті.

Згідно пункту 4.6 Контракту№01/23 визначено, що Товар поставляється окремими партіями на підставі і відповідно до Замовлень Покупця, які направляється покупцем постачальнику електронною поштою.

Позивач стверджує, що замовлення не складаються у вигляді окремого документу, замовлення це текстове повідомлення, яке надсилається електронною поштою, в якому узгоджуються умови та номенклатура поставки, та за підсумками такого листування, відповідно до п. 4.8 Контракту, складається інвойс, який підтверджує замовлення та відображає усі необхідні дані стосовно певної поставки товару.

Суд наголошує, що згідно ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Отже, замовлення у розумінні положень ч. 2 ст. 53 МК України, не є документом, що підтверджує митну вартість товарів, та відповідно не надання позивачем замовлення на товар, не може впливати на його митну вартість.

З аналогічних підстав суд не приймає до уваги посилання відповідача на недоліки поданого позивачем прайс-листа, чи висновку про вартісні характеристики товару та калькуляції.

Щодо зауважень митного органу про те, що «відповідно до і 3.1 контракту від 20.03.2023 №01/23 оплата за товар здійснюється Покупцем за однією з наступних умов: 100% від вартості партії Товару у якості передоплати; 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Покупцем, що підтверджується ВМД. Згідно з п. 3.2 Контракту зазначено, що якщо у товаросупровідних документах та/або Інвойсі або в інших документах, що стосуються поставки Товару, яка здійснюється відповідно до певного Інвойсу, не зазначено умову оплати поставки такого товару відповідно до п. 3.1 цього Контракту, то вважається, що 100% вартості такого Товару, що поставляється на підставі певного Інвойсу має бути сплачено Постачальнику протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Покупцем, що підтверджується ВМД, що і мало місце у даному випадку. Проте, згідно з інвойсом від 27.05.2023 №INVT 57 зазначено: «кредит», що ускладнює тлумачення товаросупровідних документів. Роз`яснень та документів, які б підтверджували чи роз`яснювали обставини з даного приводу не надано», судом встановлено наступне.

Згідно умов п.3.1, 3.2 Контракту №01/23 оплата за Товар здійснюється покупцем за однією з наступних умовах: 100% від вартості партії Товару у якості передоплати: або 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару покупцем, що підтверджується ВМД. Якщо в товаросупровідних документах та/або Інвойсі або в інших документах, що стосуються поставки Товару, яка здійснюється відповідно до певного Інвойсу, не зазначено умову оплати поставки такого Товару відповідно до п. 3.1 цього контракту, то вважається, що 100% вартості такого Товару, що поставляється на підставі певного інвойсу, має бути сплачено постачальник протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару покупцем, що підтверджується ВМД.

Так, системний аналіз положень статей 51, 53, 54, 55, 57, 58 МК України, свідчить, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.

Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх документів, передбачених статтею 53 МК України. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких має здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. Таким чином, розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів у достовірності задекларованої митної вартості. Зокрема, це може відбуватися, коли декларант надав документи, які підтверджують всі складові митної вартості, сплату визначеної згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту ціни за товар і послуг зі страхування тощо, вартість яких відповідно до чинного законодавства включена до митної вартості.

Тобто, розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово висловлював позицію щодо такого застосування судом наведених правових норм, зокрема, у постанові від 27.04.2023 по справі №820/3467/16.

Отже, суд акцентує, що умови оплати за товар не впливають на його митну вартість, позаяк фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка), жодним чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена Контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Вказані висновки, у тому числі, узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у Постановах від 17.04.2018 по справі №815/329/17 та від 26.11.2020 по справі №540/2455/19.

Щодо посилань митного органу про те, що «згідно з п. 4.13 контракту від 20.03.2023 №01/23 право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з дати митного оформлення Товару в країні Покупця, що підтверджується ВМД. При цьому, згідно з умовами поставки FCA продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Згідно з СМР від 27.05.2023 6/и місце завантаження товару Strumica, Republic of North Macedonia, що свідчить про те, що право власності до Покупця перейшло з моменту завантаження товару у вказаному в CMR місці, що суперечить умовам контракту», суд зазначає наступне.

Таку, згідно з п.4.13 Контракту №01/23 право власності на Товар переходить від постачальника до покупця з дати митного оформлення Товару в країні покупця, що підтверджується ВМД.

Як встановлено судом, та зазначено вище, відповідно до п. 4.5 Контракту №01/23 обов`язок та витрати з навантаження/вивантаження Товару, що пов`язані з транспортуванням такого Товару до порту або іншого місця ввезення на митну територію України покладаються на Постачальника. Такі витрати самостійно закладаються постачальником до ціни Товару та додатковому відшкодуванню з боку покупця не підлягають.

Суд зазначає, що сфера дії Інкотермс обмежується питаннями, пов`язаними з правами та обов`язками сторін договору купівлі-продажу відносно поставки товарів. Тобто, правилами Інкотермс не врегульовано момент переходу до покупця права власності на товар, а отже суд погоджується з доводами позивача про те, що момент переходу права власності на товар конкретизується в договорі (контракті), що укладається між постачальником та покупцем, в даному випадку в п. 4.13 Контракту №01/23, та до того ж, не може впливати на його митну вартість.

Щодо посилань митного органу про те, що «для підтвердження вартості транспортних витрат надано довідку про транспортні витрати від 29.05.2023 №87 та Договір-Заявка №6 від 27.05.2023. Довідка не є документом первинного бухгалтерського обліку, та не міститься в переліку документів згідно з наказом МФУ від 24.05.2012 №599, тобто виникає питання документального підтвердження числового значення транспортних витрат. Договір-Заявка №6 від 27.05.2023 містить відомості щодо наявності безготівкового переказу на рахунок перевізника. Відомостей щодо здійснення/нездійснення оплати не надано».

Відповідно до положень ч10 ст.58 МКУ складовою митної вартості товару, яка повинна при розрахунку митної вартості товару додаватись до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари є, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (п.5 ч.10 ст.58 МКУ).

Згідно з п.6 ч.2 ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів та обов`язково подаються до митниці, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст. 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Отже, Наказ МФУ від 24.05.2012 № 599 містить, у тому числі, посилання на перелік (приклади) документів які можуть містити в собі відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, водночас, не встановлює вичерпний перелік документів, а лише наводить їх приклади.

Судом встановлено, що позивачем була надана Довідка про транспортні витрати № 87 від 29.05.2023 року, яка містить усі необхідні дані, в тому числі чисельні, які підтверджують витрати на транспортування Товару, які відповідно до обраної умови поставки та митного законодавства підлягають додаванню до митної вартості Товару.

При цьому, судом враховано, що до митного оформлення було надано рахунок-фактуру за транспортні послуги № 33/05 від 30.05.2023 року, який додатково підтверджує чисельні дані щодо транспортних витрат.

Судом не приймаються до уваги також посилання митного органу на те, що договір-Заявка №6 від 27.05.2023 містить відомості щодо наявності безготівкового переказу на рахунок перевізника (Відомостей щодо здійснення/нездійснення оплати не надано), оскільки, як з`ясовано судом, на момент здійснення митних формальностей витрати на перевезення Товару позивачем не було сплачено, а інші бухгалтерські документи ще не були укладені, тому платіжні документи за перевезення та інші бухгалтерські документи не надавалися до митного оформлення.

Таким чином, з огляду на викладене, митним органом не наведено достатнього обґрунтування підстав, з урахуванням котрих заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено, як і не окреслено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості, та як наслідок прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Безпідставними, на думку суду, є також зауваження митного органу про те, що «у гр. 31 поданої до митного оформлення МД зазначено: «капуста білоголова свіжа»; «врожай 2023 року», «Виробник: SAFIR-PROMET DOO», при цьому у жодному з поданих до митного оформлення товаросупровідних документів не зазначено відомостей щодо виду товару, до врожаю якого року відноситься дана продукція та виробника», оскільки з матеріалів справи вбачається, що дані щодо виду товару, які були зазначені митній декларації, були отримані з: сертифікату походження Товару (movement certificate EUR.1 № A gk 0190412 від 27.05.2023 року), де зазначено «капуста свіжа» («FRESH CABBAGE»), який, при цьому, надавався до митного оформлення; фітосанітарного сертифікату на Товару (№ МК5903767 від 27.05.2023 року), де зазначено «качанна капуста» (зазначена ботанічна назва капусти качанної «brassica oleracea capitata»), та який надавався до митного оформлення.

Таким чином, зважаючи на вище окреслене, суд доходить висновку, що декларантом були надані усі необхідні документи, котрі давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, підтверджують числове значення митної вартості товару, та не містять будь - яких розбіжностей, натомість митним органом не наведено достатніх переконливих підстав, за яких заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено, та, як наслідок, прийняття спірного Рішення про коригування митної вартості товарів.

При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не може слугувати безумовною підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

На думку суду, надані митному органу документи: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № INVT 57 від 27.05.2023p.; автотранспортна накладна (Road consignment note) № б/н від 27.05.2023 р.; Фітосанітарний сертифікат № МК5903767 від 27.05.2023 p.; Сертифікат про походження товарy EUR 1 (Certificate of origin EUR 1) № A gk 0190412 від 27.05.2023p.; Зовнішньоекономічний договір № 01/23 від 20.03.2023 р.; Договір про надання послуг митного брокера № 20/04-20 від 20.04.2020 р.; Додаток до внутрішнього договору №1 від 21.12.2020 р.; Довідка для надання в митні органи України №87 від 29.05.2023 р.; Договір-Заявка №6 від 27.05.2023 р.; калькуляція від 27.05.2023 б/н; прайс-лист від 26.05.2023 б/н; копія митної декларації країни відправлення № 23MKXP405000019D09 від 27.05.2023; лист Frutopolis №12 від 29.05.2023; Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ТОВ «Одеський аукціонний центр» №20-32/05-2023 від 30.05.2023; рахунок-фактура №33/05 від 30.05.2023 року, є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не лише не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги, та, як наслідок, безпідставно застосовано інший метод визначення митної вартості товарів.

У Постанові від 01.10.2013 по справі N 21-354а13 Верховний Суд України дійшов висновків, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Між тим, митним органом жодним чином не спростовано контрактну ціну оцінюваного товару, об`єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 МК України. Відповідач не підтвердив належними, достатніми доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом визначено таку вартість товару, що є порушенням ст.55 МК України.

До того ж, відомості, які містяться в ЄАІС, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Верховний Суд у Постанові від 08.10.2019 по справі № 803/776/17, у тому числі, акцентував, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Згідно Рішення п. 71 Європейського суду з прав людини у справі Звежинський проти Польщі позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися справедливої рівноваги між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі Pressos Compania Naviera S. А. та інші проти Бельгії). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд доходить висновку щодо протиправності винесення Чернівецькою митницею Державної митної служби України спірного Рішення про коригування митної вартості товарів № UA408000/2023/000218/2 від 30.05.2023 року, а також Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2023/000784 від 30.05.2023 року, натомість, обґрунтованості, і, як наслідок, правомірності позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю АТАМАН І К .

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, наведені у письмовому відзиві на адміністративний позов, а інші доводи, аргументи сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не знівельовують.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АТАМАН І К до Чернівецької митниці, про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, є правомірними, а отже підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю АТАМАН І К до Чернівецької митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, - задовольнити.

2. Визнати противоправним та скасувати рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів № UA408000/2023/000218/2 від 30.05.2023 року.

3. Визнати противоправною та скасувати картку відмови Чернівецької митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2023/000784 від 30.05.2023 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці (58023, м. Чернівці, вул. Руська, будинок 248м, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АТАМАН І К (65005, Одеська обл., місто Одеса, вул. Бугаївська, будинок 21/49, офіс 31, ) сплачений судовий збір у розмірі 4 294 (чотири тисячі двісті дев`яносто чотири) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Ю.В. Харченко