Справа № 640/6156/22
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6156/22 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Вінницької обласної прокуратури на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2022 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, Вінницької обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження №9дп-22 від 12 січня 2022 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5, прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_1 та про закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурорів Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4, ОСОБА_3» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_1 та накладення дисциплінарного стягнення у виді догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Вінницької обласної прокуратури №48к від 24 січня 2022 року про застосування дисциплінарного стягнення до прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_1

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відсутні; під час службового розслідування не встановлено, що з боку позивача здійснювався тиск чи будь-який неправомірний вплив на роботу підлеглого прокурора, у тому числі, під час розгляду Вінницьким міським судом клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_2 від покарання у зв`язку з хворобою, будь-яких наказів чи вказівок з цього приводу ОСОБА_1 не давав. Також позивач зазначив, що під час прийняття спірних рішення та наказу відповідач діяв упереджено, без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, а також з порушенням розумних строків; відповідач у дисциплінарному провадженні не встановив конкретних фактів, які безсумнівно свідчать про вчинення дисциплінарного проступку, а саме неналежне виконання службових обов`язків.

Відповідачі у своїх відзивах просили суд відмовити у задоволенні позову та зазначили про відповідність оскаржуваного рішення вимогам чинного законодавства, оскільки позивач, перед розглядом Вінницьким міським судом питання про звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання у зв`язку з хворобою, орієнтував прокурора ОСОБА_4 на те, що в судових дебатах необхідно покластись на розсуд суду, та у подальшому не ініціював внесення апеляційної скарги, залишивши поза увагою факт порушення вимог кримінального законодавства, тобто дисциплінарний проступок полягає у незабезпеченні керівником належної організації підпорядкованим працівником нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах; встановлені у дисциплінарному провадженні обставини свідчать про низький професійний рівень прокурора ОСОБА_4, а ОСОБА_1 , як керівник, не надав йому належну правову допомогу та не вжив належних заходів щодо підвищення прокурором своєї кваліфікації.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційні скарги обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянти вказують, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 6, 6.2 наказу Генерального прокурора від 03 серпня 2020 року № 353 «Про організацію діяльності прокурорів з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян». Керівник прокуратури також окремо відповідає за ефективність діяльності органу, керівником якого він є, та може бути притягнутий до відповідальності поряд із працівником, який вчинив порушення, якщо є факт неналежної організації та координації керівником роботи підлеглих. Вказані дії ОСОБА_1 , свідчать про вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України від 14 жовтня 2014 року Закону України «Про прокуратуру», а саме неналежне виконання службових обов`язків, тобто наявність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Крім того вказали, що накладання дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження нормами Закону України «Про прокуратуру» не передбачено.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду - зміні в мотивувальній частині.

Згідно з ч.4 статті 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповнені або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом від 24 січня 2022 року №48к «Про застосування дисциплінарного стягнення», керуючись пунктом 8 частини першої, частиною другою статті 11 та пунктом 1 частини першої статті 49 Закону України «Про прокуратуру», за неналежне виконання службових обов`язків, до прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани (пункт 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру») з 12 січня 2022 року.

Наказ прийнятий на підставі рішення Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження від 12 січня 2022 року №9дп-22 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5, прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_1 та про закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурорів Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4, ОСОБА_3 » згідно з яким прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.

Не погоджуючись з вищевказаними рішеннями відповідачів, позивач звернувся з даним адміністративного позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не довели належними та допустимими доказами наявності у діях позивача дисциплінарного правопорушення, яке виявилось у невиконанні чи неналежному виконанні службових обов`язків та не розкрито змісту порушень, встановлених під час службового розслідування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VIII (у редакції, чинній на час виникнення та існування спірних відносин, надалі - Закон №1697-VIII).

У відповідності до положень статті 19 Закону України «Про прокуратуру» прокурор має право брати участь у прокурорському самоврядуванні для вирішення питань внутрішньої діяльності прокуратури у порядку, встановленому законом. Прокурори мають право бути членами професійних спілок, утворювати громадські організації та брати в них участь з метою захисту своїх прав та інтересів, підвищення свого професійного рівня.

Прокурор зобов`язаний вдосконалювати свій професійний рівень та з цією метою підвищувати кваліфікацію.

Прокурор періодично проходить підготовку у Національній академії прокуратури України, що має включати вивчення правил прокурорської етики.

Прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися присяги прокурора. За порушення присяги прокурор несе відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків; 2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення; 3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень; 4) порушення встановленого законом порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; 6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; 7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку; 8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення; 9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

Порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорсько-слідчих працівників, види дисциплінарних стягнень, строки їх застосування тощо визначено положеннями статей 44-50 Закону України «Про прокуратуру», які відповідно до абзацу 3 пункту 1 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру» набрали чинності 15.04.2017.

Згідно з пунктами 2, 10 частини першої статті 3 Закону № 1697-VII діяльність прокуратури ґрунтується на засадах законності, справедливості, неупередженості, об`єктивності та неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Нормами Кодексу етики, а саме статтями 5, 10, 11, 15, регламентовано, що професійна діяльність прокурорів ґрунтується на принципах верховенства права, справедливості, неупередженості та об`єктивності, професійної честі та гідності.

Відповідно до зазначених принципів професійна діяльність прокурора має ґрунтуватися на неухильному дотриманні конституційних принципів верховенства права та законності.

При здійсненні повноважень прокурор зобов`язаний діяти відповідно до Закону, своєчасно вживати вичерпних заходів для їх належного виконання; зобов`язаний діяти справедливо, неупереджено, додержуючись вимог закону щодо підстав, порядку та умов реалізації повноважень прокуратури в межах її функцій; дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність; прокурор повинен здійснювати службові повноваження сумлінно, компетентно, вчасно і відповідально, постійно підвищувати свій загальноосвітній та професійний рівень.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною першою статті 7 КПК України визначено загальні засади судочинства та передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться законність (пункт 2) та презумпція невинуватості (пункт 10).

Статтею 9 КПК України регламентовано таку загальну засаду судочинства як законність та встановлює такі зобов`язання прокурора під час кримінального провадження: - неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (частина перша); - всебічно, повно і неупереджено досліджувати обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (частина друга).

Повноваження прокурора у кримінальному процесі безпосередньо визначені статтею 36 КПК України, згідно із пунктами 9, 11, 13, 14, 17, 20, 21 якої прокурор уповноважений: - приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; - повідомляти особі про підозру; - затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта, самостійно складати обвинувальний акт; - звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; - перевіряти повноту і законність проведення процесуальних дій; - оскаржувати судові рішення в порядку, встановленому цим Кодексом; - здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Поняття законності розкрито зокрема у статті 9 Кримінального процесуального кодексу України, згідно якої під час кримінального провадження прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Як сторона обвинувачення, прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, та наділений достатніми повноваженнями для забезпечення виконання завдань кримінального провадження. Зазначене забезпечує засади рівності та змагальності сторін кримінального провадження (стаття 36 КПК України).

Згідно з частиною першою статті 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.

Право на звернення до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти (частина друга статті 45 Закону № 1697-VII).

Згідно з частинами першою - четвертою, шостою, дев`ятою-одинадцятою статті 46 Закону №1697-VII cекретаріат відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, у день надходження дисциплінарної скарги реєструє її та за допомогою автоматизованої системи визначає члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, для вирішення питання щодо відкриття дисциплінарного провадження.

Член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, своїм вмотивованим рішенням відмовляє у відкритті дисциплінарного провадження, якщо: 1) дисциплінарна скарга не містить конкретних відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку прокурора; 2) дисциплінарна скарга є анонімною; 3) дисциплінарна скарга подана з підстав, не визначених статтею 43 цього Закону; 4) з прокурором, стосовно якого надійшла дисциплінарна скарга, припинено правовідносини у випадках, передбачених статтею 51 цього Закону; 5) дисциплінарний проступок, про який зазначено у дисциплінарній скарзі, вже був предметом перевірки і щодо нього відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, прийняла рішення, яке не скасовано в установленому законом порядку.

За відсутності підстав, передбачених частиною другою цієї статті, член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає рішення про відкриття дисциплінарного провадження щодо прокурора.

Заява за результатами проведеної перевірки доброчесності прокурора, внаслідок якої встановлено вчинення дисциплінарного проступку, є обов`язковою підставою для відкриття дисциплінарного провадження щодо прокурора.

Після відкриття дисциплінарного провадження член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки.

Під час здійснення перевірки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має право ознайомлюватися з документами, що стосуються предмета перевірки, отримувати їх копії, опитувати прокурорів та інших осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадян, громадських об`єднань необхідну для проведення перевірки інформацію. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право надавати пояснення або відмовитися від їх надання стосовно себе.

Перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, але не більш як на місяць.

До завершення дисциплінарного провадження прокурор не може бути звільнений з посади прокурора у зв`язку з поданням заяви про звільнення за власним бажанням.

Член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення.

Висновок та зібрані у процесі перевірки матеріали передаються на розгляд відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, та мають бути отримані його членами не пізніш як за п`ять днів до засідання, на якому такий висновок розглядатиметься.

Згідно приписів статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.

До повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, яке надсилається прокурору, додаються копія дисциплінарної скарги та висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

Висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор: 1) повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності; 2) не з`явився на засідання, не повідомивши про причини неявки; 3) не з`явився на засідання повторно.

Рішення про можливість розгляду висновку за відсутності відповідного прокурора приймає відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження.

Прокурор, який не братиме участі в засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, вправі надіслати письмові пояснення щодо висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, які оголошуються на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження.

Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, заслуховуються пояснення члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб.

Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, подавати заяву про його відвід.

Згідно зі ст. 48 Закону № 1697-VII відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

Член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, який проводив перевірку та готував висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, не має права брати участі у голосуванні при прийнятті рішення за результатами розгляду зазначеного висновку та бути присутнім під час проведення такого голосування.

При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

Рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.

У разі відсутності підстав для накладення на прокурора дисциплінарного стягнення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, своїм рішенням закриває дисциплінарне провадження.

Рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, викладається в письмовій формі, підписується головуючим і членами відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, які брали участь у розгляді висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, і оголошується на засіданні цього органу. Рішення у дисциплінарному провадженні має містити: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду прокурора, який притягається до дисциплінарної відповідальності; 2) обставини, встановлені під час здійснення провадження; 3) мотиви, з яких відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, ухвалила рішення; 4) суть рішення за наслідками розгляду із зазначенням виду дисциплінарного стягнення в разі його накладення; 5) порядок і строк оскарження рішення.

За наявності окремої думки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, викладає її у письмовій формі та додає до справи, про що головуючий повідомляє на засіданні. Зміст окремої думки на засіданні не оголошується. За клопотанням прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, йому надається копія окремої думки члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження.

Копія рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, вручається прокуророві, стосовно якого воно прийнято, або у семиденний строк надсилається йому поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення. У цей же строк копія рішення надсилається керівникові органу прокуратури, в якому прокурор, стосовно якого воно прийнято, обіймає посаду.

Рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, прийняте за результатами розгляду дисциплінарного провадження, оприлюднюється на її веб-сайті у семиденний строк.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1697-VII на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Згідно частини першої статті 50 Закону № 1697-VII прокурор може оскаржити рішення, прийняте за результатами дисциплінарного провадження, до адміністративного суду або до Вищої ради правосуддя протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні, підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності у дисциплінарній скарзі зазначений пункт 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», яким передбачено, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав невиконання чи неналежного виконання службових обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора є повне доведення його вини в ході службового розслідування чи дисциплінарного провадження, метою якого і є саме з`ясування обставин вчинення дисциплінарного проступку, уточнення ступеня вини особи. Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях прокурора ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Зі сказаного слідує, що відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження не приймає рішень на підставі припущень, неперевіреної, недостовірної інформації.

Виходячи із принципу та стандарту доказування, який має використовуватися в дисциплінарних провадженнях, і беручи до уваги публічно-правову природу дисциплінарної відповідальності слід віддати перевагу стандарту «поза всяким розумним сумнівом», який означає, що в достовірності факту (винуватості особи) не повинно залишитися розумних сумнівів: це не означає, що у його достовірності взагалі не має ні тіні сумнівів, але означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними.

Підґрунтям стандарту «поза всяким розумним сумнівом» є фундаментальна цінність суспільства - гірше осудити невинного, ніж дозволити винному уникнути покарання; відповідно суспільство, яке цінує добре ім`я і свободу кожного, не повинно засуджувати людину, коли є розумні сумніви в її винуватості.

Слід зазначити що дисциплінарний проступок - це винне, протиправне діяння (бездіяльність), яке зазіхає на трудову дисципліну у відповідному організованому колективі (підприємство, установа) шляхом невиконання чи неналежного виконання своїх трудових обов`язків, за яке передбачене застосування дисциплінарних санкцій, що визначені у чинному законодавстві.

Водночас, дисциплінарною комісією, у дисциплінарному провадженні не встановлено конкретних фактів, які безсумнівно свідчать про вчинення позивачем дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив, що склад дисциплінарного проступку позивача полягає у незабезпеченні керівником належної організації підпорядкованим працівником нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, зокрема, під час розгляду клопотання про звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з його хворобою.

Так, вироком Вінницького апеляційного суду від 23 грудня 2019 року у справі №127/21241/17 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 роки з конфіскацією всього особистого майна.

Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 29 липня 2020 року вирок Вінницького апеляційного суду від 23 грудня 2019 року залишено без змін, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 без задоволення.

У вересні 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області, за клопотанням адвокатів, звільнив ОСОБА_2 від покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з його хворобою, на підставі частини першої статті 74, частини другої статті 84 Кримінального кодексу України.

За таких обставин, звільняючи засудженого ОСОБА_2 від покарання за хворобою, Вінницький міський суд, на думку відповідача, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до статей 409, 413 Кримінального процесуального кодексу України є підставою для скасування ухвали цього суду в апеляційному порядку.

Прокурором ОСОБА_4 під час судового розгляду клопотання захисників обрано пасивну позицію, не забезпечено дотримання вимог законодавства, що стосуються порядку звільнення осіб від подальшого відбування покарання за хворобою та не орієнтовано на це суд. Під час висловлення своєї думки щодо законності клопотання, вирішення цього питання залишено на розсуд суду. Всупереч вимогам статті 9 Кримінального процесуального кодексу України та статті 84 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 не орієнтовано суд на правильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також на з`ясування всіх обставин, необхідних для прийняття законного рішення про наявність або відсутність підстав для звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання за хворобою.

Надалі ОСОБА_4 , всупереч вимогам статей 395, 539 Кримінального процесуального кодексу України не вжито заходів до апеляційного оскарження незаконного судового рішення, що призвело до пропуску строку на його оскарження в апеляційному порядку прокурором вищого рівня.

Керівник Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_1, перед розглядом судом питання про звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання у зв`язку з хворобою, орієнтували прокурора ОСОБА_4 на те, що в судових дебатах при розгляді клопотання захисників необхідно покластись на розсуд суду.

ОСОБА_4 складено довідку про результати розгляду питання про звільнення ОСОБА_2 від покарання за хворобою згідно з вимогами статті 84 Кримінального кодексу України у суді першої інстанції з висновком про законність ухвали Вінницького міського суду від 20 листопада 2020 року та про відсутність підстав для внесення апеляційної скарги, яку погоджено керівником Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_1. Водночас, вказану довідку упродовж доби з дня проголошення судового рішення до обласної прокуратури не спрямовано.

ОСОБА_1 при погодженні довідки (без дати складання) про законність ухвали Вінницького міського суду від 20 листопада 2020 року залишив поза увагою факт порушення вимог кримінального, кримінального процесуального та кримінально-виконавчого законодавства при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_2 від покарання у зв`язку з хворобою. ОСОБА_1 надав вказівку ОСОБА_4 покластись на розсуд суду, не орієнтував його на оскарження незаконного судового рішення, не ініціював перед прокурорами вищого рівня внесення апеляційної скарги.

У зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 з 23 по 25 листопада 2020 року у щорічній відпустці, виконувач обов`язків керівника Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_5 відмовилась 24 листопада 2020 року підписувати складену ОСОБА_4 довідку щодо обставин звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання за хворобою.

Фактично керівником Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_1. та прокурором ОСОБА_4 копію довідки та ухвали суду направлено на адресу начальника галузевого відділу Вінницької обласної прокуратури на сьомий день з дня ухвалення судом рішення про звільнення ОСОБА_2 від покарання.

Відповідач зазначає, що Вінницький апеляційний суд ухвалу Вінницького міського суду скасував як таку, що постановлена із порушенням вимог статей 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України. Водночас апеляційний суд констатував факт ухилення ОСОБА_2 від виконання вироку суду.

ОСОБА_1 пояснив, що прокурорам, яким доручено участь у розгляді клопотання, радив додатково опрацювати судову практику з аналогічних питань та, за необхідності, звернутись за отриманням методичної допомоги до галузевого відділу обласної прокуратури, зокрема щодо встановлення обсягу документів, які підлягають дослідженню, можливого допиту спеціалістів, тощо.

Щодо позиції по суті клопотання, ОСОБА_1 порадив ОСОБА_4 , у випадку наявності різного роду сумнівів та протиріч, які неможливо усунути, покластись на розсуд суду, а згодом із галузевим відділом обласної прокуратури опрацювати прийняте судом рішення на предмет його можливого апеляційного оскарження.

Також ОСОБА_1 зазначив, що особисто не вивчав та не аналізував самого клопотання захисників, доданих медичних документів до клопотання, не був присутнім під час судових засідань та особисто не чув показань допитаних медичних працівників, а висновки щодо обставин справи робив виходячи з тієї інформації, яка йому доповідалась. Його суб`єктивна думка не могла бути вирішальною при виконанні прокурором своїх процесуальних повноважень.

Відповідач дійшов висновку, що ОСОБА_1 , володіючи інформацією про перебування ОСОБА_2 у державному розшуку, неналежно виконуючи свої службові обов`язки, орієнтував ОСОБА_4 на те, щоб він поклався на розсуд суду при розгляді питання про звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання, а також всупереч організаційно-розпорядчим документам керівника Вінницької обласної прокуратури та Генерального прокурора, при погодженні позиції щодо законності цього рішення суду, викладеній у довідці, складеній ОСОБА_4 , залишив поза увагою факт порушення вимог законодавства при звільненні ОСОБА_2 від відбування покарання та не орієнтував ОСОБА_4 на подальше оскарження ухвали Вінницького міського суду в апеляційному порядку.

На думку відповідача, позивач своїми діями порушив вимоги пунктів 6, 6.2 наказу Генерального прокурора від 03 серпня 2020 року №353 «Про організацію діяльності прокурорів з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян», якими (у редакції, чинній на момент розгляду клопотання про звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання) передбачалось, що керівникам місцевих (окружних) прокуратур, їхнім першим заступникам та заступникам у межах компетенції забезпечити участь прокурорів у справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законами України, у тому числі щодо правопорушень, вчинених на території піднаглядних об`єктів, а також якісне, ефективне та своєчасне реагування на незаконні судові рішення відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, Відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження встановив факт ухилення позивача від вчинення дій, передбачених законом та посадовою інструкцією, в рамках виконання спеціальних повноважень, а саме, як керівник місцевої прокуратури не надав належну правову допомогу та не вжив заходів щодо підвищення підпорядкованим йому прокурором - ОСОБА_4 , своєї кваліфікації.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не довів причинно-наслідкового зв`язку між діями позивача та ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2020, якою звільнено ОСОБА_2 від покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з його хворобою враховуючи, зокрема те, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді клопотання та у судових засіданнях.

При цьому, посилання підпорядкованого позивачу прокурора у судових дебатах «на розсуд суду» не впливає на правильність застосування судом правових норм під час прийняття відповідного рішення та не може бути підставою для притягнення керівника такого прокурора до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, 07 червня 2021 року Вінницьким апеляційним судом ухвалу Вінницького міського суду від 20 листопада 2020 року скасовано як таку, що постановлена із порушенням вимог статей 537, 539 КПК України. Судом апеляційної інстанції констатовано факт ухилення ОСОБА_2 від виконання вироку суду.

Відповідачем не було доведено наявності шкідливих наслідків від існування скасованої в подальшому ухвали суду, та наявності при цьому вини позивача чи наміру в спричиненні таких наслідків.

При цьому, суб`єктивна думка позивача, висловлена під час обговорення обставин справи не могла мати вирішальний вплив на позицію підлеглого прокурора під час виконання ним службових обов`язків, у тому числі, враховуючи відсутність відповідних наказів чи вказівок, обов`язкових до виконання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що необґрунтованими є посилання відповідача на несвоєчасність направлення довідки про результати розгляду питання щодо звільнення ОСОБА_2 від покарання за хворобою згідно з вимогами статті 84 Кримінального кодексу України у суді першої інстанції до обласної прокуратури, оскільки вказана довідка направлена у межах строку на апеляційне оскарження, враховуючи, що у період з 23 по 25 листопада 2020 року позивач перебував у відпустці.

Відповідачі не обґрунтували та не довели належними та допустимими доказами порушення ОСОБА_1 вимог пункт 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», в чому виявились такі порушення, які дії вчинив, мав вчинити або неналежно вчинив позивач, зокрема, у якій формі мало відображатись надання належної правової допомоги та вжиття заходів щодо підвищення підпорядкованим йому прокурором - ОСОБА_4 , своєї кваліфікації.

Тобто, в матеріалах справи взагалі відсутня інформація щодо роботи, яку мав організувати позивач з метою підвищення кваліфікації підлеглим прокурором, чим це передбачено та докази, що зазначена робота не організована або організована неналежним чином.

Колегія суддів звертає особливу увагу, що відповідно до висновку складено Офісу Генерального прокурора «Про наявність дисциплінарного проступку прокурора ОСОБА_4 та відсутність дисциплінарного проступку прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 », запропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності прокурора ОСОБА_4 та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді догани та закрити дисциплінарне провадження стосовно, зокрема, ОСОБА_1 .

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачі не довели необхідність застосування до ОСОБА_1 такого стягнення як догана та не обґрунтували неможливість або недоцільність накладення м`якшого дисциплінарного стягнення, зокрема у вигляді зауваження, та вказує наступне.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1697-VII на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Приймаючи рішення про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, Комісією застосовано догану.

Догана є наймеш суворим із передбачених статтею 49 Закону № 1697-VII видом стягнення.

Разом із тим, накладання дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження нормами Закону №1697-VII не передбачено.

Суд першої інстанції вказав, що органом уповноваженим на перевірку дисциплінарної скарги та складання висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора є Відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження.

Як вбачається з матеріалів дисциплінарного провадження, висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, Відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження не складав.

Натомість, такий висновок складено Офісом Генерального прокурора «Про наявність дисциплінарного проступку прокурора ОСОБА_4 та відсутність дисциплінарного проступку прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 », яким пропонується притягнути до дисциплінарної відповідальності прокурора ОСОБА_4 та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді догани та закрити дисциплінарне провадження стосовно, зокрема, ОСОБА_1 .

Листом від 03 грудня 2021 року №07/3-86вих-21 відповідач направив вказаний висновок позивачу, зазначивши у ньому інформацію про проведення засідання стосовно розгляду цього висновку.

Таким чином, на переконання суду першої інстанції, відповідач порушив порядок здійснення дисциплінарного провадження під час розгляду дисциплінарної скарги про вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 .

Колегія суддів вказує, що у зв`язку із набранням чинності (з 25 вересня 2019 року) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-IX (далі - Закон №113-IX) до 01 вересня 2021 року зупинено дію положень Закону № 1697-VII, що регламентували роботу Комісії.

Положеннями підпунктів 7, 8 пункту 22 розділу ІІ Закону № 113-IX визначено, що в Офісі Генерального прокурора утворюється кадрова комісія, як орган для забезпечення розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

Генеральний прокурор визначає: перелік, склад і порядок роботи кадрової комісії Офісу Генерального прокурора; порядок розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та процедуру здійснення дисциплінарного провадження.

Наказом Генерального прокурора від 04 листопада 2019 року № 266 затверджено Порядок розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження (далі - Порядок № 266).

Також наказом Генерального прокурора від 09 січня 2020 року № 9 утворена Кадрова комісія з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

Відповідно до цього наказу Кадрова комісія з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів забезпечувала розгляд дисциплінарних скарг про вчинення дисциплінарних проступків прокурорами Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, обласних (регіональних) прокуратур, окружних (місцевих) прокуратур, військових прокуратур, а також здійснення щодо них дисциплінарного провадження.

У своїй діяльності Кадрова комісія з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів керувалася Конституцією України, Законами № 1697-VII, № 113-ІХ, Порядком № 266 та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 6 розділу І Порядку № 266 дисциплінарне провадження передбачає: відкриття дисциплінарного провадження; проведення перевірки дисциплінарної скарги; розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та прийняття рішення.

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку № 266 встановлено строк проведення перевірки дисциплінарної скарги та відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, який не перевищує тридцяти робочих днів із дня прийняття рішення про відкриття дисциплінарного провадження, а у випадку повторного розподілу дисциплінарного провадження - із дня такого розподілу.

З 01 вересня 2021 року поновлено дію окремі норми Закону № 1697-VII, діях яких зупинялась вище вказаним Законом, зокрема, щодо статусу та повноважень Комісії, здійснення нею дисциплінарного провадження щодо прокурорів, накладення стягнень на прокурорів та прийняття рішень про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.

Поряд з цим підпунктом 8-1 пункту 22 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-IX передбачено, що після 01 вересня 2021 року визначені відповідно до цього пункту порядки та процедури застосовуються до правовідносин, розпочатих до зазначеної дати.

Відкриті кадровою комісією, утвореною для забезпечення розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів до 01 вересня 2021 року, дисциплінарні провадження щодо прокурорів, стосовно яких на момент початку діяльності відповідного органу, що здійснює дисциплінарні провадження, визначеного положенням про порядок його роботи, не ухвалено рішення, передаються кадровою комісією цьому органу для продовження їх розгляду в порядку, визначеному законом.

Беручи до уваги приписи зазначених норм, можна прийти до висновку що законодавець створив, такі умови, що у випадку не утворення правомочного складу Комісії після 01 вересня 2021 року не допустити вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Тобто, указаним Законом чітко визначено необхідність забезпечення безперервності здійснення дисциплінарного провадження, та не пов`язує з датою (01 вересня 2022 року) здійснення виключно Комісією дисциплінарного провадження щодо прокурорів, натомість надає Кадрової комісії повноваження провести перевірку за дисциплінарною скаргою, скласти висновок та розглянути його на засіданні Кадрової комісії.

Рішенням Комісії від 26 жовтня 2021 року № 16зп-21 визначено, що днем початку її діяльності є 03 листопада 2021 року.

З огляду на це, Кадровою комісією Офісу Генерального прокурора, з урахуванням підпункту 8-1 пункту 22 розділу ІІ Закону № 113-IX, 23 вересня 2021 року складено висновок про наявність дисциплінарного проступку прокурора.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про порушення Комісією вимог статей 46-48,73, 77 Закону № 1697-VII є безпідставними.

Разом із тим, враховуючи вищевикладене, на підставі встановлених під час розгляду справи фактів та обставин, беручи до уваги, що відповідач не довів належними та допустимими доказами наявності у діях позивача дисциплінарного правопорушення, яке виявилось у невиконанні чи неналежному виконанні службових обов`язків та не розкрито змісту порушень, встановлених під час службового розслідування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося за відсутності правових підстав, а тому оскаржуване рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження №9дп-22 від 12 січня 2022 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5, прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_1 та про закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурорів Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4, ОСОБА_3» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_1 та накладення дисциплінарного стягнення у виді догани є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи, що наказ керівника Вінницької обласної прокуратури №48к від 24 січня 2022 року про застосування дисциплінарного стягнення до прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_1 прийнятий на підставі рішення Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження від 12 січня 2022 року №9дп-22, то такий наказ є протиправним та підлягає скасуванню, як похідний.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів доходить висновку про необхідність частково задовольнити апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Вінницької обласної прокуратури - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2022 року - змінити в мотивувальній частині.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 19.02.2024.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна