Справа № 600/4782/23-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/4782/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

16 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом, в якому (з урахуванням позовної заяви у новій редакції) просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника від 24.04.2023 № 2400-1702-8/15699;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 з 05.04.2023 року пенсію по втраті годувальника на підставі Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723- ХІІ у розмірі 70% заробітку померлого чоловіка, ОСОБА_2 , який зазначений у довідці від 03.03.2020 року № 02-10/68/2020, виданої Чернівецьким апеляційним судом та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум, без обмеження її граничним розміром (з урахуванням положень Закону, що в разі підвищення заробітної плати суддів - у збільшеному розмірі).

Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 20.10.2023 позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, оформлене листом від 24.04.2023 № 2400-1702-8/15699, про відмову в переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 з 05.04.2023 пенсію по втраті годувальника на підставі Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у розмірі 70% заробітку померлого чоловіка, ОСОБА_2 , який зазначений у довідці від 03.03.2020 № 02-10/68/2020, виданої Чернівецьким апеляційним судом та здійснити виплату пенсії, із врахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що померлий чоловік позивача перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Чернівецькій області та отримував щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці.

Вважає, що оскільки пенсія державного службовця померлому годувальнику не призначалась, відтак обчислення пенсії по втраті годувальника позивачу виходячи із розміру пенсії державного службовця є безпідставним.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу від 16.06.1984 Серії НОМЕР_1 перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було зареєстровано 16.06.1984 (а.с. 11).

ОСОБА_1 з серпня 2020 року перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 12).

Згідно протоколу № 7461 від 30.12.2016, ОСОБА_2 призначено з 15.12.2016 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% виходячи із стажу роботи на посаді судді. Для розрахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці враховано стаж роботи на посаді судді 25 років 5 місяців 6 днів (а.с. 29).

Довідкою від 03.03.2020 № 02-10/68/2020, виданою Чернівецьким апеляційним судом підтверджується розмір суддівської винагороди ОСОБА_2 в розмірі 184976,00 грн (а.с. 62 на звороті).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.04.2023 Серія НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 16).

Згідно з довідкою № 527540 від 26.04.2023, виданою Відділом ведення реєстру територіальної громади Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 з 27.10.2020 по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) проживав за адресою АДРЕСА_1 , в т.ч.: із дружиною ОСОБА_1 , яка також зареєстрована за вказаною адресою (а.с. 15).

11.04.2023 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області із заявою та доданими до неї документами про перехід із пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі норм ст. 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року № 3723-XII без обмежень її граничним розміром (а.с. 18-19).

За результатами розгляду заяви, 24.04.2023 Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області листом за вих. № 2400-1702-8/15699 повідомило позивачу про відмову у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про державну службу». Підставою відмови зазначено те, що відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 пенсійне забезпечення державного службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII законом не передбачено призначення пенсії за померлого годувальника (а.с. 26-27).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, ч. 2 ст. 36 Закону України №1058-IV визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Приписами ч. 1 ст. 37 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно з ч. 1 ст. 38 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Слід також зазначити, що 01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" №889 (далі - Закон №889), пунктами 10 та 12 Прикінцевих та Перехідних положень якого установлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723 та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до абз.5 ч. 2 статті 46 Закону №889 до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах суддів.

Аналогічні норми містяться і у Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України 03.05.1994 №283 (який був чинним до 25.03.2016).

Частини 1, 13, 14 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлюють, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених ч. 10 цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Слід також зазначити, що у відповідності до ч. 4 стаття 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-XII визначала, що судді, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон №3723).

Стаж державної служби, до набрання чинності Закону № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 (далі Порядок №283).

Згідно пункту 1 Порядку №283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Нормами абзаців 1,2,4 пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба):

на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу" (3723-12), а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців;

на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів;

на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Частиною 1 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI визначено, що судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" (3723-12) або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання.

Таким чином, за наявності умов, передбачених Законом України "Про державну службу", стажу державної служби у особи, на утриманні якого перебувала особа, остання має право на таку пенсію.

Як встановлено судом першої інстанції, чоловік позивачки, як на момент призначення довічного грошового утримання, так і на момент смерті мав більше 20 років стажу роботи на посадах віднесених до державної служби, тобто мав право на одержання пенсії державних службовців відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому позивач має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII.

Колегія суддів вважає помилковою позицію відповідача щодо відмови у переведенні позивача на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст.37 Закону №3723-XII, з підстав, що Законом № 889-VIII не передбачено призначення даного виду пенсії, з огляду на те, що, розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи (в даному випадку позивача) при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі його смерті відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII.

Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду у справі №236/3193/16-а від 09.11.2018 року, які в силу ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом при ухваленні даного рішення.

Колегія суддів також враховує позицію Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 440/7341/20 в якій суд дійшов висновку, що частину першу статті 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" слід застосовувати з урахуванням того, що розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника - судді у відставці, що отримував щомісячне довічне грошове утримання і на час смерті мав право на пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993, визначається на вибір заявника, що звернувся за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі:

(1) 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993, або

(2) 50% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003.

Тобто, суд звернув увагу органу Пенсійного фонду на те, що вибір заявника (там, де він є) є вирішальним і тоді, коли йдеться про обчислення розміру пенсії. Однак цей вибір є ілюзорним, коли особа не обізнана про свої права та альтернативи.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо визнання протиправною відмову відповідача у переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, та зобов`язання відповідача призначити позивачу з 05.04.2023 пенсію по втраті годувальника на підставі Закону № 3723-ХІІ у розмірі 70% заробітку померлого чоловіка, ОСОБА_2 , який зазначений у довідці від 03.03.2020 № 02-10/68/2020, виданої Чернівецьким апеляційним судом та здійснити виплату пенсії, із врахуванням раніше виплачених сум.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.