Справа № 522/21088/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 522/21088/23
Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

10:24 год., м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

04.12.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

скасувати постанову Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради у справі про адміністративне правопорушення Серії ОДП №1448765 від 18.10.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 122 КУпАП;

справу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрити;

стягнути з Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради судові витрати та суму сплаченого штрафу.

В обґрунтування позову зазначено, що 18.10.2023 року інспектором по паркуванню Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, у зв`язку із виявленням порушення вимог підпункту «б» пункту 15.10 Правил дорожнього руху, у відношенні позивача винесено постанову Серії ОДП №1448765 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Оспорюючи правомірність та обґрунтованість адміністративного стягнення, позивач вказує, що порушень Правил дорожнього руху не допускав, адже під час використання тротуару у якості стоянки для легкового автомобіля керувався положеннями підпункту «в» пункту 15.10 Правил дорожнього руху, які є спеціальними по відношенню приписів підпункту «б» пункту 15.10 Правил дорожнього руху.

У додаткових поясненнях, з посиланням на приписи пункту 26.3 та розділу 33 Правил дорожнього руху, додає, що відсутність в його діях складу правопорушення і неможливість притягнення до адміністративної відповідальності підтверджується й тим, що у місці здійснення стоянки транспортного засобу позивач проживає і працює та поставив свій транспортний засіб у спосіб, передбачений законом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд скасував постанову серії ОДП 1448765 у справі про адміністративне правопорушення від 18.10.2023 року, винесену інспектором з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Рябініним С.М., відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 536,8 гривень.

В іншій частині позовних вимог суд відмовив.

Проаналізувавши положення підпункту «б» та підпункту «в» пункту 15.10 Правил дорожнього руху, суд першої інстанції виходив з того, що водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог: стоянка здійсниться легковим автомобілем та мотоциклом; стоянка здійснюється на краю тротуару; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

При цьому, суд першої інстанції зауважив на тому, що приписи підпункту «в» пункту 15.10 Правил дорожнього руху є спеціальними по відношенню до підпункту «б» цих положень Правил і які не вимагають встановлення знаків, що регулюють порядок стоянки транспортного засобу.

З огляду на те, що під час здійснення стоянки транспортного засобу позивач керувався спеціальними нормами підпункту «в» пункту 15.10 Правил дорожнього руху і їх порушень не допустив, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного стягнення, наявність підстав для скасування постанови Департаменту із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт вказує на помилковість посилання суду першої інстанції на приписи підпункту «в» пункту 15.10 Правил дорожнього руху, адже цими положеннями Правил дорожнього руху врегулювано можливість здійснення стоянки транспортного засобу у місці, позначеним дорожнім знаком 5.39 «Зона стоянки».

Акцентуючи увагу на заборону руху транспортними засобами тротуарами та не здійсненні паркування автомобіля в установленому для цього місці, підтвердженні вчинення адміністративного правопорушення належними доказами, апелянт наполягає на правомірності оспорюваної постанови, повній необґрунтованості адміністративного позову та відсутності підстав для його задоволення.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заперечуючи обґрунтованість доводів і вимог апелянта, позивач наполягає на тому, що до легкових автомобілів, які використовують тротуар у якості стоянки застосовується саме підпункт «в» пункту 15.10 Правил дорожнього руху, а тому рух автомобіля тротуаром, пов`язаний із заїздом/виїздом на місце стоянки не може становити склад правопорушення. Той факт, що поряд із місцем, де був припаркований автомобіль позивача, облаштовано спеціальну (платну) парковку і наявність на парковці вільних місць, не позбавляє позивача здійснити стоянку транспортного засобу у відповідності до положень підпункту «в» пункту 15.10 Правил дорожнього руху.

Доводить, що чинним законодавством дозволяється здійснення стоянки легкового автомобіля на тротуарах при відсутності спеціальних «дозволяючих» знаків за умови паркування на краю тротуару та залишення на тротуарі 2 метрів для вільного руху пішоходів, що і було виконано позивачем. Крім того, зазначає, що у пішохідну зону дозволяється в`їзд транспортним засобам, що належать громадянам і до яких відноситься позивач, які проживають або працюють у цій зоні.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, згідно Свідоцтва Серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки LEXUS, д.н.з. НОМЕР_2 , модель LX 570, типу загальний легковий-загальний універсал-В.

18.10.2023 року о 12:12 год. інспектором з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Рябініним С.М. винесено постанову Серії ОДП 1448765, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 18.10.2023 року о 11:39 год. здійснив стоянку транспортного засобу на тротуарі (не позначеному відповідними дорожніми знаками, встановленими із табличками) по вул. Рішельєвська, 9, м. Одеса, чим допустив порушення вимог підпункту «б» пункту 15.10 Правил дорожнього руху.

Виявлене правопорушення інспектором з паркування зафіксовано за допомогою технічних засобів у спосіб фотозйомки.

Не погоджуючись із вказаною постановою, посилаючись на її необґрунтованість та невідповідність чинному законодавству, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Оспорюваною у цій справі є правомірність висновків інспектора з паркування про порушення водієм і власником транспортного засобу вимог підпункту «б» пункту 15.10 Правил дорожнього руху. Позивач вказує, що у спірному випадку під час здійснення стоянки транспортного засобу на тротуарі мав право керуватись положеннями підпункту «в» пункту 15.10 Правил дорожнього руху.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (пункти 1.1, 1.9 Правил).

Згідно із пунктом 1.3 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За визначенням, наведеним у пункті 1.10 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306, тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Також, згідно із пунктом 11.13 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

Відповідно до пунктів 15.1, 15.2, 15.6 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Стоянка всіх транспортних засобів у місцях, позначених дорожніми знаками 5.42.1, 5.42.2, 5.43, встановленими з табличкою 7.6.1, дозволяється на проїзній частині вздовж тротуару, а встановленими з однією з табличок 7.6.2-7.6.6 - легкових автомобілів і мотоциклів тільки так, як показано на табличці.

У пункті 15.10 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 передбачено, що стоянка забороняється, зокрема:

на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками) (б);

на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м (в).

Аналіз положень пункту 15.10 у взаємодії з пунктом 15.6 Правил дорожнього руху України дає підстави для висновку, що стоянка легкового автомобілю на тротуарі можлива у декількох випадках:

у місцях, позначених дорожніми знаками, встановленими з відповідними табличками тільки у спосіб, позначений на табличці;

на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що автомобіль позивача було припарковано на краю тротуару, який примикає до проїзної частини, та на ділянці дороги, на яку не поширюється зона дії знаків 5.42.1-5.42.3 «Місце для стоянки».

Крім того, інспектором не встановлено та відповідними доказами не підтверджено, що здійснення позивачем стоянки транспортного засобу на тротуарі відбулось із залишенням місця для руху пішоходів менше 2 м.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність відповідачем правомірності та обґрунтованості постанови, наявність підстав для її скасування в судовому порядку.

З огляду на те, що висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв