Справа № 320/14348/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2024 року м.Київ № 320/14348/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову відповідача у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.2014 по 30.12.2020;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.2014 до 30.12.2020.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що у 2017 році відповідач здійснив перерахунок його пенсії з порушенням норм чинного законодавства, оскільки до виходу позивача на пенсію за віком, останній отримував пенсію по інвалідності, тому під час перерахунку пенсії відповідач повинен був врахувати період не за 60 місяців, а за 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії незалежно від перерв у роботі. Позивач наголошує, що заробітна плата за період з 01.01.2014 по 30.12.2020 має бути взята ПФУ для перерахунку пенсії.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_1 , подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про те, що обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. Дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення", та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримуєте пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон). Відповідно до заяви від 08.09.2021 позивачеві було проведено перерахунок пенсії по стажу 01.09.2021. Страховий стаж було зараховано по 31.12.2020. Оскільки після попереднього перерахунку пенсії не набуто 24 місяці страхового стажу після попереднього перерахунку, підстави для перерахунку пенсії по стажу та заробітній платі відсутні. Згідно даних персоніфікованого обліку, страховий стаж після грудня 2020 року відсутній. На цих підставах відповідач вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві є правомірними, управління діяло в межах своєї компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач, не погоджуючись з позицією відповідача, викладеною у відзиві на позовну заяву, подав відповідь на відзив, у якому зазначив про те, що він у лютому 2023 року звертався до ГУ ПФУ в м.Києві з заявою про здійснення перерахунку пенсії, проте відповідач відмовив у здійсненні перерахунку пенсії оскільки не пройшло 24 місяців. Однак, за період з вересня 2020 року по січень 2023 пройшло більше 24 місяців, а отже відсутні підстави щодо відмови у перерахунку індивідуального коефіцієнту заробітної плати.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у заявах по суті справи, позивачу - ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , було призначено пенсію по інвалідності з 30.01.2006. Позивач продовжував працювати.

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві. області.

З серпня 2017 року позивача було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до заяви від 28.08.2019 позивачеві проведено перерахунок пенсії по стажу 01.09.2019.

Страховий стаж було зараховано по 31.07.2019. Розмір пенсії розраховується із заробітку з період з 01.07.2000 по 31.12.2013.

Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати становить 1,95173. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становить 10591,26 грн.

Обчислювати розмір пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31.07.2021 було недоцільно, оскільки це призводило до зменшення індивідуального коефіцієнту т середньомісячного заробітку для обчислення пенсії.

Відповідно до заяви від 08.09.2021 позивачеві було проведено перерахунок пенсії по стажу з 01.09.2021. Страховий стаж було зараховано по 31.12.2020. Оскільки після попереднього перерахунку пенсії не набуто 24 місяці страхового стажу після попереднього перерахунку, підстави для перерахунку пенсії по стажу та заробітній платі відсутні.

15.02.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.2014 до 30.12.2020.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 23.02.2023 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії. Відповідь мотивована тим, що відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. Згідно з частиною 2 статті 24 Закону страховий стаж обчислю» територіальними органами Пенсійного фонду України відповідно до вимог і Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Відповідно до заяви від 28.08.2019 позивачу було проведено перерахунок пенсії по стажу з 01.09.2019. Страховий стаж було зараховано по 31.07.2019. Розмір пенсії розраховується із заробітку за період з 01.07.2000 по 31.12.2013. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати становить 1,95173. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії стан 10591,26 грн. Обчислювати розмір пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31.07.2019 було недоцільно, оскільки це призводило до зменшення індивідуального коефіцієнту та середньомісячного заробітку для обчислення пенсії. Відповідно до заяви від 08.09.2021 позивачу було проведено перерахунок пенсії по стажу з 01.09.2021. Страховий стаж було зараховано по 31.12.2020. Оскільки після попереднього перерахунку пенсії не набуто 24 страхового стажу після попереднього перерахунку, підстави для перерахунку пенсії по стажу та заробітній платі відсутні. Згідно даних персоніфікованого обліку, страховий стаж після грудня 2020 року відсутній. Враховуючи зазначене, підстави для перерахунку пенсії, згідно заяви від 09.02.2023 відсутні.

Позивач, вважаючи своє право порушеним діями Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, враховуючи розрахунок заробітної плати за період з 01.01.2014 по 30.12.2020, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

01.01.2004 набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), який врегулював принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Закону № 1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, та додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Приписами абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV визначено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Статтею 40 Закону №1058-ІV регламентовано порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

За приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Як встановлено судом, 15.02.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою про перерахунок пенсії, враховуючи розрахунок заробітної плати за період з 01.01.2014 по 30.12.2020.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 23.02.2023 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії.

З 30.01.2006 року позивачу було призначено пенсію по інвалідності.

Відповідач підтвердив, що позивач отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи, яку обчислено відповідно до Закону №1058 при страховому стажі 33 роки, в тому числі 8 років 0 місяців 29 днів додаткового стажу та середньомісячного заробітку, визначеного за період роботи з 01.07.1995 по 31.12.2005 (індивідуальний коефіцієнт для обчислення - 1,68510 (до оптимізації), індивідуальний коефіцієнт для обчислення - 1,89801 (після оптимізації).

За заявою від 05.02.2014, позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після призначення пенсії, позивач продовжував працювати.

Відповідно до заяви від 28.08.2019 Вам було проведено перерахунок г по стажу з 01.09.2019. Страховий стаж було зараховано по 31.07.2019. Розмір пенсії розраховується із заробітку за період з 01.07.201 31.12.2013. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати становить 1,95173. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії стан 10591,26 грн.

Обчислювати розмір Вашої пенсії з урахуванням заробітної плати за з 01.07.2000 по 31.0.7.2019 було недоцільно, оскільки це призводило до змен індивідуального коефіцієнту та середньомісячного заробітку для обчис пенсії.

Відповідно до заяви від 08.09.2021 Вам було проведено перерахунок по стажу з 0 і .09.2021. . Страховий стаж було зараховано по 31.12.2020.

Оскільки після попереднього перерахунку пенсії не набуто 24 страхового стажу після попереднього перерахунку, підстави для перер пенсії по стажу та заробітній платі відсутні.

Як зазначає відповідач, при проведенні зазначених перерахунків було обрано найбільш доцільніший варіант розрахунку пенсії.

Позивач наголошує, що за даними персоніфікованого обліку та довідки по заробітній платі вбачається, що за період з 01.01.2014 по 30.12.2020 його заробітна плата була найбільшою за весь період трудової діяльності, тому саме цей період повинен був бути взятий ПФУ для перерахунку пенсії.

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає, що за змістом статті 40 Закону № 1058-IV законодавцем імперативно установлено, що для обчислення пенсії має враховуватися заробітна плата (дохід), отримана після 01 липня 2000 року протягом усього періоду страхового стажу особи без будь-яких виключень.

Верховний Суд у постанові від 18.07.2018 у справі № 461/4328/16-а дійшов такого висновку:

« порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії в солідарній системі законодавець урегулював у ст. 40 Закону № 1058-ІV й абзацом 1 ч. 1 цієї статті передбачив врахування для обчислення пенсії заробітної плати (доходу) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року.

Тобто, законодавець імперативно встановив, що для обчислення пенсії має враховуватися заробітна плата (дохід), отримана після 01 липня 2000 року протягом усього періоду страхового стажу особи без будь-яких виключень.

Єдиний виняток із цього правила встановлювався в абзаці 3 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-ІV, який передбачав допустимість за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, виключення з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, періодів до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом 3 ч. 1 ст. 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Водночас закріплена у наведеній нормі можливість оптимізації заробітку стосується призначення пенсій, і не може бути застосована при перерахунку вже призначеної пенсії .».

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-ІV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

За таких обставин, враховуючи, що спірні правовідносини не стосуються винятку, встановленого в абзаці 3 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-ІV, суд вважає, що позивач має право на проведення перерахунку пенсії, враховуючи розрахунок заробітної плати за період з 01.01.2014 по 30.12.2020 рр.

Що стосується способу захисту порушених прав позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Закону № 1058-ІV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема, стаття 46 Закону № 1058-ІV, стаття 51 № 2262-ХІІ (щодо не обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , враховуючи розрахунок заробітної плати за період з 01.01.2014 по 30.12.2020, підлягають задоволенню частково.

Так, 15.02.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою про перерахунок пенсії, враховуючи розрахунок заробітної плати за період з 01.01.2014 по 30.12.2020 рр.

Отже, з метою захисту прав позивача, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві здійснити перерахунок пенсії позивача з 15.02.2023, враховуючи розрахунок заробітної плати за період з 01.01.2014 по 30.12.2020 рр.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1-2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору на суму 1073,60 грн, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.2014 по 30.12.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (код ЄДРПОУ - 42098368, вул.Бульварно-Кудрявська, 16, м.Київ) з 15.02.2023 здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.2014 до 30.12.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код ЄДРПОУ - 42098368, вул.Бульварно-Кудрявська, 16, м.Київ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений ним судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.