Справа № 580/2968/23
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2968/23 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року (розглянута в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, м. Черкаси, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2023 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить: - визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям- під час дії воєнного стану» за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в розмірі з розрахунку 100000 гривень на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або заходах за періоди з 30.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, 3 01.09.2022 по 15.09.2022; - зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного-стану» за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в розмірі з розрахунку 100000 гривень на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або заходах за періоди з 30.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 15.09.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому виплачено щомісячну додаткову винагороду в розмірі з розрахунку 30000 грн на місяць, а не 100000 грн. пропорційно часу участі у бойових діях або заходах, з підстав не відповідності форм виданих в/ч НОМЕР_2 довідок про дні безпосередньої участі у бойових діях або заходах за періоди з 30.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 15.09.2022.

На вимогу позивача про виплату щомісячної додаткової винагороди в належному розмірі листом від 04.04.2023 № 901/2/1101 командуванням в/ч НОМЕР_1 позивача повідомлено, що в/ч НОМЕР_2 не входить до визначеного окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 переліку частин, які мають право видавати довідки для виплати додаткової грошової винагороди в розмірі 100 000 грн.

Позивач звернув увагу, що у разі надходження довідки про дні безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, у командира військової частини за місцем штатної служби цих військовослужбовців виникає обов`язок щодо включення їх до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень.

Позивач вважає, що Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 не встановлюється право / обов`язок командирів військових частин за місцем штатної служби відряджених військовослужбовців перевіряти повноваження командування інших військових частин щодо видачі довідок про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або заходах.

За достовірність виданих довідок несуть відповідальність командири тих військових частин, до яких відряджено військовослужбовців для участі в бойових діях. Створення переліку військових частин, що мають право видавати вищевказані довідки, Окремим дорученням не передбачено.

Позивач зазначив, що згідно Інструкції з діловодства у Збройних Силах України у разі невідповідності документів, що надійшли від в/ч НОМЕР_2 до в/ч НОМЕР_3 саме шляхом спілкування посадових осіб даних військових частин (установ) між собою вирішується питання приведення таких документів у відповідність встановлених вимогам, у визначені Інструкцією строки розгляду таких документів, з метою недопущення порушення прав військовослужбовців на отримання гарантованої законодавством додаткової винагороди за дні безпосередньої участі у бойових діях або заходах.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям- під час дії воєнного стану» за безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в розмірі з розрахунку 100000 гривень на місяць пропорційно часу участі у відповідних заходах за період з 01.06.2022 по 15.09.2022.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (с. Булдичів, Романівський р-н, Житомирська обл., 13041, РНОКПП НОМЕР_5 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям- під час дії воєнного стану» за безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в розмірі з розрахунку 100000 гривень на місяць пропорційно часу участі у відповідних заходах за період з 01.06.2022 по 15.09.2022, з врахуванням проведених виплат за цей період.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.03.2022 № 19/ДСК, старшого солдата ОСОБА_1 , призначено на посаду водія автомобільного відділення 3 автомобільного взводу 3 автомобільної роти автомобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

На підставі бойового розпорядження начальника штабу - заступника командувача Сил логістики Збройних Сил України від 13.04.2022 № 370/1890дск щодо організації переміщення (евакуації) військової техніки та матеріально-технічних засобів з бази зберігання інженерних боєприпасів та майна військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), що дислокується в районі ведення бойових дій, позивача згідно посвідчення про відрядження №1909 від 24.05.2022, яке видане військовою частиною НОМЕР_1 , з 25.05.2022 направлено у розпорядження командира в/ч НОМЕР_2 з метою виконання завдань щодо забезпечення військових частин, що виконують бойові завдання в районі ведення бойових дій засобами інженерного озброєння.

З посвідчення про відрядження №1909 від 24.05.2022, яке видане військовою частиною НОМЕР_1 , вбачається, що з військової частини НОМЕР_1 позивач вибув 25.05.2022 та в цей же день прибув до військової частини НОМЕР_2 .

Як вбачається з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.05.2022 №549 «Про виконання завдань логістичного забезпечення» начальнику штабу - заступнику командира військової частини полковнику ОСОБА_2 зобов`язано організувати виписку посвідчень про відрядження на особовий склад, який вибуває у відрядження згідно бойового розпорядження до бази зберігання інженерних боєприпасів та майна н.п.Малинівка, в тому числі старшому солдату ОСОБА_1 та провести інструктаж щодо дотримання заходів безпеки під час руху та поводження зі зброєю.

Цим же наказом визначено обов`язок заступнику командира частини - начальника логістики підполковнику ОСОБА_3 :

- перевірити технічний стан приданої автомобільної техніки, яка буде задіяна для евакуації військового майна, а саме: згідно бойового розпорядження начальника штабу - заступника командувача Сил логістики Збройних Сил України від 13.04.2022 №370/1890дск для виконання робіт по переміщенню (евакуації) військової техніки та матеріально-технічних засобів із бази зберігання інженерних боєприпасів та майна смт. Малинівка до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), відрядити, зокрема, вантажний автомобіль МАЗ-63172 військовий номер НОМЕР_6 водій старший солдат .Руденко.

- організувати заправку техніки встановленим порядком пально-мастильними матеріалами;

- забезпечити особовий склад що убуває у відрядження штатною зброєю, патрони в кількості одного боєкомплекту засобами індивідуального захисту (шолом кевларовий, жилет панцерний та аптечками медичними АМЗІ) та ПНСП на час переміщення. Під час здійснення переміщення та виконання завдань не допустити порушення заходів безпеки.

Наказом від 29.05.2022 №549 визначено обов`язок заступнику командира військової частини - начальнику зберігання полковнику ОСОБА_4 по прибуттю колони та особового складу до місця виконання завдань провести інструктаж водіїв щодо перевезення інженерних боєприпасів до місця евакуації та виконання вантажно-розвантажувальних робіт. Вжити заходів щодо недопущення втрат особового складу, наявного озброєння, техніки, службових документів.

Наказом від 29.05.2022 №549 під час виконання завдань категорично заборонено використання мобільних телефонів з можливим розголошенням місця знаходження, розташування особового складу, техніки, маршрут руху, заходів що виконуються, та будуть виконуватися. При виконані робіт суворо дотримуватися заходів безпеки та не допустити втрати особистої зброї.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30.05.2022 №144 вважати таким, що 30.05.2022 вибули до бази зберігання інженерних боєприпасів та майна військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) з метою виконання бойового розпорядження, а саме виконання завдань по переміщенню (евакуації) озброєння, військової техніки, інженерних боєприпасів та матеріально-технічних засобів: старшого солдата ОСОБА_5 , водія автомобільного взводу військової частини НОМЕР_1 ; зняти з продовольчого забезпечення з сніданку 30 травня 2022 року.

Листом від 21.06.2022 № 1335 командуванням військової частини НОМЕР_2 повідомлено командування військової частини НОМЕР_1 за місцем служби про дні безпосередньої участі ОСОБА_1 в період з 30.05.2022 по 31.05.2022 у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Довідкою від 02.07.2022 № 1453 командуванням військової частини НОМЕР_2 повідомлено командування військової частини НОМЕР_1 за місцем служби про дні безпосередньої участі ОСОБА_1 в період з 01.06.2022 по 30.06.2022 у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Довідкою від 03.08.2022 № 1836 командуванням військової частини НОМЕР_2 повідомлено командування військової частини НОМЕР_1 за місцем служби про дні безпосередньої участі ОСОБА_1 в період з 01.07.2022 по 31.07.2022 у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Довідкою від 12.09.2022 № 2186 командуванням військової частини НОМЕР_2 повідомлено командування військової частини НОМЕР_1 за місцем служби про дні безпосередньої участі ОСОБА_1 в період з 01.08.2022 по 31.08.2022 у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Довідкою від 10.11.2022 № 2796 командуванням військової частини НОМЕР_2 повідомлено командування військової частини НОМЕР_1 за місцем служби про дні безпосередньої участі ОСОБА_1 в період з 01.09.2022 по 15.09.2022 у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30.12.2022 №388 вважати такими, що вибули з бази зберігання інженерних боєприпасів та майна військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) 30.12.2022 - старшого солдата ОСОБА_5 , водія автомобільного взводу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 03.01.2023 №4 вважати такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків з відрядження з бази зберігання інженерних боєприпасів та майна військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_3 03.01.2023 - старшого солдата ОСОБА_5 , водія автомобільного взводу військової частини НОМЕР_1 .

З посвідчення про відрядження №1909 від 24.05.2022, яке видане військовою частиною НОМЕР_1 , вбачається, що 03.01.2023 старший солдат ОСОБА_6 повернувся в розташування військової частини НОМЕР_1 .

23.03.2022 позивач рекомендованим листом направив рапорт на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 про виплату щомісячної додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. за період участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, який зареєстрований за вхідним № 1744 від 04.04.2023.

Листом від 04.04.2023 № 901/2/1101 командуванням військової частини НОМЕР_1 позивача повідомлено, що військова частина НОМЕР_2 не входить до визначеного окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 переліку частин, які мають право видавати довідки для виплати додаткової грошової винагороди в розмірі 100 000 грн.

Не погоджуючись із розміром грошової винагороди, який виплачений позивачу, останній звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, 573/2022 від 12.08.2022 та від 07.11.2022 № 757/2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

До вказаної постанови Кабінету Міністрів України № 168 вносились зміни та доповнення, та зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 року № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (далі Постанова №793), доповнено п.2-1, яким визначено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Постанова Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 набрала чинності з дня її опублікування, а саме з 19.07.2022 та підлягає застосуванню з 24.02.2022.

За приписами п. 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги військовослужбовцям встановлений телеграмою Міністра оборони України від 25.03.2022 року №248/1298 (застосувалась до 01.06.2022) та окремого доручення від 23.06.2022 №912/а/29 (застосовується з 01.06.2022).

Згідно окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 (далі - Окреме доручення) під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти:

- виконання військовослужбовцем, зокрема бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем ЗСУ або начальником Генерального штабу ЗСУ) в районі ведення воєнних (бойових) дій

- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями тощо.

Пунктом 2 Окремого доручення вимагається на період дії воєнного стану встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).

Згідно абз. 3 п. 3 Окремого доручення документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі, зокрема бойового наказу (бойового розпорядження), журналу бойових дій, рапорту (донесення) командира підрозділу.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Генеральному штабу ЗСУ доручено довести до військ затверджений Головнокомандувачем ЗСУ або начальником Генерального штабу ЗСУ перелік органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право видавати довідки про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців за формою, наведеною в додатку 4 до доручення.

Відповідно до п. 4 Окремого доручення керівникам органів військового управління, штабів угрупування військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин, що входять до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, доручено щомісячно до 05 числа повідомляти органи військового управління, військові частини за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку 1 до доручення.

Отже, однією з підстав видачі довідки, з подальшим нарахуванням та виплатою додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн., є виконання спеціальних завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, які перебувають в районі ведення бойових дій.

Підставою виконання таких завдань є відповідне бойове розпорядження.

Як встановлено судом, позивач виконував бойове завдання щодо забезпечення військових частин, що виконують бойові завдання в районі ведення бойових дій засобами інженерного озброєння на підставі бойового розпорядження начальника штабу - заступника командувача Сил логістики Збройних Сил України від 13.04.2022 № 370/1890дск щодо організації переміщення (евакуації) військової техніки та матеріально-технічних засобів з бази зберігання інженерних боєприпасів та майна військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), що дислокується в районі ведення бойових дій.

Визначення переліку військовослужбовців, які були задіяні у виконанні вказаного бойового завдання наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 29.05.2022 №549, не є підставою для відмови у виплаті грошової винагороди, оскільки наведеним наказом не створювалось бойове завдання, натомість лише на виконання бойового розпорядження від 13.04.2022 № 370/1890дск визначено алгоритм дій конкретно визначених військовослужбовців з метою реалізації бойового завдання.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з наведеними нормами Окремого доручення, саме командири військових частин, які ведуть воєнні (бойові) дії у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій зобов`язані надавати довідки про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах.

Наведеним спростовуються доводи відповідача про необхідність окремого включення військових частин до органів управління, які мають право видавати довідки про безпосередню участь військовослужбовця у відповідних діях та заходах.

Більш того, на вимогу ухвали суду від 30.08.2023 Міністерством оборони України не надано доказів, яка саме військова частина чи інший військовий підрозділ уповноважені видавати довідки про безпосередню участь у бойових діях військовослужбовців, відряджених для виконання бойових завдань до військової частини НОМЕР_2 за періоди з 30.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 15.09.2022.

Щодо твердження відповідача про невідповідність довідок про безпосередню участь позивача у заходах, пов`язаних із стримуванням збройної агресії колегія суддів зазначає, що згідно з формою довідки, наведеною в додатку №1 до Окремого доручення, в довідці зазначається бойовий наказ (бойові розпорядження), або бойові донесення, або журнал бойових дій.

Колегі суддів звертає увагу, що вищенаведені довідки, видані стосовно позивача, містять посилання на бойове розпорядження начальника штабу - заступника командувача Сил логістики Збройних Сил України від 13.04.2022 року №370/1890дск.

Твердження відповідача, що наведене вище розпорядження не є бойовим, колеією суддів відхиляються, оскільки відповідач не надав доказів на підтвердження цих посилань.

В свою чергу, відповідач не зазначив, якими нормативно-правовими актами йому надано повноваження щодо перевірки правомірності видачі наведених довідок, а також правомірності статусу розпорядження від 13.04.2022 року №370/1890дск чи віднесення його до бойових.

Натомість, після надходження відповідної довідки, на командира військової частини пунктом 6 Окремого доручення покладено обов`язок видачі наказу про виплату додаткової винагороди за минулий місяць до 5 числа поточного місяця.

Відповідач наведених дій за періоди з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, 3 01.09.2022 по 15.09.2022, не вчинив, чим допустив протиправну бездіяльність.

Європейський суд з прав людини у справі «Рисовський проти України», № 29979/04, рішення від 20.10.2011, пункти 70, 71, Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Виплаті спірної допомоги передує отримання інформації про відряджених військовослужбовців про дні їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

В той же час, недотримання військовими частинами та формуваннями вимог Окремого доручення в частині обміну інформацією про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на виконання вимог ухвалу суду про витребування доказів 23.06.2023 та від 30.08.2023 військовою частиною НОМЕР_2 не надано доказів належного оформлення документообігу щодо участі військовослужбовців у бойових діях, однак вказане не може бути підставою для односторонньої відмови держави від взятих на себе зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не заперечує можливість нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відповідно пункту 1 Постанови № 168, але за умови надання підтверджуючих документів щодо безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Щодо позовних вимог за 30.05.2022 та 31.05.2022, суд зазначає, що до матеріалів справи надано виключно лист військової частини НОМЕР_2 від 21.06.2022 з проханням про виплату додаткової винагороди, однак відповідної довідки встановленого зразка не надано, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям- під час дії воєнного стану» за безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в розмірі з розрахунку 100000 гривень на місяць пропорційно часу участі у відповідних заходах за період з 01.06.2022 по 15.09.2022.

Як наслідок, для відновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям- під час дії воєнного стану» за безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в розмірі з розрахунку 100000 гривень на місяць пропорційно часу участі у відповідних заходах за період з 01.06.2022 по 15.09.2022, з врахуванням проведених виплат за цей період.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2023 у справі №580/2259/23.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль