Справа № 140/89/24
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/89/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною відмови у не зарахуванні стажу роботи до пільгового та у виплаті пенсії у відповідності до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; зобов`язання до пільгового підземного страхового стажу періоди роботи з 20.12.2000 по 19.09.2011 на посаді респіраторника Львівсько-Волинському воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні, з 11.04.2019 по 09.10.2019 гірником очисного забою ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 20.01.2020 по 30.04.2021 гірником очисного забою ДП «Шахта №9 «Нововолинська», та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням даного пільгового підземного страхового стажу та отриманих доходів (заробітної плати) при обчисленні розміру пенсії у відповідності до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з дня звернення за перерахунком пенсії, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинської області та отримує пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії, так як до пільгового підземного стажу роботи не було враховано періоди роботи з 20.12.2000 по 19.09.2011 респіраторником в Львівсько-Волинському воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні, 11.04.2019 по 09.10.2019 гірником очисного забою ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля»; 20.01.2020 по 30.04.2021 гірником очисного забою ДП «Шахта №9 «Нововолинська».

Листом від 20.07.2023 року ГУ ПФУ у Волинській області відмовило у перерахунку пенсії, у зв`язку з тим, що на день звернення відсутня сплата страхових внесків за період роботи з 11.04.2019 по 09.10.2019, з 20.01.2020 по 30.04.2021 року, по 30 червня 2023 року. Період роботи з 20.12.2000 по 19.09.2011 респіраторником зараховано до роботи за Списком №1, однак не включено до підземного стажу.

Отже, відповідачем під час перерахунку пенсії було не вірно розраховано страховий стаж, заробітну плату для призначення пенсії, та не було враховано додаткові роки за роботу на підземних роботах. Вважає таке рішення пенсійного органу протиправним, а тому просить з наведених підстав позов задовольнити (а.с.1-10).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити на підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.50).

10.01.2024 до суду від представника позивача надійшло клопотання при приєднання до матеріалів справи письмових доказів (а.с.55-56).

У відзиві на позовну заяву від 16.01.2024 №0300-0902-8/2681 представник відповідача заперечує проти позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що до документів пенсійної справи залучено довідку №309 від 18.08.2022 Львівсько-Волинського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону, якою підтверджено пільговий характер роботи по Списку №1 в якості респіраторника з 20.12.2000 по 19.09.2011 за виключенням періоду перебування у відпустці без збереження заробітної плати. При цьому, згаданою організацією надано інформацію стосовно підпорядкування управлінню Міністерства вугільної промисловості з 01.09.2006, а тому відсутні підстави для зарахування періоду з 2000 по 2006 роки до пільгової роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до норм Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки в зазначений період підприємство не перебувало в підпорядкуванні Міністерства вугільної промисловості.

Крім того, в Індивідуальних відомостях про застраховану особу Форми ОК-5 інформація, щодо сплати єдиного соціального внеску з квітня по жовтень 2019 у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» та з січня 2020 по березень 2021 у ДП «Шахта №9 «Нововолинська», у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, відсутня. Отже, зарахувати до страхового та пільгового стажу період роботи Позивача за період з 11.04.2019 по 09.10.2019, з 20.01.2020 по 30.04.2021 не має законних підстав.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 є безпідставним та не обґрунтованим, а дії відповідача не можна вважати протиправними, оскільки він діяв виключно в межах, визначених нормами чинного законодавства (а.с.58-60).

Інших заяв по суті справи на адресу суду від учасників справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені позовній заяві, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що з 28.07.2022 позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та одержує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При призначенні пенсії позивачу до пільгового підземного стажу роботи відповідачем не враховано періоди роботи з 20.12.2000 по 19.09.2011 року респіраторником в Львівсько-Волинському воєнізованому гірничорятувальному (аварійно- рятувальному) загоні, 11.04.2019 року по 09.10.2019 - гірником очисного забою ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля»; 20.01.2020 по 30.04.2021 - гірником очисного забою ДП «Шахта №9 «Нововолинська».

На звернення позивача ГУ ПФУ у Волинській області листами від 29.06.2023 №21715-12650/П-02/8-0300/23 та від 20.07.2023 №1009547 повідомили про те, що при обчисленні пенсії до пільгового та страхового стажу не враховано періоди роботи з 11.04.2019 по 09.10.2019 у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» та з 20.01.2020 по 31.03.2021 у ДП «Шахта №9 «Нововолинська» у зв`язку з відсутністю оплати страхових внесків до ПФУ. У вказаний період підприємство не перебувало в підпорядкуванні Міністерства вугільної промисловості з 01.09.2006. До стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до норм Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці можливо зарахувати період з 01.09.2006 по 19.09.2011. У зв`язку з відсутністю необхідного пільгового шахтарського стажу роботи на позивача не поширюються норми Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с.43-44).

Вважаючи вищевказану відмову пенсійного органу протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з пунктом 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відповідно до пункту "а частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за №1451/11731, затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (надалі - Порядок №383).

Цей Порядок регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б статті 13 та статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення'1.

Відповідно до пунктів 2, 3, 10 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно- рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

У статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці передбачені особливості пенсійного забезпечення.

Відповідно до цієї норми мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці, та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Отже, Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці запроваджено пільги пенсіонерам-шахтарям, зокрема підвищено мінімальний розмір пенсії до 80 відсотків заробітної плати (доходу), але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Ці пільги поширюються на працівників, зазначених у Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, тобто, які були зайняті повний робочий день саме на підземних роботах.

З довідки Львівсько-Волинського воєнізованого гірничорятувальному (аварійно-рятувального) загону від 18.08.2022 №309 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній вбачається, що ОСОБА_1 з 20.12.2000 по 19.09.2011 постійно працював повний робочий день у складі воєнізованого гірничорятувального взводу та виконував гірничорятувальні роботи в підземних умовах на посаді респіраторника (а.с.17).

Списки №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановами Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року, №36 від 16.01.2003 року.

Відповідно до розділу І "Гірничі роботи (Видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тонелів та інших підземних споруд)" Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року, правом на пільгову пенсію користуються згідно з пунктом 1.1а підрозділу 1 "Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень)" всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, а згідно з пунктом 1.5а підрозділу 2 "Аварійно-рятувальні частини (станції)" - респіраторники.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Гірничого закону України:

- гірничі роботи - комплекс робіт з проведення, кріплення та підтримки гірничих виробок і виймання гірничих порід в умовах порушення природної рівноваги, можливості прояву небезпечних і шкідливих виробничих факторів;

- гірниче підприємство - цілісний технічно та організаційно відокремлений майновий комплекс засобів і ресурсів для видобутку корисних копалин, будівництва та експлуатації об`єктів із застосуванням гірничих технологій (шахти, рудники, копальні, кар`єри, розрізи, збагачувальні фабрики тощо);

- шахта - гірниче підприємство з видобування корисних копалин (вугілля, солей тощо) підземним способом.

Відповідно до статті 29 Гірничого закону України для здійснення екстрених і невідкладних заходів на підприємствах вугільної та гірничої галузей для рятування людей, гасіння пожеж, ліквідації наслідків вибухів, раптових викидів вугілля та газу, обвалів гірничих порід і виконання інших робіт, що потребують застосування засобів захисту органів дихання та спеціального оснащення, а також контролю та нагляду за здійсненням власником (керівником) гірничого підприємства профілактичних заходів щодо запобігання аваріям на гірничих підприємствах створюються державні воєнізовані аварійно-рятувальні служби (формування).

Усі гірничі підприємства незалежно від форми власності в період їх будівництва, реконструкції, експлуатації, ліквідації або консервації обслуговуються державними воєнізованими аварійно-рятувальними службами (формуваннями), які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, коштів гірничих підприємств, а також за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.

Власник (керівник) гірничого підприємства, незалежно від форми власності та підпорядкування підприємства, зобов`язаний створювати допоміжні добровільні гірничорятувальні команди (станції, служби), які забезпечуються приміщеннями, оснащенням та екіпіровкою на такому ж рівні, як державні воєнізовані аварійно-рятувальні служби (формування). Члени цих гірничорятувальних команд (станцій, служб) проходять відповідну спеціальну підготовку.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про аварійно-рятувальні служби" (чинний на час виникнення спірних правовідносин): аварійно-рятувальна служба - сукупність організаційно об`єднаних органів управління, сил та засобів, призначених для вирішення завдань щодо запобігання та ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру та окремих їх наслідків, проведення пошукових, аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт;

- спеціальна (воєнізована) аварійно-рятувальна служба - професійна аварійно-рятувальна служба, заснована на принципах єдиноначальності, централізації управління, статутної дисципліни, особистої відповідальності.

Відповідно до статті 8 цього Закону аварійно-рятувальні служби можуть бути спеціалізованими або неспеціалізованими, створеними на професійній або на непрофесійній основі. Відповідно до специфіки діяльності професійні аварійно-рятувальні служби можуть бути спеціальними (воєнізованими).

Аварійно-рятувальні служби поділяються на державні, комунальні, аварійно-рятувальні служби громадських організацій та аварійно-рятувальні служби підприємств, установ, організацій (далі - об`єктові аварійно-рятувальні служби).

Згідно з частинами 3, 8 статті 9, частиною 4 статті 10, частиною 6 статті 12 Закону України "Про аварійно-рятувальні служби" на підприємствах, в установах, організаціях із шкідливими та небезпечними умовами праці та підвищеним ризиком виникнення аварії можуть створюватися спеціалізовані об`єктові аварійно-рятувальні служби з працівників цих підприємств, установ та організацій за погодженням з державною чи комунальною аварійно- рятувальною службою, що обслуговує це підприємство, установу та організацію.

Об`єктові аварійно-рятувальні служби діють на основі положень про них, що затверджуються органами управління відповідних підприємств, установ та організацій за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах цивільного захисту, рятувальної справи.

Структура об`єктових аварійно-рятувальних служб затверджується керівниками підприємств, установ та організацій, на яких вони створюються.

Об`єктові аварійно-рятувальні служби комплектуються з інженерно-технічних та інших досвідчених працівників, які одержали необхідні знання та навички в проведенні аварійно- рятувальних робіт і здатні за станом здоров`я виконувати роботи в екстремальних умовах.

У пункті 3 Порядку виконання робіт із забезпечення державними воєнізованими аварійно-рятувальними службами масових вибухів на гірничих підприємствах, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.11.2017 року №959, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.12.2017 року за №1538/31406, визначено, що респіраторник - працівник спеціалізованої воєнізованої професійної аварійно-рятувальної служби, який виконує аварійно-рятувальні (гірничорятувальні) роботи з використанням засобів індивідуального захисту органів дихання.

З матеріалів справи вбачається, шо ОСОБА_1 у період з 20.12.2000 по 19.09.2011 працював в спеціалізованій аварійно-рятувальній службі на посаді респіраторника та був безпосередньо зайнятий повний робочий день на підземних роботах у шахті та на роботах з обслуговування підземних гірничих робіт, що підтверджується записами трудової книжки та уточнюючою довідкою Львівсько-Волинського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону №309 від 18 серпня 2022 року.

Оскільки вищевказана посада та роботи позивача відносяться до Списку №1, тому суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового підземного стажу роботи на посаді респіраторника з 20.12.2000 по 19.09.2011 у Львівсько-Волинському воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні.

Щодо зарахування до пільгового підземного страхового стажу періоду роботи з 11.04.2019 по 09.10.2019 гірником очисного забою ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 20.01.2020 по 30.04.2021 гірником очисного забою ДП «Шахта №9 «Нововолинська», то суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону №1058-IV з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування, у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється персоніфікований облік.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону № 1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (частина третя статті 24 Закону №1058- IV застосовується з 01 жовтня 2017 року).

Згідно із частиною першою статті 15 Закону № 1058-ІV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до частини 5 статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Частиною 6 статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

Частиною 9 статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду;

Частина 10 цього Закону передбачає: якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною 12 Закону визначено: страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Крім того, згідно із частиною шостою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (з наступними змінами та доповненнями) за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Факт нарахування та виплати позивачу заробітної плати у період з 11.04.2019 по 09.10.2019 та з 20.01.2020 по 30.04.2021 підтверджується індивідуальними відомостями реєстру застрахованих осіб форми ОК-5, однак відсутня відмітка про сплату ЄСВ страхувальником.

Таким чином, оскільки з наявних у справі письмових доказів вбачається, що у вищевказані періоди позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески, тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового стажу позивача вказані періоди роботи при проведені перерахунку призначеної йому пенсії.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» 02 вересня 2008 року № 345-VI (далі Закон № 345-VI) мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство- страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

При цьому, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені, а у разі їх наявності - сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Вказаний висновок кореспондується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі №482/434/17.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Волинській області безпідставно при призначені пенсії ОСОБА_1 неврахувало до пільгового підземного страхового стажу періоди роботи з 20.12.2000 по 19.09.2011 на посаді респіраторника Львівсько-Волинському воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні, з 11.04.2019 року по 09.10.2019 гірником очисного забою ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 20.01.2020 по 30.04.2021 гірником очисного забою ДП «Шахта №9 «Нововолинська», а отже підлягає до задоволення позовна вимога про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням даного пільгового підземного страхового стажу та отриманих доходів (заробітної плати) при обчисленні розміру пенсії у відповідності до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з дня звернення за перерахунком пенсії, з урахуванням виплачених сум.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268; рішення у справі «Баришевський проти України», заява № 71660/11, пункт 95; рішення у справі «Двойних проти України», заява №72277/01, пункт 80; рішення у справі «Меріт проти України», заява №66561/01, пункті 88). Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому надані послуги повинні бути обґрунтованими, а доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: договір про надання професійної правничої допомоги від 13.12.2023 (а.с.46), ордер на надання правничої (правової допомоги) серії АС №1080491 (а.с.47) та квитанцію до прибуткового касового ордера №74 від 29.12.2023 (а.с.45а).

Крім того, як встановлено судом, у матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З урахуванням зазначеного та те, що у матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі робіт із зазначенням поряд з обсягом наданих послуг також часу витраченого адвокатом на виконання певних робіт, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 6000,00 грн. є необґрунтованим, та непропорційним до предмета спору та складності справи.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.11.2019 у справі №826/7375/18.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, враховуючи, що розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань, заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленими позовними вимогами, а також враховуючи відсутність акту приймання-передачі робіт із зазначенням поряд з обсягом наданих послуг також часу витраченого адвокатом на виконання певних робіт, а тому справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів є сума 2000,00 грн. Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує, що позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн. згідно з квитанцією від 29.12.2023.

З урахуванням наведеного, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 3073,60 грн, з них: судовий збір 1073,60 грн, витрати на професійну правничу допомогу 2000,00 грн.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області у зарахуванні стажу роботи ОСОБА_1 до пільгового та у виплаті пенсії у відповідності до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

3обов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового підземного страхового стажу періоди роботи з 20.12.2000 по 19.09.2011 на посаді респіраторника Львівсько-Волинському воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні, з 11.04.2019 по 09.10.2019 гірником очисного забою ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 20.01.2020 по 30.04.2021 гірником очисного забою ДП «Шахта №9 «Нововолинська», та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням даного пільгового підземного страхового стажу та отриманих доходів (заробітної плати) при обчисленні розміру пенсії у відповідності до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з дня звернення за перерахунком пенсії, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути з Головного управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати розмірі 3073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ).

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський