Справа № 240/23569/23
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м. Житомир справа № 240/23569/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом (уточненим позовом) про:

- визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.05.2023 року про відмову у призначенні пенсії відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 24.04.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач є особо, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії, в період з 28.05.1987 року по 18.09.1991року постійно проживав в с.Майданівка Коростенського району Житомирської області, тобто на території, яка відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. З 26.09.1991року по даний час Позивач постійно проживає в м.Коростені Житомирської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Позивач 24.04.2023 року з досягненням 57 річного віку та за наявності відповідного страхового стажу звернувся до Відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Листом від 04.05.2023 року Відповідач повідомив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.05.2023 року відмовлено у такому призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю підстав, так як вважає, що у Позивача наявне право на призначення пенсії лише з досягненням 59 річного віку. Таку відмову Позивач вважає протиправною.

Ухвалою суду від 05.09.2023 року позовну заяву після усунення її недоліків прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача - 1, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у відзиві на позов проти позову заперечив і зазначив, що за принципом екстериторіальності заява Позивача про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку була передана для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. За результатами розгляду заяви Позивача рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області Позивачу було відмовлено у призначенні такої пенсії по причині відсутності необхідного періоду проживання чи праці на території, яка відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. Відповідач листом від 04.05.2023року лише довів до відома Позивача про таке рішення.

Представник Відповідача - 2, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відзив на позов до суду не подав.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі-Закон N 1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 26 Закону N 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Одночасно суд враховує, що відповідно до частини другої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (надалі - Закон № 796-XII) особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Саме у відповідності до вказаних правових норм було зумовлено звернення Позивача від 24.04.2023 року до Відповідача щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 3 роки відповідно до Закону № 796-XII.

За результатами розгляду вказаного звернення Позивача Відповідачем-2, було прийнято оскаржуване рішення від 01.05.2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 3 роки.

Таке рішення Відповідача не в повній мірі відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах чинного законодавства але не підлягає скасуванню з огляду на таке.

Як зазначено у відзиві Відповідача, суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності права Позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 3 роки, так як:

- станом на 01.01.1993 року Позивач в зоні посиленого радіологічного контролю проживав та працював лише 4 роки 3 місяці 21 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 4 років відповідно до Закону № 796-XII;

- станом на 01.01.1993 року Позивач в зоні гарантованого добровільного відселення проживав та працював лише в період з 26.09.1991року по 31.12.1992року, що є недостатнім для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 3 роки відповідно до Закону № 796-XII.

Судом встановлено та визнається сторонами, що відповідно до витягу паспорта громадянина України, копія якого доучена до позову та досліджена судом, Позивач, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на день звернення (24.04.2023 року) був особою, якій виповнилося повні 57 роки.

Судом встановлено та визнається представником Відповідача, що загальний страховий стаж Позивача становить 38 років 05 місяців 23 дні, тобто загальний страховий стаж відповідає вимогам статті 26 Закону N 1058-IV та статті 55Закону № 796-XII для призначення пенсії за віком, в тому числі пенсії за віком із зниженням пенсійного віку. Вказані обставини визнаються сторонами і відповідно до вимог ст.78 КАС України перед судом не доказуються.

Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності періоду проживання Позивача на територіях радіоактивного забруднення, необхідного для зниження пенсійного віку на 3 роки.

Судом встановлено та визнається представником Відповідача, що Позивачем на підтвердження права на таке призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 3 роки були надані, окрім інших, слідуючі документи:

- копія посвідчення громадянина, який потерпів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 4) серії НОМЕР_1 , виданого Житомирською обласною державною адміністрацією;

- копія довідки Коростенської міської ради Житомирської області (Стремигородський старостинський округ) від 10.04.2023 року №120 про те, що Позивач в період з 28.05.1987 року по 18.09.1991 року постійно проживав та був прописаний в с.Майданівка Коростенського району Житомирської області;

- копія довідки Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 10.04.2023 року №1366 про те, що Позивач в період з 26.09.1991 року по даний час постійно проживає та прописаний в м.Коростені Житомирської області;

- копія військового білету, згідно якого Позивач в період з 25.04.1984року по 05.05.1987року проходив строкову військову службу;

- копія архівної довідки архівного відділу Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 16.12.2020 року №573-Л про те, що згідно наказів по Коростенському фарфоровому заводу (АТ "Коростненський фарфоровий завод") Позивач періоди роботи Позивача на цьому заводі - з 22.11.1991 року по 09.10.2000 року;

- копія трудової книжки.

Тобто, Позивачем до позову долучено докази на підтвердження його постійного проживання в період з 28.05.1987 року по 18.09.1991 року в с.Майданівка Коростенського району Житомирської області та його постійного проживання в період з 26.09.1991 року по даний час в м.Коростені Житомирської області.

Згідно до постанови КМ Української РСР від 23 липня 1991 р. N 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" ( в редакції постанови КМ України № 914 (914-2008-п ) від 16.10.2008 ) м.Коростень Житомирської області відноситься до зони добровільного (гарантованого) відселення, а с.Майданівка Коростенського району Житомирської області - до зони посиленого радіологічного контролю.

Тобто, Позивач в період з 28.05.1987 року по 18.09.1991 року постійно проживав в с.Майданівка Коростенського району Житомирської області, яке віднесено до зони посиленого радіологічного контролю, а в період 26.09.1991 року по даний час постійно проживав м.Коростені Житомирської області, яке віднесено до зони добровільного (гарантованого) відселення.

Суд враховує, що за приписами ч.2 ст.55 Закону № 796-XII пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею.

Як зазначено в позові, Позивачем підставою для зниження пенсійного віку є його постійне проживання в с.Майданівка Коростенського району району Житомирської області, яке віднесено до зони посиленого радіологічного контролю, та наявність у Позивача статусу особи, потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 4).

В розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону N 1058-IV, на 2 роки.

Відповідно до примітки до вказаної правової норми законодавець зазначив, що така початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, в розумінні вимог статті 55 Закону № 796-XII право на зниженням пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону N 1058-IV, на 4 роки мають особи, які постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за наявності одночасно двох умов:

- постійного проживання чи роботі в цій зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період;

- постійного проживання чи роботи в цій зоні станом на 1 січня 1993 року не менше чотирьох років.

Одночасно, суд враховує, що в розумінні вимог статті 14 Закону № 796-XII до осіб, які потерпіли внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 4) відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Тобто, наявне у Позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 4) в розумінні вимог статті 14 Закону № 796-XII підтверджує постійне проживання або роботу або навчання в зоні гарантованого посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше чотирьох років.

Зазначене свідчить, що наявне у Позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 4) надає підстави для віднесення Позивача до категорії осіб, які за станом на 1 січня 1993 року постійно (не менше чотирьох років) проживали на території віднесеної до зони гарантованого посиленого радіоекологічного контролю, що відповідно до примітки до частини другої статті 55 Закону № 796-XII надає йому право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на два роки.

Разом з тим, в розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII призначення Позивачу спірної пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 3 роки можливе за наявності, окрім факту проживання у зоні гарантованого посиленого радіоекологічного контролю, ще додатково 3 роки (1 рік за кожні три роки) проживання або праці на цій території станом на 01.01.1993 року.

Як вже зазначалося судом, наявне у Позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 4) в розумінні вимог статті 14 Закону № 796-XII може лише підтверджувати постійне проживання або роботу або навчання в зоні гарантованого посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше чотирьох років.

При цьому суд зазначає, що такий статус Позивачем помилково сприймається як автоматичне додаткове, окрім зазначеного періоду, підтвердження умовного проживання чи умовно праці (навчання) Позивача в зоні гарантованого посиленого радіоекологічного контролю ще не менше чотирьох років.

Долучені до позову копії документів (наявне у Позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 4) свідчать, що Позивач з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року сумарно прожив у зоні гарантованого посиленого радіоекологічного контролю не більше ніж чотири роки.

Зазначене свідчить, про наявність у Позивача права на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку лише на 2 роки, а не на 3 роки, що при досягненні 57 річного віку не надає право на призначення пенсії за віком з часу досягнення такого віку (04.04.2023 року).

Суд зазначає, що період з 25.04.1984 року по 05.05.1987 року проходження Позивачем строкової військової служби не підлягає врахуванню до періоду проживання на території радіоактивного забруднення, так як Позивачем не надано жодних належних доказів, що проходження такої військової служби мало місце саме на території радіоактивного забруднення.

Таким чином, позовні вимоги Позивача щодо наявності права на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 24.04.2023 року не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Одночасно суд вважає безпідставними доводи Відповідача щодо наявності у Позивача права на призначення пенсії з 05.04.2025 року, тобто зі зниженням пенсійного віку на один рік.

У Позивача наявне право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на два роки, тобто з 05.04.2024 року з досягненням 58 річного віку.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст.2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк