Справа № 160/16673/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/16673/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 в адміністративній справі №160/16673/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області третя особа: Головне управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення грошового забезпечення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 401 о/с від 20.06.2023 року по особовому складу в частині, що стосується переміщення капітана поліції ОСОБА_1 (0046757) на посаду старшого інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 1 Нікопольського районного управління поліції, звільнивши з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 3 Криворізького районного управління поліції з 21 червня 2023 року; стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення, яке є різницею за час виконання роботи на посаді старшого інспектора-чергового частини відділення поліції № 1 Нікопольського районного управління поліції з 21.06.2023 року по дату винесення рішення суду.

Спір в даній справі виник у зв`язку з переміщенням позивача з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 3 Криворізького районного управління поліції на посаду старшого інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 1 Нікопольського районного управління поліції. Таке переміщення відбулося на підставі п. 3 ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» (Закон № 580-VІІІ). Позивач звертає увагу, що для цілей застосування статті 65 Закону № 580-VІІІ поняття «переміщення» та «переведення» є тотожними й під ними розуміється зміна таких умов служби в поліції як посада (посадових обов`язків) та/або місця несення служби. Беручи до уваги, що Законом № 580-VІІІ не врегульоване питання щодо порядку переміщення поліцейського на рівнозначну, вищу або нижчу посаду в іншій місцевості, у цій частині спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні положення трудового законодавства. Водночас, статтею 32 КЗпП України встановлено можливість переведення в іншу місцевість тільки за згодою працівника, за винятком тимчасового переведення та в інших випадках, передбачених законодавством. На переконання позивача, переміщення поліцейського в іншу місцевість можливо лише за умови надання поліцейським згоди на таке переміщення. Позивач проходив службу у відділення поліції № 3 Криворізького районного управління поліції, що розташоване в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Оскаржуваним наказом позивача переміщено на службу до відділення поліції № 1 Нікопольського районного управління поліції, що розташоване у м. Нікополь Дніпропетровської області, яке територіально віддалено від місця попередньої служби позивача більше ніж на 100 км. Однак, згоди на таке переміщення позивач не надавав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 401 о/с від 20.06.2023 року по особовому складу в частині, що стосується переміщення капітана поліції ОСОБА_1 (0046757) на посаду старшого інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 1 Нікопольського районного управління поліції, звільнивши з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 3 Криворізького районного управління поліції з 21 червня 2023 року.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 458 о/с від 14.07.2023 року по особовому складу (зі змінами, внесеними наказом ГУНП від 17.07.2023р. №463 о/с) в частині, що стосується переведення капітана поліції ОСОБА_1 (0046757) старшого інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 1 Нікопольського районного управління поліції до ГУНП в Донецькій області.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

З апеляційною скаргою звернулось Головне управління Національної поліції в Донецькій області та Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області просять рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог. Вимоги апеляційних скарг є аналогічними, які були зазначені у відзивах на позов.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, службу в ОВС позивач проходив з жовтня 2002 року до листопада 2015 року, в Національній поліції з листопада 2015 року до теперішнього часу. Службу в поліції проходив на різних посадах в підрозділах карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на посадах оперуповноваженого, заступника начальника сектору кримінальної поліції.

З 24 травня 2021 року працював заступником начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 3 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 401 о/с від 20.06.2023 року відповідно до частин 1 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», частини першої статті 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» перемістити: капітана поліції ОСОБА_1 (0046757) на посаду старшого інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 1 Нікопольського районного управління поліції (посадовий оклад 2500 гривень, надбавка за специфічні умови проходження служби 45%), звільнивши з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 3 Криворізького районного управління поліції, з 21 червня 2023 року.

Підстава: подання від 20 червня 2023 року.

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 458 о/с від 14.07.2023 року відповідно до частин 1, 7 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 17 липня 2023 року капітана поліції ОСОБА_1 , звільнивши з посади старшого інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 1 Нікопольського районного управління поліції.

Підстава: доповідна записка від 14 липня 2023 року № 20/2821 та лист ГУНП в Донецькій області № 1743/01/12-2023 від 12.07.2023 року.

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 463 о/с від 17.07.2023 року внесено зміни до наказу ГУНП від 14 липня 2023 року № 458 о/с, виклавши його в наступній редакції: відповідно до частин 1, 7 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» перевести для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 27 липня 2023 року капітана поліції ОСОБА_1 , звільнивши з посади старшого інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 1 Нікопольського районного управління поліції.

Підстава: доповідна записка від 14 липня 2023 року № 20/2821 та лист ГУНП в Донецькій області № 1743/01/12-2023 від 12.07.2023 року

Позивач, вважаючи протиправним наказ ГУНП в Дніпропетровській області № 401 о/с від 20.06.2023 року та № 458 о/с від 14.07.2023 року, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України , Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (Закон № 580-VIII), «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-IX (Закон № 2136-IX).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580-VIII.

Положенням ст. 3, ч. 1 ст. 8 Закону № 580-VIII передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч.ч. 8, 9 ст. 65 Закону № 580-VIII переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону.

Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Згідно з ч. 2 ст. 80 Закону № 580-VIII граничні спеціальні звання молодшого, середнього складу поліції за штатними посадами встановлюються керівником поліції.

Відповідно до ст. 3 Закону № 2136-IX у період дії воєнного стану роботодавець має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), якщо така робота не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою.

В період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що спеціальним законодавством, яке врегульовує порядок проходження служби в поліції, передбачено можливість переведення поліцейського з одного місця проходження служби на інше за наявності одночасної сукупності наступних умов: 1) посада, на яку він переводиться, має бути рівнозначною; 2) таке переведення повинно бути обумовлено інтересами служби для підвищення її ефективності.

Також слід враховувати, що у відносинах публічної служби пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство треба застосовувати у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі.

Водночас спеціальним Законом № 580-VIII не врегульоване питання щодо порядку переміщення поліцейського на рівнозначну, вищу або нищу посаду в іншій місцевості, тому в цій частині до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні положення трудового законодавства.

Натомість статтею 32 КЗпП України встановлено можливість переведення в іншу місцевість тільки за згодою працівника, за винятком тимчасового переведення та в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, переміщення поліцейського на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, в іншу місцевість можливо за умови надання поліцейським згоди на таке переміщення. Для цілей застосування статті 32 КЗпП України, у контексті спірних правовідносин, іншою місцевістю є інший населений пункт, у тому числі в межах однієї області.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.10.2019 у справі № 420/5192/18, від 11.08.2020 у справі №620/2624/19, від 12.05.2022 у справі № 400/2741/19.

Разом з тим слід враховувати, що на період дії воєнного стану законодавець запровадив особливий режим застосування означених вище гарантій трудового законодавства, що передбачає можливість переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою.

Тобто спеціальним Законом № 2136-IX передбачено додаткові умови, за наявності яких допускається переведення працівника на іншу роботу в іншу місцевість без його згоди.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що спірним наказом позивача було переведено з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 3 Криворізького районного управління поліції на посаду старшого інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 1 Нікопольського районного управління поліції.

Усуваючи неповноту з`ясування обставин справи судом першої інстанції, колегія суддів встановила, що під час проходження позивачем служби на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 3 Криворізького районного управління поліції йому було призначено посадовий оклад в розмірі 2 850,00 грн та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 60% /а.с.169/.

При призначенні позивача на посаду старшого інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 1 Нікопольського районного управління поліції йому визначено посадовий оклад у розмірі 2500 гривень, надбавка за специфічні умови проходження служби 45% /а.с.57/.

Отже, позивача переведено без його згоди на роботу в іншу місцевість з іншими умовами оплати праці.

Крім того, судова колегія звертає увагу й на те, що згідно з функціональними обов`язками заступника начальника сектору кримінальної поліції та посадовою інструкцією старшого інспектора-чергового чергової частини відділення поліції коло обов`язків та повноважень за вказаними посадами не є тотожним та обумовлено специфікою роботи за кожною з них.

Таким чином, у цьому випадку у відповідача не було достатніх та необхідних правових підстав для переміщення позивача на іншу посаду без його згоди в порядку п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону № 580-VIII.

Разом з тим, аналізуючи всі доводи учасників справи, судова колегія звертає увагу на те, що відповідач, стверджуючи про те, що переведення позивача на нову посаду було зумовлено інтересами служби, а саме необхідністю доукомлектування відповідного сектору, не надав жодних доказів, які б підтверджували, що інший підрозділ поліції, в якому позивач до цього проходив служби, укомлектований належним чином і що, в разі переведення позивача на іншу посаду (в іншу місцевість), не буде порушено інтереси служби в підрозділі, де він проходив службу. Тобто, відповідачем не доведено дотримання принципу балансу інтересів при прийнятті спірного наказу.

Також судова колегія звертає увагу й на те, що спірний наказ відповідачем прийнято виключно на підставі положень ст. 65 Закону № 580-VIII без жодного посилання на Законом № 2136-IX щодо врегулювання особливостей трудових правовідносин під час воєнного стану.

Втім, повно та всебічно аналізуючи всі обставини справи та доводи учасників, колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено наявності правових підстав для переведення позивача на інше місце роботи без його згоди, чітко визначених у ст. 3 Закону № 2136-IX.

Зокрема, не доведено, що переведення позивача на нову посаду було зумовлено необхідністю відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Судова колегія звертає увагу, що переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно переслідувати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби.

У будь-якому разі воно не може бути прихованою формою покарання, а поліцейські повинні мати засоби правового захисту від переміщень, що не відповідає меті цього інституту.

Пунктом 1 розділу I Закону України N2123-IX від 15.03.2022 "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", що набрав чинності 01.05.2022р., внесені зміни до Закону №580.

Частину восьму статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" було доповнено абзацом другим, який передбачає, що поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Крім того, згідно статті 3 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" у період дії воєнного стану роботодавець має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), якщо така робота не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою.

Проте, ні посилань на частину восьму статті 65 Закону України "Про Національну поліцію", ні посилань на Закон України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" оскаржуваний наказ не містить. До того ж, спірним наказом позивача переміщено на посаду не тимчасово на період введення воєнного стану.

А отже до спірних правовідносин відповідач повинен був застосувати Кодекс законів про працю України.

Статтею 32 КЗпП України встановлено можливість переведення в іншу місцевість тільки за згодою працівника, за винятком тимчасового переведення та в інших випадках, передбачених законодавством.

Таким чином, переміщення поліцейського на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в іншу місцевість, можливо за умови надання поліцейським згоди на таке переміщення. Для цілей застосування статті 32 КЗпП України, в контексті спірних правовідносин, іншою місцевістю є інший населений пункт, у тому числі в межах однієї області.

Така правова позиція в тотожних за змістом правовідносинах була викладена Верховним Судом у постановах від 17.10.2019 в справі № 420/5192/18, від 11.08.2020 в справі №620/2624/19, від 12.05.2022 в справі №400/2741/19.

В призмі встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта про те, що переміщення капітана поліції ОСОБА_1 відбулось відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону, оскільки існувала потреба в укомплектуванні ГУНП в Донецькій області, як такі, що суперечать наведеним вище нормам чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та неодноразово висловленій правовій позиції Верховного Суду з аналогічних правовідносин.

Слід також зазначити, що зміст оскаржуваного наказу не обґрунтований підставами передбаченими частини 1 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію", в чому саме полягають інтереси служби у даному випадку.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія доходить висновку про наявність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянтів не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, судд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 в адміністративній справі №160/16673/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили 06 лютого 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2024 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров