Справа № 420/19868/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/19868/21

Місце прийняття ухвали суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:

22.11.2023 року;

Суддя І інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 зверталась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо перерахунку та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій у меншому розмірі, ніж передбачено частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року №367-ХІV з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10рп/2008);

зобов`язати Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради перерахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня учасникам бойових дій за 2021 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року №367-ХІV з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10рп/2008) у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року, яке набрало законної сили 31.01.2022 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд визнав протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язав Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

За відповідною заявою, в липні 2022 року позивачці видано виконавчий лист у справі №420/19868/21.

13.11.2023 року ОСОБА_1 подала суду першої інстанції заяву, в якій просила встановити судовий контроль шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради подати звіт про виконання судового рішення у цій справі.

Обґрунтовуючи вказані вимоги, заявниця вказує, що рішення суду у цій справі протягом тривалого строку фактично залишається не виконаним. Окрім того, заявниця зауважує на відсутності документального підтвердження вжиття Департаментом заходів задля виконання рішення і проведення із позивачкою розрахунків.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Вирішуючи подану заяву та відмовляючи у задоволенні вимог заявниці, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Зазначене забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Тоді як зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

В апеляційній скарзі, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування судом обставин справи, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про встановлення судового контролю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням статтей 14, 370, 382 КАС України та обставинам справи і помилково не враховано, що принцип обов`язковості судових рішень, як один з визначальних принципів здійснення правосуддя в Україні, полягає в обов`язковому виконанні на всій території України судових рішень, що набрали законної сили, а також у встановленні відповідальності за невиконання рішень.

Апелянтка наголошує на тому, що приведені положення КАС України не містять обмежень у стадіях процесу, на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю. При цьому, суд першої інстанції, посилаючись на першочерговість забезпечення примусового виконання рішення згідно положень Закону України «Про виконавче провадження», під час розгляду заяви помилково не врахував, що вжиті виконавцем заходи, спрямовані на виконання рішень, не призвели до позитивного результату і рішення фактично залишається не виконаним.

Відзиви від Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у визначений апеляційним судом строк не надійшли.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказані положення Основного Закону кореспондуються із приписами частин 2, 3 статті 14 КАС України, згідно яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення щодо обов`язковості судових рішень містять норми статті 370 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частинами 2, 3 вказаної статті адміністративного процесуального законодавства передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Згідно із частиною 7 цієї статті сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтями 14, 370 КАС України.

Таким чином, фактичне (не у повному обсязі) не виконання рішення суду, що набрало законної сили, є достатньою правовою обставиною для застосування судом заходів судового контролю.

Застосування зазначених процесуальних дій є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд враховує, що у цій справі в судовому порядку підтверджено:

право позивачки на виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учасниці бойових дій за 2021 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

З метою виконання судового рішення, яке набрало законної сили у цій справі, позивачкою подано відповідний виконавчий лист до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Під час примусового виконання у виконавчому провадженні №69576375 виконавчого листа, виданого судом у справі №420/19868/21, державним виконавцем встановлено боржнику строк для виконання рішення та одержано від боржника повідомлення про проведення перерахунку стягувачу (позивачці) щорічної разової грошової допомоги.

Разом з цим, боржником повідомлено, що з метою виплати на користь стягувача коштів Департаментом здійснено до головного розпорядника коштів відповідний запит щодо виділення коштів на вказані цілі. Однак, на даний час у Департаменту відсутні як бюджетні призначення, так і грошові кошти на рахунку, з якого проводиться виплата грошової допомоги.

З огляду на те, що рішення суду залишалось не виконаним в частині виплати позивачці щорічної разової грошової допомоги, державним виконавцем накладено на боржника штраф у розмірі 5100 грн.

Також, державний виконавець звертався до суду першої інстанції із заявою, в якій просив встановити чи змінити спосіб виконання рішення у справі №420/19868/21 шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки нарахованої суми щорічної разової грошової допомоги.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року у задоволенні вказаної заяви виконавця відмовлено. Суд виходив з того, що відповідач виконав усі залежні від нього дії та здійснив перерахунок щорічної разової грошової допомоги, обраний виконавцем спосіб виконання судового рішення шляхом стягнення з Департаменту коштів не узгоджується зі змістом статті 378 КАС України, призведе до порушення черговості проведення вказаних виплат та надасть штучну перевагу позивачу перед іншими стягувачами, що не відповідає справедливому та неупередженому розгляду справи (стадія виконання рішення суду є стадією процесу розгляду справи).

Звертаючись із заявою про встановлення судового контролю у порядку статті 382 КАС України, позивачка посилається на не підтвердження Департаментом виконання рішення суду відповідними доказами.

Перевіряючи наявність обставин для встановлення судового контролю, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вищенаведені правові норми статті 382 КАС України мають на меті саме забезпечення виконання судового рішення. Тобто, вчинені боржником дії мають відповідати способу та порядку, визначеним у відповідному судовому рішенні з метою захисту прав та інтересів особи, яка звернулась до адміністративного суду.

Ґрунтовною обставиною під час вирішення питання щодо наявності підстав для застосування заходів судового контролю в порядку статті 382 КАС України є й те, що ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного провадження заявницею не зазначається, які саме дії не вчинено Департаментом або вчинено неправомірно під час виконання рішення у цій справі.

В контексті наведених обставин, не можна залишити і поза увагою й те, що виданий у цій справі виконавчий лист на даний час перебуває на виконанні у державній виконавчій службі. Однак, станом на момент звернення із заявою позивачкою не підтверджується, що примусовий порядок виконання судового рішення не дає очікуваного результату внаслідок неправомірних дій державного виконавця чи відповідача (боржника), створення суб`єктами цих правовідносин перешкод у виконанні рішення.

Враховуючи викладене, оскільки позивачкою не обґрунтовано та не підтверджено обставини для встановлення судового контролю, колегія суддів вважає за необхідне погодитись із висновком суду першої інстанції про залишення поданої заяви без задоволення.

З огляду на викладене, висновки суду відповідають нормам процесуального права та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

У зв`язку із чим, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв