Справа № 240/1199/24
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

16 лютого 2024 року м. Житомир справа № 240/1199/24

категорія 106020000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Лавренчук О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 11.01.2024 (відмітка на поштовому конверті) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у період з 31.10.2022 по 27.01.2023;

- зобов`язати військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткову винагороду за період з 31.10.2022 по 27.01.2023 з розрахунку 100 000,00 грн на місяць.

Суддя своєю ухвалою від 22 січня 2024 року залишила позовну заяву без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду, зокрема, заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

До суду 05.02.2024 надійшла заява про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду представник позивача зазначає, що у жовтні 2022 року позивач не отримував жодних повідомлень про нараховані йому грошові кошти відповідачем, чи будь-яку іншу інформацію від відповідача. У зв`язку з цим, 04.10.2023 позивачем була подана заява про нарахування йому додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою №168 від 28.02.2022 у період з 31.10.2022 по 27.01.2023. Отже, позивач не отримавши додаткову винагороду у належному розмірі 04.10.2023 звернувся до відповідача з проханням донараховати йому додаткову винагороду та до 11.01.2024 року сподівався на позитивний розгляд поданої заяви та на отримання коштів. Проте, не отримавши належних йому коштів від відповідача звернувся до суду з позовною заявою про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Станом на сьогодні і станом на дату звернення з позовом до суду, жодних відповідей на подану заяву про розгляд, про відмову у виплаті коштів чи про виплату коштів позивача не було повідомлено. Окрім того, представник позивача звертає увагу на пункт перший глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України у якому зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (CO'VID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через C0VID-19 продовжено до 17 липня 2023 року. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21. Просить поновити строк звернення до суду.

У період із 01.02.2024 по 09.02.2024 (включно) головуюча у справі суддя перебувала на лікарняному.

Суд, розглянувши заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, надаючи правову оцінку підставам поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою, які вказані керуючим адвокатським бюро Святославов Соломанюком у заяві від 01.02.2024 (зареєстрована судои 05.02.2024 за Вх.№7068/24), зазначає наступне.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За приписами частин першої та другої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту).

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, зокрема, частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Офіційне тлумачення положення указаної норми надав Конституційний Суд України у рішеннях від 15.10.2013 № 8-рп/2013 та № 9-рп/2013.

Так, у Рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 (справа № 1-13/2013) Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Згідно з пунктом 2.1 мотивувальної частини вказаного Рішення поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Так, Законом № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (рішення від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 13.05.1997 № 1-зп, від 05.04.2001 № 3-рп/2001), Верховний Суд у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі № 260/3564/22 (адміністративне провадження № Пз/990/4/22) дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України (у редакції Закону № 2352-IX) тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Як вбачається з позовної заяві, спірним у даній адміністративній справі є не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у період з 31.10.2022 по 27.01.2023.

Отже, спірні правовідносини виникли після набуття нормою Закону № 2352-IX чинності, а тому строк звернення до суду становить три місяці, що обраховується з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Суд зауважує, що Постановою КМУ від 27 червня 2023 р. № 651 постановлено: відмінити з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину, однак до суду з даним позовом позивач звернувся 11.01.2024 (відмітка на поштовому конверті), тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду, що обраховується із 01.07.2023, що і зазначено судом в ухвалі від 22.01.2024 про залишення позову без руху.

Також суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд вважає, що звернення позивача до відповідача з метою врегулювання спірних питань не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти у жовтні 2023 року, тоді як спірним є період з 31.10.2022 по 27.01.2023.

Крім цього, залишаючи без руху позовну заяву судом, серед іншого, вказано на відсутність доказів, що за період з 31.10.2022 по 27.01.2023 позивач не отримував додаткову винагороду, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №168.

Керуючий адвокатським бюро Святослав Соломонюк, виконуючи у зазначеній частині ухвалу суду від 22.01.2024 подав заяву від 01.02.2024, яка зареєстрована судом 05.02.2024 за Вх.№7070/24. Серед додатків долучених адвокатом до заяви наявна виписка з карткового рахунку ОСОБА_1 за період з 01.08.2022 по 16.08.2023. З інформації, яка міститься у виписці АТ КБ "Приватбанк" вбачається, що за період з 31.10.2022 по 27.01.2023 ОСОБА_1 не отримував додаткову винагороду, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №168.

Вказані обставини свідчать на користь того, що ОСОБА_1 міг знати про порушення своїх прав щодо неотримання додаткової винагороди, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №168 починаючи з листопада 2022 року.

Доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем не наведено.

Відповідно до вимог ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до норм п. 9 ч. 4. ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Приписами ч. 8 ст. 169 КАС України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Визнати не поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Лавренчук