Справа № 380/19803/23
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 рокусправа № 380/19803/23
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м.Львові, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Державного агентства меліорації та рибного господарства України (місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 45А, м.Київ, 04053; ), в якій просить:

- стягнути з Державного агентства меліорації та рибного господарства України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду з 22 червня 2023 року по 22 серпня 2023 року у сумі 35884,20 гривень з утриманням податків та інших обов?язкових платежів.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі №380/2919/23 визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства меліорації та рибного господарства України №12-ТО від 03.02.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 ». Цим же ж рішенням поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області з 06.02.2023 та стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.02.2023 по 21.06.2023 в сумі 79 923,90 грн., з відрахуванням відповідних загальнообов`язкових внесків і платежів.

Звертає увагу суду, що рішення від 21.06.2023 у справі №380/2919/23 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, звернуто до негайного виконання. Проте, станом на 22.08.2023 позивач не поновлений на займаній посаді, з огляду на що вважає, що має право на стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 28.08.2023 позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків, а саме десять днів з дня вручення цієї ухвали. У встановлений строк позивач виконав ухвалу суду.

Ухвалою судді від 25.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

23.10.2023 на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача про зупинення провадження у справі №380/19803/23 до набрання законної сили судовим рішенням в справі №380/2919/23 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

26.10.2023 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, у якому просить закрити провадження у справі №380/19803/23, у зв`язку з тим, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі №380/2919/23 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі №380/2919/23 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено повністю.

Ухвалою судді від 30.10.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі №380/19803/23.

Ухвалою судді від 31.10.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі №380/19803/23.

08.11.2023 на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що позовні вимоги не можуть бути задоволенні, оскільки рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі №380/2919/23 скасоване.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі №380/2919/23 визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства меліорації та рибного господарства України №12-ТО від 03.02.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області з 06.02.2023 та стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.02.2023 по 21.06.2023 в сумі 79 923,90 грн., з відрахуванням відповідних загальнообов`язкових внесків і платежів.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області та стягнення середнього заробітку час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, звернуто до негайного виконання.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі №380/2919/23 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі №380/2919/23 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено повністю.

Втім, оскільки станом на спірну дату 22.08.2023 позивач не був поновлений на займаній посаді, відтак рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі №380/2919/23 залишилося не виконаним. Наведене слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою, третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Приписами статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частиною другою статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Положеннями статті 236 КЗпП України передбачена відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Так, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Верховний Суд вже неодноразово викладав висновки щодо застосування статті 236 КЗпП України стосовно виконання рішення суду про поновлення на роботі/посаді, яке допущене до негайного виконання.

Зокрема, у постанові від 21 жовтня 2021 року у справі № 640/19103/19 Верховний Суд з цього приводу зазначив, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його проголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.

Належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Верховний Суд у цій справі підкреслив, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Водночас така відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Також Верховний Суд наголосив, що наведені приписи Кодексу не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, які б вказували на його бажання поновитися на роботі.

Як висновок, суд касаційної інстанції у справі № 640/19103/19 констатував, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Правова позиція щодо застосування приписів статті 236 КЗпП України неодноразово висловлювалася Верховним Судом також і в постановах від 16 лютого 2018 року у справі №807/2713/13-а, від 27 червня 2019 року у справі №821/1678/16, від 31 липня 2019 року у справі №813/593/17, від 25 вересня 2019 року у справі №813/4668/16, від 27 листопада 2019 року у справі №802/1183/16-а, від 19 грудня 2019 року у справі №2а-7683/12/1370, від 05 лютого 2020 року у справі №815/1676/18, від 05 березня 2020 року у справі №280/360/19, від 26 листопада 2020 року у справі №500/2501/19, від 19 квітня 2021 року у справі №826/11861/17, від 24 червня 2021 року у справі №640/15058/19, від 20 липня 2021 року у справі №826/3465/18, від 21 жовтня 2021 року у справі № 280/5260/19, від 27 січня 2022 року у справі № 580/5185/20, від 09 листопада 2022 року у справі № 460/600/22 та від 23 березня 2023 року у справі №420/8539/21.

У постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 460/600/22 Верховний Суд, урахувавши раніше висловлену правову позицію щодо застосування статті 236 КЗпП України, зазначив, що приписи частини восьмої статті 235 КЗпП України і приписи пункту 3 частини першої статті 371 КАС України достатньо чітко і однозначно встановлюють, що рішення про поновлення на роботі/посаді підлягають негайному виконанню й цей імператив адресований передовсім роботодавцю. Невчинення позивачем як працівником дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо його поновлення на посаді (неподання заяви про поновлення чи незвернення до органу державної виконавчої служби) ніяким чином не впливає на обов`язок роботодавця самостійно виконати рішення суду, допущеного до негайного виконання, яке покладає на нього зобов`язання щодо поновлення працівника на посаді.

Так, як встановлено судом вище з матеріалів справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі №380/2919/23 визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства меліорації та рибного господарства України №12-ТО від 03.02.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області з 06.02.2023 та стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.02.2023 по 21.06.2023 в сумі 79 923,90 грн., з відрахуванням відповідних загальнообов`язкових внесків і платежів.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області та стягнення середнього заробітку час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, звернуто до негайного виконання.

При цьому, в межах спірного періоду, станом на 22 серпня 2023 року, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі №380/2919/23, в частині поновлення позивача на посаді, яке звернуто до негайного виконання, не було виконано, що не заперечується сторонами.

В подальшому, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі №380/2919/23 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі №380/2919/23 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено повністю.

Суд зауважує, що єдиною підставою, щодо невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі №380/2919/23 в частині, яка була звернута до негайного виконання, відповідач зазначає подання ним апеляційної скарги на таке рішення, а також подальше його скасування.

Надаючи оцінку вказаним вище аргументам відповідача, необхідно зауважити про те, що інститут звернення рішення суду до негайного виконання покликаний забезпечувати швидкий і реальний захист прав працівника. Цей інститут не заперечує можливості скасування в апеляційному чи касаційному порядку рішення, допущеного до негайного виконання, проте на стадії апеляційного або касаційного оскарження віддає перевагу інтересам працівника.

Зрештою, стаття 236 КЗпП України не містить у собі застереження про те, що скасування рішення про поновлення на роботі звільняє роботодавця від обов`язку оплатити працівнику вимушений прогул при затримці його виконання.

Суд звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 19.12.2023 у справі №520/15896/21, згідно з яким незастосування статті 236 КЗпП України у подібних випадках здатне потурати невиконанню судових рішень.

Також подібне правозастосування сприяє негативній практиці, за якої роботодавець зволікатиме з виконанням рішення про поновлення особи на роботі допоки апеляційний суд не перегляне справу.

На основі цих обставин і міркувань колегія суддів у вищевказаній справі дійшла висновку, що у випадку затримки виконання рішення про поновлення на роботі, факт подальшого скасування цього рішення в апеляційному чи касаційному порядку не позбавляє особу права на отримання середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення та, відповідно, не звільняє роботодавця від обов`язку здійснити таку виплату.

З огляду на викладене колегія суддів не погодилася з висновком суду апеляційної інстанції стосовно того, що скасування у касаційному порядку рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі № 640/1846/20 про поновлення позивача на роботі виключає можливість застосування статті 236 КЗпП України до спірних правовідносин.

При цьому, слід зазначити, що викладений у постанові Верховного Суду від 19.12.2023 у справі №520/15896/21 висновок щодо застосування норм статті 236 КЗпП України у випадку скасування в апеляційному/касаційному порядку судового рішення, яке підлягало негайному виконанню в частині поновлення на роботі, був підтриманий також у постановах Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі №460/16522/21, від 24 жовтня 2023 року у справі № 420/10861/21 та від 26 жовтня 2023 року у справі №640/11509/21.

В постановах Верховного Суду від 26.10.2023 у справі № 640/11509/21 та від 15.02.2023 у справі № 460/16522/21 зазначено, що інакше застосування статті 236 КЗпП України може атакувати принцип обов`язковості судового рішення та здатне підважити процесуальний інститут звернення рішення суду до негайного виконання.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених правових позицій Верховного Суду, невиконання відповідачем упродовж тривалого часу рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі №380/2919/23, яке було звернуто до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області, не зважаючи на його подальше скасування, має наслідком застосування приписів статті 236 КЗпП України.

Враховуючи викладене, та виходячи з меж заявлених позовних вимог, відповідач не довів належними та допустимими доказами неможливість виконання рішення про поновлення позивача на посаді, а тому суд приходить висновку, що позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі №380/2919/23, починаючи з 22.06.2023 (наступний робочий день після прийняття рішення у справі) по 22.08.2023.

При визначенні середнього заробітку позивача, який належить стягнути за спірний час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді, суд зазначає наступне.

Відповідно до частиною 1 статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким нормативно-правовим актом є постанова Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі Порядок №100).

Відповідно до підп. «з» п. 1 Розділу І Порядку №100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду.

Згідно з абзацом. 4 пункту 2 Розділу ІІ Порядку №100 у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Абзацом 1 пункту 3 Розділу ІІІ Порядку №100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Згідно з пунктом 5 Розділу IV Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За змістом абзацом 1 пункту 8 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Судом вище з`ясовано, що спірний період з 22.06.2023 по 22.08.2023, який у підсумку становить 44 робочих дні, є періодом затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі, звернутого до негайного виконання. За такий період позивачу необхідно виплатити середній заробіток.

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_1 , наданою відповідачем на вимогу ухвали суду, середньоденна заробітна плата позивача становила 815,55 грн., що також не заперечується позивачем у позові. Отже, середній заробіток позивача за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за спірний період з 22.06.2023 по 22.08.2023 складає 35884,20 грн. (44 робочих дні * 815,55 грн.), без урахування податків та зборів.

При цьому, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, а Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/808/16.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в пункті 6 Постанови № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Також відповідач як податковий агент згідно норм Податкового Кодексу України, зобов`язаний виплатити позивачеві середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, утримавши з нього при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державного агентства меліорації та рибного господарства України необхідно стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 22.06.2023 по 22.08.2023, на загальну суму 35884 (тридцять п`ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Щодо судового збору, то відповідно до вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державного агентства меліорації та рибного господарства України (місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 45А, м.Київ, 04053; ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 22.06.2023 по 22.08.2023, на загальну суму 35884 (тридцять п`ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 20 коп., без урахування податків та зборів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державного агентства меліорації та рибного господарства України (місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 45А, м.Київ, 04053; ) сплачений судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна