Справа № 160/32393/23
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Дніпропетровська обласна державна адміністрація про зобов`язання вчинити певні дії,-
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить визнати відповідь Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 20.06.2023 року за вих. 3-2290/0/261-23 такою, що не відповідає дійсності та суперечить законодавству України.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що, на думку позивача, відповідь відповідача не є правомірною оскільки гідрологічний режим Шолохівського водосховища встановлено 16.11.1982 року, тобто до створення заказника в який входить Шолохівське водосховище, то повинен зберігатися гідрологічний режим водосховища, який існував до його створення. Тобто, п.2.2 Положення про ландшафтний заказник загального державного значення «Базавлуцький прибережно-річковий комплекс», затвердженого наказом № 284 від 05.08.2019 року основним завданням заказника є створення умов для збереження в природному стані гідрологічного режиму водойм, а згідно водогосподарського паспорту, затвердженого Мінводгоспом УРСР 16.11.1982 року, це стан придатний для захисту від повеней, технічного та питного водопостачання і зрощення.
Ухвалою суду від 15.12.2023 року відкрито провадження у справі, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Позивачем надав до Дніпропетровської обласної державної адміністрації запит на доступ до публічної інформації, у якому просив надати інформацію стосовно того, чи заборонено на території Шолохівського водосховища (Дніпропетровська область), як об`єкта, що входить в ландшафтний заказник загальнодержавного значення «Базавлуцький прибережно-річковий комплекс» здійснювати діяльність у вигляді забору та/або використання води для своїх сільськогосподарських потреб. Відповідно до підпункту 3.4 пункту 3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.06.2016 року № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» Дніпропетровська обласна державна адміністрація кваліфікувала запит позивача на доступ до публічної інформації як звернення громадян та повідомила позивач про те, що запит позивача буде розглянути згідно вимог Закону України «Про звернення громадян». Відповідач надав позивачу листом від 19.06.2023 року відповідь на його запит згідно вимог Закону України «Про звернення громадян». На думку відповідача, на водних об`єктах природно-заповідного фонду забороняється ведення діяльності, що суперечить їх цільовому призначенню. У Положенні про ландшафтний заказник визначено перелік видів діяльності, які дозволено здійснювати, до яких не віднесено забір та використання води для сільськогосподарських потреб.
Ухвалою суду від 13.02.2024 року відмовлено у задоволенні клопотань позивача про призначення у справі судової наукової-правової експертизи; відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державне підприємство «Нікопольське регіональне управління водних ресурсів».
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступне.
Позивач направив до Дніпропетровської обласної державної адміністрації запит від 03.02.2023 року на інформацію відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», у якому просив надати інформацію про те, чи заборонено на території Шолохівського водосховища (Дніпропетровська область), як об`єкта, що входить в ландшафтний заказник загальнодержавного значення «Базавлуцький прибережно-річковий комплекс» здійснювати діяльність у вигляді забору та/або використання води для своїх сільськогосподарських потреб.
Дніпропетровська обласна військова адміністрація листом від 09.06.2023 року № 13-462/0/49-23 «Про розгляд запиту» повідомила позивача про те, що запит позивача є за своєю суттю зверненням громадянина та підлягає розгляду згідно Закону України «Про звернення громадян», про результати розгляду позивача буде повідомлено Департаментом екології та природних ресурсів обласної військової адміністрації у порядку та строку, передбачені Законом України «Про звернення громадян».
Департамент екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної військової адміністрації листом від 19.06.2023 року № 3-2290/0/261 «Про розгляд звернення» надало відповідь на звернення позивача від 03.02.2023 року та повідомила про те, що забір та використання води для сільськогосподарських потреб на території Шолохівського водосховища, як об`єкта, що входить до заказника, суперечать його цілям та завданням. У листі наведені також посилання на відповідні положення нормативно-правових актів, якими керувався відповідач під час надання відповіді.
Предметом спору є розгляд запиту від 03.02.2023 року на інформацію відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач направив запит на інформацію відповідно саме до Закону України «Про доступ до публічної інформації».
У запиті позивач бажав отримати відповідь на питання щодо можливості на території Шолохівського водосховища, як об`єкта, що входить до ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Базавлуцький прибережно-річковий комплекс» здійснювати діяльність у вигляді забору та/або використання води для своїх сільськогосподарських потреб.
Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом (ч.2 ст. 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Відповідно до підпункту 3.4 пункту 3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.06.2016 року № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» статтею 40 Конституції України закріплено право особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів. Деталізацію наведене право отримало у Законі України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393/96-ВР). Відносини з розгляду звернень громадян є основним і єдиним предметом регулювання цього Закону. Тому він є спеціальним у цій сфері, але ним не вичерпується поняття "спеціальний закон", що вживається у частині другій статті 2 Закону № 2939-VI. Одержавши запит на інформацію, який подано згідно із Законом № 2939-VI, проте який за своїм змістом є зверненням громадянина відповідно до Закону № 393/96-ВР, розпорядник інформації повинен відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону (пункт 2 частини п`ятої статті 19, пункт 4 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI), та з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості розглянути запит за Законом № 393/96-ВР. При цьому запитувача повинно бути повідомлено у п`ятиденний строк про те, що його запит на інформацію буде розглядатися як звернення відповідно до Закону № 393/96-ВР.
Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач у запиті від 03.02.2023 року на інформацію відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» не запитував саме публічну інформації у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», а прохав надати відповідь на питання, що за своєю суттю є зверненням у розумінні Закону України «Про звернення громадян».
За вказаних обставин Дніпропетровська обласна військова адміністрація правомірно направила позивачу листа від 09.06.2023 року № 13-462/0/49-23 «Про розгляд запиту», у якому вірно вказала, що запит позивача є за своєю суттю зверненням громадянина та підлягає розгляду згідно Закону України «Про звернення громадян», про результати розгляду позивача буде повідомлено Департаментом екології та природних ресурсів обласної військової адміністрації у порядку та строку, передбачені Законом України «Про звернення громадян».
Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Частиною першою статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина перша статті 3 вказаного Закону).
Положеннями частини третьої статті 3 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Приписами статей 4-6 Закону України «Про звернення громадян» регламентується коло питань, рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, а також установлені вимоги до звернення, мова звернень і рішень та відповідей на них.
Статтею 7 Закону України «Про звернення громадян» встановлено заборону відмови в прийнятті та розгляді звернення й передбачено обов`язок із прийняття та розгляду звернень, оформлених належним чином і поданих у встановленому порядку.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Згідно правової позиції Верховного суду, яка викладена у постанові від 27 квітня 2020 року у справі№813/4351/16 саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Так, істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення).
Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач у листі від 19.06.2023 року № 3-2290/0/261 «Про розгляд звернення» надав позивачу відповідь на поставлене питання; відповідь відповідача аргументована посиланням ст. 48, 94 Водного кодексу України, наказ Міністерства екології та природних ресурсів від 05.08.2019 року № 284, яким затверджено положення про ландшафтний заказник загальнодержавного значення «Базавлуцький прибережно-річковий комплекс», Указ Президента України від 11.04.2019 року № 139/2019 «Про території та об`єкти природно-заповідного фонду загальнодержавного значення».
За вказаних обставин відповідач належним чином розглянув запит позивача від 03.02.2023 року та надав обгрунтовану відповідь на всі поставлені позивачем питання.
Шолохівське водосховище є частиною ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Базавлуцький прибережно-річковий комплекс», який оголошено Указом Президента України від 11.04.2019 року № 139/2019 «Про території та об`єкти природно-заповідного фонду загальнодержавного значення».
У відповідності до вимог ст. 94 Водного кодексу України водні об`єкти, віднесені у встановленому законодавством порядку до територій та об`єктів природно-заповідного фонду, охороняються та використовуються відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про природно-заповідний фонд України". На водних об`єктах, віднесених до природно-заповідного фонду, забороняється здійснення будь-якої діяльності, що суперечить їх цільовому призначенню.
Згідно вимог ч.1 ст. 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на територіях заказників забороняються рубки головного користування, суцільні, прохідні, лісовідновні та поступові рубки, видалення захаращеності, а також полювання та інша діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник.
Згідно Положення про ландшафтний заказник загальнодержавного значення «Базавлуцький прибережно-річковий комплекс», яке затверджено наказом Міністерства екології та природних ресурсів від 05.08.2019 року № 284, визначено перелік видів діяльності, які заборонено здійснювати у заказнику, зокрема, надання земельних ділянок у господарське використання, порушення грунтового покриву, гідрологічного і гідрохімічного режимів, а також виконання видів робіт, що можуть порушити природні зв`язки та хід природних процесів, втрати наукової господарської, естетичної цінності природного комплексу заказника.
За вказаних обставин забір та використання води для сільськогосподарських потреб на території Шолохівського водосховища, як об`єкта, що входить до складу заказника, виходить за межі його цілей та завдань.
Посилання позивача на довідку № 177 від 28.05.2014 року, яка видана Риболовецькому товариству з додатковою відповідальністю ім. Богдана Хмельницького в тому, що Шолохівське водосховище на р. Базавлук (500 м. вище за течією від с.Шолохове) відповідно до водогосподарського паспорту, затвердженого наказом Мінводгоспу УРСР 16.11.1982 року, є водосховищем комплексного призначення, є безпідставним, оскільки водогосподарський паспорт видано до створення ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Базавлуцький прибережно-річковий комплекс».
За вказаних обставин суд доходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог.
Судові витрати покладаються на позивача, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
Керуючись ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат на здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін