Справа № 260/9197/23
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення без розгляду частини позовних вимог

14 лютого 2024 рокум. Ужгород№ 260/9197/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості, а саме:

1. визнати дії Державної служби України з безпеки на транспорті в частині невиплати заробітної плати ОСОБА_1 в період з 01.02.2017 року по 21.10.2023 року неправомірними;

2. стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті заборгованість з заробітної плати з з 01.02.2017 року по 21.10.2023 року.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 року відкрито загальне позовне провадження за вказаною позовною заявою.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості залишено без руху та надано семиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині суду, а саме - подати заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

08.02.2024 року представником позивача Естінко Т.Е. подано заяву про усунення недоліків, із змісту якої вбачається, що така вказує на те, що доводи суду щодо пропуску позивачем строку звернення до суду є помилковими, оскільки його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України та п. 1 глави ХІХ "Прикінцеві положення" КЗпП України на дату звернення з позовом не пропущено.

Тобто, суд констатує, що представник позивача не подала до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд виходить з того, що спір щодо стягнення заробітної плати є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Однак приписами частин третьої і п`ятої статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, суд звертає увагу на те, що обов`язок держави створити умови та гарантувати можливості для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю є складовою її обов`язку щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав та свобод людини і громадянина (стаття 3, частини перша, друга, сьома статі 43 Конституції України).

Частиною першою статті 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

У Рішенні від 12 квітня 2012 року №9-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод. У правовій державі звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (абзац п`ятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення).

Таким чином, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Наведене дає суду підстави для висновку, що до 19 липня 2022 року строк звернення ОСОБА_1 з цим позовом до суду не був обмежений будь-яким строком, а от у правовідносинах, що виникли після цієї дати, позивач пропустив тримісячний строк, звернувшись до суду лише 23.10.2023 року.

Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.04.2023 року у зразковій справі №260/3564/22.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами, суд також враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, необхідно звертати увагу на обставини справи (справа "Ілхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року).

Разом з тим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними, істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, але зазначені обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами того, що особа не мала реальної можливості дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Крім того, кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, який не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.

Частиною 3 ст. 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині: визнання дій Державної служби України з безпеки на транспорті в частині невиплати заробітної плати ОСОБА_1 в період з 19.07.2022 року по 21.10.2023 року неправомірними та стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті заборгованість з заробітної плати з 19.07.2022 року по 21.10.2023 року слід залишити без розгляду, так як представник позивача не заявила клопотання про поновлення строку звернення до суду, у поданій заяві на усунення недоліків вказала лише на те, що строк звернення до суду з даним позовом не обмежується будь яким строком та перерахувала Постанови КМУ про продовження дії карантину на всій території України.

Щодо решти позовних вимог (що стосуються періоду з 17.02.2017 року по 18.07.2022 року), судом не встановлено з матеріалів справи пропуск строку звернення до суду з даними позовними вимогами, а тому в решті частині позовних вимог слід продовжити судовий розгляд, у з`язку з чим призначити підготовче судове засідання.

На підставі наведеного та керуючись статтями 72-77, 122, 123, 183, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості - в частині позовних вимог про визнання дій Державної служби України з безпеки на транспорті в частині невиплати заробітної плати ОСОБА_1 в період з 19.07.2022 року по 21.10.2023 року неправомірними та стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті заборгованість з заробітної плати з 19.07.2022 року по 21.10.2023 року залишити без розгляду.

В решті позовних вимог продовжити судовий розгляд та призначити підготовче судове засідання на 05 березня 2024 року на 14 год. 00 хв.

Засідання відбудеться за адресою: м. Ужгород, вул. Б. Хмельницького, 21.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Викликати учасників сторін у порядку ст. 124 КАС України.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в частині залишення без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

В іншій частині ухвала окремому оскарженню не підлягає.

СуддяС.А. Гебеш