Справа № 140/19927/23
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/19927/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Міністерство оборони України, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 1), Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач 2) про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення військовослужбовця за період з 17.03.2022 по 06.06.2022 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення військовослужбовця відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18) за період з 17.03.2022 по 06.06.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, 01.01.2023 та відповідного тарифного коефіцієнту з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів; визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення військовослужбовця за період з 08.06.2022 по 16.06.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, 01.01.2023; зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити грошове забезпечення військовослужбовця відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18) за період з 08.06.2022 по 16.06.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, 01.01.2023 та відповідного тарифного коефіцієнту з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати одноразових виплат грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 роки; грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки; одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2014 № 460 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, 01.01.2023 та відповідного тарифного коефіцієнту.

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити одноразові виплати грошової допомоги на оздоровлення 2022 рік, 2023 рік; грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та 2023 рік; одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2014 № 460 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, 01.01.2023 та відповідного тарифного коефіцієнту та з утриманням належних податків та зборів.

визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 08.06.2022 по 16.06.2023.

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 08.06.2022 по 16.06.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації з 17.03.2022 по 06.06.2023 у Військовій частині НОМЕР_1 , а з 08.06.2022 по 16.06.2023 у Військовій частині НОМЕР_2 .

Представник позивача зазначає, що відповідач-1 за час проходження позивачем військової служби не провів нарахування та виплату грошового забезпечення із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи за відповідним законом України про державний бюджет України станом на 01.01.2022; грошове забезпечення було розраховано на підставі показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, а не на 01.01.2022. Також відповідач-2 при звільненні позивача та виключення зі списків особового складу не провів з позивачем повного розрахунку при звільненні, а саме не провів нарахування та виплату грошового забезпечення із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи за відповідним законом України про державний бюджет України станом на 01.01.2022, 01.01.2023; грошове забезпечення було розраховано на підставі показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, а не на 01 січня кожного нового поточного календарного року; у зв`язку із цим, нарахування та виплата одноразових виплат - грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки, одноразової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією відповідачем 2 здійснювалось із застосуванням неправильної розрахункової величини, тобто в меншому розмірі.

На переконання представника позивача, такі дії відповідачів щодо розрахунку грошового забезпечення є протиправними, оскільки після набрання законної сили постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, якою визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова №103), необхідно керуватися положеннями попередньої редакції пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), відповідно до якого розміри окладів за військовим званням військовослужбовців визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Також зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Проте, відповідач 2 не провів нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 08.06.2022 по 16.06.2023, чим допустив протиправну бездіяльність.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року залишено позовну заяву без руху та зазначено про необхідність усунути недоліки позовної заяви шляхом подання (надіслання) до суду доказів, які підтверджують, що адреса військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 та фактичне їх місцезнаходження засекречене через воєнний стан та відсутні у загальному доступі.

Після усунення вищевказаних недоліків позовної заяви на виконання ухвали без руху від 24 липня 2023 року, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 33-34).

Цією ж ухвалою залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Міністерство оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, ) (арк.спр.33 зворот).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву від 11 вересня 2023 року № 73173/23 (арк.спр. 62-66) представник військової частини НОМЕР_1 позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що вимогою, адресованою до військової частини НОМЕР_1 у позові ОСОБА_1 є зобов`язання нарахувати та виплатити на його користь грошове забезпечення військовослужбовця відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18) за період з 17.03.2022 по 06.06.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 та відповідного тарифного коефіцієнту, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Відповідно до Довідки №367/22 з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань військова частина НОМЕР_1 має ідентифікаційний код НОМЕР_5 та правовий статус суб`єкта - без права юридичної особи .

Сержанта ОСОБА_1 , з 16.03.2022, на підставі наказу № 3 від 17.03.2022 командира військової частини НОМЕР_1 призначено сержантом резерву взводу резерву роти резерву сержантського складу та зараховано до списків особового складу військової частини, зі встановленим щомісячним окладом за посадою 2470,00 грн (дві тисячі чотириста сімдесят гривень), за першим тарифним розрядом.

Згідно з пунктом 3 зазначеного наказу встановлено поставити позивача на всі види забезпечення у військову частину НОМЕР_3 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.06.2022 № 63 сержанта ОСОБА_1 увільнено із займаної посади та з 06.06.2022 виключено зі списків особового складу частини та виключено зі всіх видів забезпечення. Позивача, для подальшого проходження служби направлено до четвертої окремої танкової бригади (в/ч НОМЕР_2 ).

Військова частина НОМЕР_1 не здійснювала та не здійснює нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, оскільки військовослужбовці, які проходили службу у ній, перебували на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_3 .

Військова частина НОМЕР_1 не має свого рахунку у фінансових установах, відтак в спірних правовідносинах військова частина НОМЕР_1 діяла в межах чинного законодавства України.

У відзиві зазначає про те, що володільцем та розпорядником особової картки військовослужбовця ОСОБА_1 за 2022 рік, із відомостями тарифного розряду, тарифного коефіцієнту, військового звання є військова частина НОМЕР_3 , тому командування військової частини НОМЕР_1 не взмозі надати суду копії вищевказаних документів.

Військова частина НОМЕР_1 не була включена до мережі розпорядників бюджетних коштів та була зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_3 .

Командиром військової частини НОМЕР_1 організовувалось вчасне оформлення та подання до військової частини НОМЕР_3 усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зокрема забезпечувалось вчасне подання наказів командира військової частини по стройовій частині з питань зарахування військовослужбовців до списків особового складу, на види забезпечення та виключення з них; зміни персональних облікових даних особового складу; перебування на лікуванні та повернення на службу з лікувального закладу; звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я і виходу на службу після хвороби; прийняття та здавання військовослужбовцями справ і посади; вибуття у відрядження, відпустку, на навчання, прибуття з відрядження, відпустки.

Посадовими особами військової частини НОМЕР_3 при обчисленні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням застосовувалася така розрахункова величина, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом України від 07.12.2017 №2246-VIII "Про державний бюджет України на 2018 рік" станом на 01 січня 2018 року, оскільки саме така розрахункова величина передбачена пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704. Натомість, примітка до Додатку 1 та примітка до Додатку 14 до Постанови № 704 носять лише інформаційний характер та містять норми права.

Зазначає, що правові підстави для перерахунку грошового забезпечення військовослужбовця із використанням інших величин, аніж показник прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2018 відсутні, оскільки розпоряджень щодо проведення перерахунку грошового забезпечення військовослужбовцям не надходило, змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 не було.

З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень командування військової частини НОМЕР_1 вважає за необхідне залучити до участі у цій справі військову частину НОМЕР_3 в якості другого відповідача, оскільки у випадку ухвалення рішення про задоволення позову, воно, в силу відсутності повноважень у військової частини НОМЕР_1 нараховувати та здійснювати виплати, залишиться не виконаним з об`єктивних підстав.

З огляду на викладене, просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимог, адресованих військовій частині НОМЕР_1 .

У поданому до суду відзиві на позовну заяву від 19 вересня 2023 року № 77570/23 (арк.спр. 91-97) представник військової частини НОМЕР_2 позовних вимог не визнав з наступних підстав.

На підставі Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.06.2022 № 103 сержанта ОСОБА_1 , відповідно до наказу командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 03 червня 2022 року № 67-РС, зараховано до списків частини та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 08.06.2022 № 41- РС, призначено на посаду механіка-водія 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , поставлено на всі види забезпечення.

Згідно Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16.06.2023 № 173 сержанта ОСОБА_1 , сержанта резерву змінного складу 39 запасної роти військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 11 червня 2023 року № 148-РС, з військової служби у запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини, у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, вважати таким, що справи та посаду здав та вибув у Луцький об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, для зарахування на військовий облік.

Щодо виплати грошового забезпечення та одноразових виплат із використанням величини прожиткового мінімуму на відповідний рік зазначає, що згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, про що свідчить аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 200/3757/20-а. від 11 лютого 2021 року у справі №200/3774/20-а, від 11 лютого 2021 року у справі № 240/11952/19, від 14 квітня 2021 року у справі № 240/12309/20 і від 27 травня 2021 року №520/5794/2020.

За такого правового регулювання та обставин справи відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення військовослужбовцям за період з 08.06.2022 року 16.06.2022 року з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 та 01 01.2023 та відповідного тарифного коефіцієнта з урахуванням раніше виплачених сум та з урахуванням належних податків та зборів та щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовцям за період з 08.06.2022 року 16.06.2023 року з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 та 01 01.2023.

Стосовно виплати одноразових виплат зазначає, що грошова допомога на оздоровлення визначена розділом XXIII «Виплати грошової допомоги для оздоровлення» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260.

Так згідно пункту 1 розділу XXIII «Виплати грошової допомоги для оздоровлення» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Абзацом 2 пункту 2 розділу XXXIII Порядку визначено, що військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

З урахуванням вище наведеного, згідно з Постановою №704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року. Згідно наданих відповідачем до суду документів, одноразові виплати, а саме грошова допомога на оздоровлення за 2022 та 2023 роки, грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки одноразова допомоги при звільненні виплачені ОСОБА_1 в повному обсязі в розмірі, розрахованому відповідно до вимог чинного законодавства, тому підстави для її виплати відсутні.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 08.06.2022 по 16.06.2023 та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 08.06.2022 по 16.06.2023 зазначає наступне.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078), згідно з п. 1-1 якого (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році 103 відсотка).

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до довідки за 2022 ОСОБА_1 здійснено нарахування та виплату, в тому числі індексації: за липень - 779,86 грн, за серпень - 1066,00 гри., за вересень - 1281,80 гри., за жовтень - 1281,80 грн., за листопад -1281,80 грн., за грудень 1424,80 грн., а тому викладені у позовній заяві твердження позивача про зворотнє є вигаданими і безпідставними, та спростовуються наявними в матеріалах справи документами.

З наведених підстав представник військової частини НОМЕР_2 просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залучення до участі у цій справі співвідповідача задоволено, залучено до участі у справі як другого відповідача Військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) (арк.спр. 109-110).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року частково задоволено клопотання Військової частини НОМЕР_3 про заміну неналежного відповідача військової частини НОМЕР_3 на належного відповідача - військову частину НОМЕР_4 до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії; залучено як відповідача Військову частину НОМЕР_4 . Судовий розгляд адміністративної справи за даним позовом постановлено здійснювати спочатку, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово. (арк.спр. 120-121).

Інших заяв по суті справи чи клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 , згідно записів у військовому квитку серії НОМЕР_7 , 16.03.2022 Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 призваний на військову службу по мобілізації, з 17.03.2022 зарахований в списки особового складу Військової частини НОМЕР_1 (арк.спр. 16-18).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2022 № 3 солдата ОСОБА_1 , призначено сержантом резерву взводу резерву роти резерву сержантського складу та зараховано до списків особового складу військової частини, зі встановленим щомісячним посадовим окладом в розмірі 2470грн (дві тисячі чотириста сімдесят гривень), за першим тарифним розрядом. Згідно з пунктом 3 зазначеного наказу позивача постановлено на всі види забезпечення у військову частину НОМЕР_3 (арк.спр. 75-76).

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.06.2022 № 63 сержанта ОСОБА_1 увільнено із займаної посади з 06.06.2022 та з цієї ж дати виключено зі списків особового складу частини та виключено зі всіх видів забезпечення. Позивача, для подальшого проходження служби направлено до четвертої окремої танкової бригади (в/ч НОМЕР_2 ) (арк.спр. 77-80).

Згідно записів у військовому квитку серії НОМЕР_7 позивач з 08.06.2022 зарахований в списки особового складу Військової частини НОМЕР_2 (арк.спр.17).

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.06.2022 № 103 сержанта ОСОБА_1 , відповідно до наказу командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 03 червня 2022 року № 67-РС, зараховано до списків частини та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 08.06.2022 № 41- РС, призначено на посаду механіка-водія 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , поставлено на всі види забезпечення (арк.спр.99).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16.06.2023 № 173 сержанта ОСОБА_1 , сержанта резерву змінного складу 39 запасної роти військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 11 червня 2023 року № 148-РС, з військової служби у запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини, у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, вважати таким, що справи та посаду здав та вибув у Луцький об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, для зарахування на військовий облік (арк.спр.100).

Представник позивача у позові вказав, що посадовий оклад та оклад за військове звання має обраховуватись із застосуванням величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 та 01.01.2023. За змістом відзиву на позов до інформації із довідки-розрахунку про нараховане грошове забезпечення суд доходить висновку, що посадовий оклад та оклад за військовим званням позивача обрахований із застосування розміру прожиткового мінімуму із обрахунку 1762 грн. (арк.спр.101).

Отже, спірним у цій справі є визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання позивача під час проходження ним військової служби у відповідачів та проведення перерахунку грошового забезпечення за період з 17.03.2022 по 16.06.2023.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Згідно зі статтею 9 Закону 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (пункт 1).

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (пункт 2).

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (пункт 3).

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (пункт 4).

30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №704.

Пункт 4 Постанови №704, в редакції, чинній на день її прийняття, визначав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови №704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №103 (набрала чинності 24.02.2018), якою внесено зміни до Постанови №704, зокрема, пункт 4 викладено в новій редакції, якою установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 (пункт 6 Постанови №103).

На момент набрання чинності Постановою №704 (01.03.2018) пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно з пунктом 6 Постанови №103.

Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови №704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.

Також пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII встановлена заборона використання мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення розміру посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Тобто, згідно із внесеними змінами розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням як складових грошового забезпечення став розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на 01.01.2018, який був сталою незмінною величиною. При цьому мінімальна заробітна плата для розрахунків розмірів цих окладів не застосовувалася взагалі.

Спірність питання у цій справі полягає у правомірності дій відповідачів щодо обчислення та виплати позивачу у період з 17.03.2022 по 16.06.2023 грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, обчислених із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 (тобто 1762,00 грн), а не з розміру прожиткового мінімуму станом на 01 січня календарного року виплати (станом на 01.01.2022, на 01.01.2023).

Відповідно до статті 6 Закону України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.

Частиною другою статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Звідси слідує, що Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями встановлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Пунктом 8 розділу «Прикінцеві положення» Закону України від 23.11.2018 №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було передбачено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01 січня 2018 року.

Однак Закон України від 14.11.2019 №294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Закон України від 02.12.2021 №1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Закон України від 03.11.2022 №2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018, у 2022 - 2023 роках не містять.

Тобто, положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення розмірів посадових окладів, розрахованих відповідно до цієї постанови, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 до 01.01.2020 - набрання чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Згідно з приписами частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом враховано правові висновки Верховного Суду у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 в частині застосування норм права щодо розрахункової величини для визначення посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням згідно з Постановою №704. Так Верховний Суд сформулював висновок, що з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік, у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів. При цьому, Верховний Суд звернув увагу на те, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Верховний Суд у постанові від 19.10.2022 у справі №400/6214/21 (за позовом військовослужбовця до військової частини у спорі щодо незастосування відповідачем при визначенні посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням відповідно до пункту 4 Постанови №704 розрахункової величини - розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (на 2020, 2021 рік)) дійшов таких же висновків.

Також у постанові від 15.03.2023 у справі № 420/6572/22 Верховний Суд зазначив, що з 01.01.2020 розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, побудований головним чином - як випливає з їх змісту - на принципі подолання правової колізії, за яким перевагу у застосуванні має нормативний акт вищої юридичної сили.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким були внесені зміни до пункту 4 Постанови №704. Тобто, з 29.01.2020 (з дати набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/6453/18) діє пункт 4 Постанова №704 щодо розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням в редакції, яка була чинна до набрання чинності Постановою №103.

При цьому встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів розрахованих згідно з Постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Статтею 7 Закону України від 07.12.2017 №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб з 01.01.2018 - 1762 гривні.

Натомість статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 2481,00 грн. , статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 01.01.2023 прожитковий мінімум працездатних осіб - 2684 гривні.

У цій справі судом встановлено, що під час проходження позивачем військової служби у відповідача 1 посадовий оклад йому був встановлений в розмірі 2470,00 грн., тарифний розряд 1, про що свідчить наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2022 № 63 (арк.спр. 77-80), тобто, виходячи з розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018.

Також відповідач 2 у відзиві на позовну заяву підтвердив, що під час проходження позивачем військової служби посадовий оклад йому був встановлений з урахуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018, про що також свідчать надані відповідачем 2 відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 за 2022-2023 роки (арк.спр. 101).

Однак, суд зазначає, що з урахуванням вищенаведених висновків, посадовий оклад позивача, оклад за військовим (спеціальним) званням як військовослужбовця, починаючи з 17.03.2022 аж до його звільнення з військової служби у червні 2023 року мав би визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (а не на 01.01.2018).

Відповідно до пункту 2 Постанови №704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок № 260), грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням, надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу XVI Порядку № 260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби. Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.

Згідно з пунктами 1, 6 розділу XXIII Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Право на виплату грошової компенсації за невикористані дні відпустки визначене абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-XII. Пунктами 3, 6 розділу XXXI Порядку № 260 передбачено, що іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.

Пунктом 1 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460, передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Як встановлено в ході розгляду даної справи, ОСОБА_1 під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 та у Військовій частині НОМЕР_2 з 17.03.2022 по 16.06.2023 виплачувалися (крім посадового окладу, окладу за військовим званням) надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, премія, грошова допомога для оздоровлення за 2022-2023 роки. Також наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 16.06.2023 № 173 передбачено виплатити позивачу: одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 9209,90 грн.; грошову компенсацію за невикористані 17 діб щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки у розмірі 11478,62 грн.; виплату позивачу у липні 2023 року вказаних вище виплат при звільненні підтверджено наданими відповідачем 2 відомостями про грошове забезпечення ОСОБА_1 за 2022-2023 роки, розрахунково-платіжної відомістю №79 за липень 2023 року, відомістю розподілу виплат (арк.спр.105).

Суд зазначає, що як основні, так і щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення, одноразові виплати при звільненні (грошова компенсація за невикористані дні відпусток, одноразова грошова допомога при звільненні) залежать від посадового окладу та окладу за військовим званням.

З огляду на наведені вище положення нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, правові висновки Верховного Суду (у подібних правовідносинах) суд у цій справі дійшов висновку, що при визначенні розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням відповідачі протиправно не врахували розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на січень 2022 року, січень 2023 року як розрахункової величини, що призвело до виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , інших виплат не в тому розмірі, який визначений чинним законодавством.

Таким чином, у межах заявлених позивачем вимог підлягає перерахунку за період з 17.03.2022 по 16.06.2023 грошове забезпечення, одноразові виплати при звільненні з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний рік, в якому було здійснено нарахування, як розрахункової величини посадового окладу та окладу за військовим званням.

Разом з тим варто зазначити, що нарахування та забезпечення виплати позивачу за період з 17.03.2022 по 06.06.2022 буде здійснювати військова частина НОМЕР_1 , у якій позивач знаходився на грошовому забезпеченні за наказом командира військової частини НОМЕР_1 оскільки саме наказом командира військової частини НОМЕР_1 №3 від 17.03.2022 сержанта ОСОБА_1 з 16.03.2022 призначено сержантом резерву взводу резерву роти резерву сержантського складу та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та виключено зі списків особового складу військової частини наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2022 року №63.

У частині вимоги зобов`язального характеру суд враховує, що Військова частина НОМЕР_1 на даний час знаходиться на усіх видах забезпечення (у тому числі фінансовому) у Військовій частині НОМЕР_4 , тому саме Військова частина НОМЕР_1 має забезпечити виплату ОСОБА_1 .

Отож за наказом командира військової частини НОМЕР_1 , який буде скеровано до військової частини, яка є розпорядником бюджетних коштів НОМЕР_4 , будуть проводитися відповідні донарахування та виплати ОСОБА_1 .

Частиною першої статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених в ході розгляду обставин у справі, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про задоволення взаємопов`язаних позовних вимог в цій частині шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати позивачу з 17.03.2022 по 06.06.2022 грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти, та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу з 17.03.2022 по 06.06.2022 включно перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти; визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати позивачу з 08.06.2022 по 16.06.2023 грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти, та зобов`язання вйськову частину НОМЕР_2 здійснити позивачу з 08.06.2022 по 16.06.2023 включно перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2022, станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти.

Щодо взаємопов`язаних позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною зобов`язання відповідача 2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 08.06.2022 по 16.06.2023, суд зазначає наступне.

Преамбулою Закону №1282-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

За змістом статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно зі статтею 6 Закону №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частини перша, друга, шоста статті 5 Закону №1282-XII).

Статтею 9 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок №1078).

Як визначено пунктом 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Абзацами першим-п`ятим пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Як вбачається з наданих Військовою частиною НОМЕР_2 відомостей про грошове забезпечення ОСОБА_1 за 2022-2023 роки (а.с. 54), позивачу за 2022 рік виплачено індексацію грошового забезпечення: у липні 2022 року у розмірі 779,89 грн., у серпні 2022 року у розмірі 1066,00 грн., у вересні 2022 року 1281,80 грн., у жовтні 2022 року у розмірі 1281,80 грн., у листопаді 2022 року у розмірі 1281,80 грн., у грудні 2022 року у розмірі 1424,80 грн., у січні 2023 року у розмірі 1470,83 грн.(арк.спр. 103 -104).

Оскільки відповідно до пункту 8 розділу І Порядку № 260 щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення виплачується в поточному місяці за минулий, вищевказані суми індексації грошового забезпечення є нарахованими та виплаченими у складі грошового забезпечення за 2022 рік.

При цьому, суд зазначає, що представник позивача не навів жодних обґрунтованих доводів, які спростували б правильність проведених відповідачем 2 нарахувань індексації за період з 08.06.2022 по 31.12.2022.

Що стосується індексації за 2023 рік, то суд враховує, що пунктом 3 «Прикінцеві положення» Закону України від 03.11.2022 №2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01.01.2023 зупинено дію Закону №1282-XII, відтак у відповідача був відсутній обов`язок нараховувати позивачу індексацію грошового забезпечення в період з 01.01.2023 по 16.06.2023.

З огляду на викладене відсутні підстави для задоволення позову в частині позовних вимог щодо індексації грошового забезпечення.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Доказів щодо понесення позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 гривень суду не надано, відтак в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат по справі слід відмовити.

Керуючись статтями 72-77, 90, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ), Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), Військової частини НОМЕР_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Міністерство оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, ), про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії- задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 з 17.03.2022 по 06.06.2022 грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 з 17.03.2022 по 06.06.2022 включно перерахунок та забезпечити виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 08.06.2022 по 16.06.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, 01.01.2023;

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб за період з 08.06.2022 по 16.06.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, 01.01.2023 та відповідного тарифного коефіцієнту з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 з 08.06.2022 по 16.06.2023 грошової допомоги для оздоровлення за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 з 08.06.2022 по 16.06.2023 включно перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2022, станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст рішення складено та підписано13 лютого 2024 року.