Справа № 420/35466/23
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту 2 наказу від 24.11.2023 № 589, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (далі відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 2), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати окреме положення індивідуального акту, а саме пункт 2 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (з основної діяльності) від 24.11.2023 №589 щодо оголошення «суворої догани» тимчасово виконуючому обов`язки заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення полковнику ОСОБА_1 за порушення вимог пунктів 2.8.19 та 2.1.9.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124, статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV, статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV;

визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень, а саме щодо нарахування та виплати військовою частиною НОМЕР_1 грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням 312 % премії за листопад 2023 року (80 % встановленого розміру щомісячної премії);

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою та виплаченою сумою грошового забезпечення з урахуванням 312 % премії за листопад 2023 року (80 % встановленого розміру щомісячної премії) і належним розміром грошового забезпечення з урахуванням 390 % премії за листопад 2023 року (100 відсотків встановленого розміру щомісячної премії).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.11.2023 начальник Військово-медичного клінічного центру Південного регіону видав наказ (з основної діяльності) № 589, пунктом 2 якого тимчасово виконуючому обов`язки заступнику командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення полковнику ОСОБА_1 оголосив «СУВОРУ ДОГАНУ» за порушення вимог пунктів 2.8.19 та 2.1.9.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124, статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV Статуту внутрішньої служби), статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV у зв`язку з тим, що накази від 03.04.2022 № 59, від 29.04.2022 № 77 та від 13.05.2022 № 87 були підписанні тимчасово виконуючими обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , а не особисто позивачем.

На виконання вимог пункту 4 розділу XVI «Преміювання» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністром оборони України від 07.06.2018 № 260, тво командира військової частини НОМЕР_1 вчинив дії, а саме 04.12.2023 видав наказ про встановлення щомісячної премії військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 105, яким позивачу премію за листопад 2023 року встановлено в розмірі 312 %, тобто у розмірі 80 % від основного розміру щомісячної премії (390 %).

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду не враховано приписи частини першої статті 45, частини другої статті 86 Дисциплінарного статуту, а саме: характер та обставини, при яких тимчасово виконуючі обов`язків видавали та підписували накази командира військової частини НОМЕР_2 від 03.04.2022 № 59, від 29.04.2022 № 77 та від 13.05.2022 № 87, попередню поведінку позивача, тривалість військової служби та рівень знань позивача про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення накладено начальником Військово-медичного клінічного центру Південного регіону за відсутності: складу дисциплінарного правопорушення, вини позивача, суспільної небезпеки, збитків державі та іншим особам, негативних наслідків для військової службової діяльності.

Наказ від 24.11.2023 № 589 та дії відповідача щодо нарахування та виплати грошового забезпечення з урахуванням 312 % премії за листопад 2023 року позивач вважає протиправними, що і стало підставою звернення до суду.

Ухвалою від 25.12.2023 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08.01.2024 Військово-медичним клінічним центром Південного регіону подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що відповідно до наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 20.11.2023 № 577 «Про проведення службового розслідування», у відповідності до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України за №1503/31371 від 13.12.2017, підполковником ОСОБА_2 - начальником відділення збору та обробки інформації, в період з 20 по 24 листопада 2023 року, було проведено службове розслідування, за фактом порушень при виданні наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2022 № 59, від 29.04.2022 № 77, від 13.05.2022 № 87 та убуття 17.11.2023 полковника ОСОБА_3 , у відрядження до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ).

Службовим розслідуванням встановлено порушення допущені при виданні наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2022 № 59, від 29.04.2022 № 77 та від 13.05.2022 № 87. Так, встановлено, що полковник ОСОБА_1 діючий на той час командир військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог статей 2.8.19 та 2.9.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом начальника Генерального Штабу від 07.04.2017 №124, не видавав накази по стройовій частині військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2022 № 59, від 29.04.2022 № 77, від 13.05.2022 № 87.

Також в діях полковника ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог статті 59 розділу 2 частини 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV та статті 1 розділу 1 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24.03. 1999 № 551-XIV.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.10 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом начальника Генерального штабу від 07.04.2017 №124, відповідальним за організацію діловодства у військовій частині (установі) є командир (керівник). Командири (керівники) військових частин (установ) зобов`язані здійснювати контроль за обов`язковим додержанням вимог цієї Інструкції щодо складання і оформлення документів та організації діловодства.

Пунктами 2.1.6, 2.2.5 та 2.3.3 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом начальника Генерального штабу від 07.04.2017 № 124 встановлено, що у Збройних Силах України створюються, крім іншого, накази. Наказ командира (керівника) - основний розпорядчий документ командира (керівника) військової частини (установи), виданий на правах єдиноначальності. Наказ містить норми, обов`язкові для виконання підлеглими.

У військових частинах (установах) Збройних Сил України видаються накази командира (керівника) військової частини установи) (по стройовій частині) з питань, в тому числі, щодо вибуття у відрядження, відпустку, на навчання, прибуття з відрядження, відпустки, навчання (крім державних службовців).

Відповідно до пунктів 2.8.19 та 2.9.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом начальника Генерального штабу від 07.04.2017 №124, накази підписуються командиром (керівником) військової частини (установи), а в разі його відсутності - посадовою особою, яка виконує його обов`язки згідно з письмовим наказом.

У разі відсутності командира (керівника) військової частини (установи) та посадових осіб, які уповноважені підписувати службові документи, їх підписує посадова особа, яка виконує його обов`язки згідно з письмовим наказом.

При цьому, на момент підписання наказів № 59 від 03.04.2022 та №77 від 29.04.2022 полковником ОСОБА_3 і №87 від 13.05.2022 підписаний капітаном ОСОБА_4 , фактично командиром військової частини НОМЕР_1 був полковник ОСОБА_1 .

Полковник ОСОБА_1 , діючий на той час командир військової частини НОМЕР_1 , в порушення наведених вище вимог Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом начальника Генерального штабу від 07.04.2017 №124, не підписав накази командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 59 від 03.04.2022, № 77 від 29.04.2022 та № 87 від 13.05.2022.

В діях полковника ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог статті 59 розділу 2 частини 1 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХIV та статті 1 розділу 1 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV.

Наказом начальника ВМКЦ ПР (з адміністративно-господарської діяльності) від 24.05.2023 №152 полковник ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, оголошена «ДОГАНА».

З цих підстав та з метою недопущення подібних випадків в майбутньому, підтримання на належному рівні військової дисципліни, суворого дотримання всіма військовослужбовцями вимог нормативно-правових актів, полковнику ОСОБА_1 оголошено «СУВОРУ ДОГАНУ».

З огляду на викладене відповідач-1 просить відмовити у задоволенні позову.

09.01.2024 Військова частина НОМЕР_1 подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що у відповідності до наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 20.11.2023 №577 «Про проведення службового розслідування» начальником відділення збору та обробки інформації підполковником ОСОБА_2 з 20.11.2023 по 24.11.2023 було проведене службове розслідування за фактом порушень при виданні наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.04.2022 №59, від 29.04.2022 №77, від 13.05.2022 №87 та убуття 17.11.2023 полковника ОСОБА_3 у відрядження до військової частини НОМЕР_3 .

Службовим розслідуванням встановлено, що полковник ОСОБА_1 , на той час виконуючий обов`язки згідно зі штатною посадою командира військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог, передбачених пунктами 2.8.19, 2.1.9.6. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від, 07.04.2017 №124 (далі - Інструкція 124), не видавав накази по стройовій частині від 03.04.2022 № 59, від 29.04.2022 № 77, від 13.05.2022 № 87. Зазначені накази були видані неналежною посадовою особою.

Також в діях полковника ОСОБА_1 вбачаються порушення статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV, статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV.

Наказом начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (з основної діяльності) від 24.11.2023 №589 «Про результати службового розслідування» з метою недопущення подібних випадків у майбутньому, підтримання на належному рівні військової дисципліни, суворого дотримання всіма військовослужбовцями вимог нормативно-правових актів, полковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА».

Припущення позивача, викладене в позовній заяві, що начальником Військово-медичного клінічного центру Південного регіону не враховано приписи статті 45, частини другої статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України під час накладення дисциплінарного стягнення, є хибними.

Зі змісту статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України вбачається, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.10 Інструкції № 124 відповідальним за організацію діловодства у військовій частині є командир; командири (керівники), військових частин (установ) зобов`язані здійснювати контроль за обов`язковим додержанням вимог цієї Інструкції щодо складання і оформлення документів та організації діловодства.

Пункти 2.8.19, 2.1.9.6 Інструкції №124 передбачають, що накази підписуються командиром військової частини, а в разі його відсутності - посадовою особою, яка виконує його обов`язки згідно з письмовим наказом.

На момент підписання наказів 03.04.2022 № 59, від 29.04.2022 № 77 полковником ОСОБА_3 та від 13.05.2022 № 87 капітаном ОСОБА_4 виконував обов`язки згідно зі штатною посадою командира військової частині НОМЕР_1 полковник ОСОБА_1 .

Притягнення до дисциплінарної відповідальності відбувалося в чіткій відповідності до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, до тих процедур, які передбачені законодавством щодо порядку притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Вид стягнення, накладений на полковника ОСОБА_1 визначений також Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

З огляду на викладене відповідач-2 просить відмовити у задоволенні позову.

01.02.2024 до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що не порушував вимоги статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Ухвалою суду від 11.01.2024 клопотання Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін залишити без задоволення.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 20.11.2023 № 577 «Про проведення службового розслідування» підполковником ОСОБА_2 - начальником відділення збору та обробки інформації, в період з 20.11.2023 по 24.11.2023 проведено службове розслідування, за фактом порушень при виданні наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2022 №59, від 29.04.2022 №77, від 13.05.2022 №87 та убуття 17.11.2023 полковника ОСОБА_3 у відрядження до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ).

Службовим розслідуванням встановлено, що полковник ОСОБА_1 , на той час виконуючий обов`язки згідно зі штатною посадою командира військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог, передбачених пунктами 2.8.19, 2.1.9.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від, 07.04.2017 №124 не підписував накази (по стройовій частині) від 03.04.2022 №59, від 29.04.2022 №77, від 13.05.2022 №87.

В діях полковника ОСОБА_1 вбачаються порушення статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV, статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХIV та статті 1 розділу 1 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІV.

Наказом начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (з основної діяльності) від 24.11.2023 №589 «Про результати службового розслідування» з метою недопущення подібних випадків у майбутньому, підтримання на належному рівні військової дисципліни, суворого дотримання всіма військовослужбовцями вимог нормативно-правових актів, керуючись вимогами статті 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV, статей 45, 83 - 87, 97, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-IV, за порушення вимог пунктів 2.8.19 та 2.9.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом начальника Генерального Штабу від 07.04.2017 №124, статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХIV, статті 1 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, полковнику ОСОБА_1 тимчасово виконуючому обов`язки заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення оголошено «СУВОРУ ДОГАНУ».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.12.2023 № 105 «Про встановлення щомісячної премії військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 » за особистий внесок в загальні результати роботи, сумлінне виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну тво заступника начальника госпіталю з морально-психологічного забезпечення полковнику ОСОБА_1 встановлено премію за листопад 2023 року у розмірі 312 % (сувора догана, наказ ВМКЦ ПР № 589 від 24.11.2023).

Вважаючи наказ від 24.11.2023 № 589 та дії відповідача щодо нарахування та виплати грошового забезпечення з урахуванням 312 % премії за листопад 2023 року протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби, затвердженим Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 (далі - Статут).

Відповідно до статті 58-59 Статуту командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Командир (начальник) зобов`язаний:

знати, дотримуватися особисто та вимагати від особового складу неухильного дотримання норм міжнародного гуманітарного права;

планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами;

негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, вчинене підлеглим військовослужбовцем, а командир (начальник) військової частини (установи) - негайно повідомляти про це відповідному прокурору, а в разі вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією військовослужбовцем Збройних Сил України - начальнику відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України;

знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань;

організовувати та безпосередньо керувати бойовою підготовкою, здійснювати контроль за її ходом, об`єктивно оцінювати досягнуті підлеглими результати, підбивати підсумки й заохочувати кращих, узагальнювати та впроваджувати передовий досвід у практику навчання особового складу, ефективно використовувати навчально-матеріальну базу, спрямовувати кошти та матеріальні засоби на вдосконалення цієї бази;

постійно вдосконалювати особисту підготовку та майстерність підпорядкованих командирів (начальників), методи керівництва військовою частиною, кораблем (підрозділом), особисто проводити навчання та заняття з особовим складом військової частини, корабля (підрозділу), займатися правовим вихованням підлеглих, своєчасно вживати заходів для виконання завдань соціально-психологічного забезпечення бойової підготовки;

завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності;

встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України;

показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності;

постійно виховувати підлеглих у дусі гуманізму та людяності, спираючись при цьому на загальновизнані принципи міжнародного права;

проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові);

виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками);

знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями;

організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту;

організовувати культурологічну роботу, створювати умови для зміцнення здоров`я та фізичного розвитку;

здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини, корабля (підрозділу) та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої (чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язків;

не допускати до участі у бойових діях військовослужбовців з числа призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які не пройшли курс базової загальновійськової підготовки або не мають бойового досвіду;

особисто керувати кадровою роботою та відбором кандидатів для вступу до військових навчальних закладів;

організовувати експлуатацію, збереження і використання за призначенням казармено-житлового фонду, комунальних споруд, інженерних мереж, наданих для розквартирування військових частин і підрозділів;

контролювати додержання заходів пожежної безпеки у військовій частині, на кораблі (у підрозділі);

вживати заходів для охорони довкілля в місцях розташування та дій військ;

організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки і майна від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження;

під час вирішення питань, пов`язаних з трудовою діяльністю працівників, суворо додержуватися законодавства про працю;

вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).

Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут).

За приписами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту).

Згідно із частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту дають підстави для висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Відповідно до вимог статей 83-85 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Відповідно до вимог статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно із вимогами статті 91 Дисциплінарного статуту заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.

Приписами статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування.

Разом із тим, згідно із вимогами частини 2 статті 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування (ст. 85 Дисциплінарного Статуту).

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі - Порядок № 608).

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 1 Розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку № 608 встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (пункт 5 Розділу ІІІ Порядку №608).

Як видно з матеріалів справи, за результатами опрацювання питання щодо можливих порушень в діях посадових осіб військової частини НОМЕР_1 та начальника відділення особового складу та стройового полковника ОСОБА_3 за фактом перебування останнього 17.11.2023 в місті Києві, помічником начальника центру правової роботи начальником юридичної служби ВМКЦ Південного регіону підполковником юстиції Олександром Саламатіном подано рапорт, відповідно до якого начальник відділення особового складу та стройового полковник ОСОБА_3 з 17.11.2023 убув у відрядження до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 307 від 17.11.2023, виявлено порушення, допущені командиром військової частини НОМЕР_1 та іншими посадовими особами частини, під час видання наказів.

За фактом отриманого рапорту начальником Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (з адміністративно-господарчої діяльності) призначено службове розслідування наказом від 20.11.2023 №577.

Відповідно до пункту 13 Розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Пунктом 1 розділу V Порядку № 608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до п. 1 розділу VI Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Так, згідно із наказом від 24.11.2023 № 589 факт порушень при виданні наказів командира військової частини НОМЕР_1 № 59 від 03.04.2022, № 77 від 29.04.2022 та №87 від 13.05.2022 знайшов своє підтвердження, що стало підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а саме оголошення «суворої догани».

Окрім того, прийнято наказ щодо встановлення премії позивачу за листопад 2023 року у розмірі 312 % (сувора догана, наказ ВМКЦ ПР № 589 від 24.11.2023).

Відповідно до пунктів 1.3, 1.10 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124 (далі - Інструкція), відповідальним за організацію діловодства у військовій частині (установі) є командир (керівник). Командири (керівники) військових частин (установ) зобов`язані здійснювати контроль за обов`язковим додержанням вимог цієї Інструкції щодо складання і оформлення документів та організації діловодства.

Пунктами 2.1.6, 2.2.4 та 2.3.4 Інструкції встановлено, що у Збройних Силах України створюються, крім іншого, накази. Наказ командира (керівника) - основний розпорядчий документ командира (керівника) військової частини (установи), виданий на правах єдиноначальності. Наказ містить норми, обов`язкові для виконання підлеглими.

У військових частинах (установах) Збройних Сил України видаються накази командира (керівника) військової частини (установи) (по стройовій частині) з питань, в тому числі, щодо вибуття у відрядження, відпустку, на навчання, прибуття з відрядження, відпустки, навчання (крім державних службовців).

Відповідно до пунктів 2.8.19 та 2.9.1.6 Інструкції накази підписуються командиром (керівником) військової частини (установи), а в разі його відсутності - посадовою особою, яка виконує його обов`язки згідно з письмовим наказом.

У разі відсутності командира (керівника) військової частини (установи) та посадових осіб, які уповноважені підписувати службові документи, їх підписує посадова особа, яка виконує його обов`язки згідно з письмовим наказом.

Як видно з наявних у справі доказів, зокрема, матеріалів службового розслідування, на момент підписання полковником ОСОБА_3 наказів № 59 від 03.04.2022 та № 77 від 29.04.2022 та капітаном ОСОБА_4 наказу №87 від 13.05.2022, командиром військової частини НОМЕР_1 був полковник ОСОБА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що полковник ОСОБА_1 , діючий на той час командир військової частини НОМЕР_1 , не підписав накази командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 59 від 03.04.2022, № 77 від 29.04.2022 та № 87 від 13.05.2022, що порушенням вимог пунктів 2.8.19 та 2.9.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в ході службового розслідування належним чином встановлено, у тому числі і поясненнями самого позивача, факт непідписання наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 59 від 03.04.2022, № 77 від 29.04.2022 та № 87 від 13.05.2022, а тому пункт 2 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (з основної діяльності) від 24.11.2023 № 589 прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, що встановлені вищенаведеними законодавчими приписами, підстави для його скасування відсутні.

При цьому службове розслідування проведено з дотриманням процедури його проведення, установленої Дисциплінарним статутом та Порядком № 608, у тому числі із забезпеченням гарантій прав військовослужбовця, визначених пунктом 3 розділу IV Порядку №608.

У ході службового розслідування належним чином вжито заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; з`ясовано обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлено обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника.

Доводи позивача про те, що начальником Військово-медичного клінічного центру Південного регіону не враховано приписи ст. 45, ч. 2 ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України під час накладення дисциплінарного стягнення є необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 45, ч. 2 ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

У пункті 3 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 24.11.2023 № 589 викладена вказівка тимчасово виконуючому обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 старшому лейтенанту ОСОБА_5 щодо організації проведення інструкторсько-методичного заняття з посадовими особами військової частини по вивченню вимог Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального Штабу Збройних Сил України від 07.04.20l7 № 124 та надання доповіді про виконання начальнику Військово-медичного клінічного центру Південного регіону.

Перед притягненням до дисциплінарної відповідальності передувало службове розслідування, яким встановлені порушення вимог законодавства, доведено вину ОСОБА_1 , враховано попередньою поведінку позивача (відповідно до наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 24.05.2023 № 152, полковник ОСОБА_1 вже був притягнутий до дисциплінарної відповідальності - накладено дисциплінарне стягнення « ІНФОРМАЦІЯ_1 »).

Щодо твердження позивача про те, що будь-яка його вина відсутня, оскільки накази командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2022 №59, від 29.04.2022 №77, від 13.05.2022 №87 він не готував та не підписував, суд вказує наступне.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.10 Інструкції №124 відповідальним за організацію діловодства у військовій частині є командир; командири (керівники) військових частин (установ) зобов`язані здійснювати контроль за обов`язковим додержанням вимог цієї Інструкції щодо складання і оформлення документів та організації діловодства.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що на момент підписання зазначених наказів позивач виконував обов`язки згідно зі штатною посадою командира військової частини НОМЕР_1 , а тому повинен був особисто їх підписувати.

Доводи позивача про те, що зазначені накази чіткі та зрозумілі, реалізовані бездоганно, їх видання не позначилося негативно на військовій діяльності не заслуховують на увагу, оскільки судом встановлено, що дані накази підписані не уповноваженими особами.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, а саме щодо нарахування та виплати військовою частиною НОМЕР_1 грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням 312 % премії за листопад 2023 року (80 % встановленого розміру щомісячної премії) та зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити позивачу різницю між нарахованою та виплаченою сумою грошового забезпечення з урахуванням 312 % премії за листопад 2023 року (80 % встановленого розміру щомісячної премії) і належним розміром грошового забезпечення з урахуванням 390 % премії за листопад 2023 року (100 відсотків встановленого розміру щомісячної премії) суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 4 розділу XVI «Преміювання» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «сувора догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління), або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, яка призвела до матеріальних збитків на загальну суму від чотирьох до семи прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб на день видання наказу про притягнення особи до матеріальної відповідальності, - 80 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.

Командир військової частини здійснює преміювання в зазначених розмірах за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення (за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (за винятком випадків, коли таке стягнення знято в установленому законодавством порядку у цьому самому місяці)) або за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності.

Оскільки на позивача накладено дисциплінарного стягнення «сувора догана», тому військовою частиною правомірно визначено розмір премії за листопад 2023 року, з врахуванням наказу ВМКЦ ПР № 589 від 24.11.2023, відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

У пункті 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна із сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматись принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255, 257 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту 2 наказу від 24.11.2023 № 589, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний