Справа № 440/9702/23
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/9702/23
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частина НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії відповідача які полягають у не звільненні позивача з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу",

- зобов`язати відповідача звільнити позивача з військової служби на підставі припису підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є військовослужбовцем. Має звання старший солдат та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . 01.03.2023 року відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року, позивач, подав рапорт до командира військової частини НОМЕР_1 (у розпорядження якого він зарахований), про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за (невиліковно) хворою матір`ю, що підтверджується медичним висновком лікарсько - консультативної комісії за № 1872/196 від 30.11.2022 року та документи, які підтверджують підстави звільнення. 08.04.2023 року позивачу стало відомо, що йому відмовлено у звільненні з військової служби у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів. З огляду на безпосередню участь у бойових діях, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, надаючи відсіч і стримування збройної агресії військам російської федерації та незаконним формування так званих ЛНР і ДНР, в межах виданих бойових наказів та необхідність захисту своїх прав позивач, 14.04.2023 року уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Грецьким Вячеславом Георгійовичем. В подальшому, з метою встановлення причин та підстав не звільнення позивача з військової служби 26.04.2023 року засобами поштового зв`язку направлено адвокатський запит. Приблизно 20.06.2023 року листом від 25.05.2023 року військова частина НОМЕР_1 дала відповідь на адвокатський запит де зазначила що позивачу було відмовлено у звільненні з військової служби оскільки наданий висновок лікарсько - консультативної комісії не відповідає вимогам Закону. З усього вищевикладеного вбачається, що відповідачем допущено грубі протиправні дії, які полягають у не звільнені з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Тому, такі дії має бути визнано протиправними, а відповідач зобов`язаний звільнити позивача з військової служби на підставі припису підпункту "г" пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Ухвалою суду від 24.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/9702/23, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

23.08.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому зазначено, що отримавши рапорт на звільнення (вх.№631 від 01.03.2023 року) і відповідні документи від військовослужбовця ОСОБА_1 командування військової частини НОМЕР_1 дослідила документи і дійшла висновку, що згідно медичного висновку лікарсько - консультативної комісії за № 1872/196 від 30.11.2022 року та документи, які на думку ОСОБА_1 є підставою для його звільнення, вказано, що його мати ОСОБА_2 потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Зазначено, що постановою КМУ Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу від 12.06.2013 року №413 передбачено, що військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років. Командування військової частини НОМЕР_1 дослідило Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317(далі - Положення), яке визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації. Підпунктом 1 п.11 Положення визначено, що міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків. В свою чергу, відповідно до пункту 4 розділу IV Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом МОУ від 09.04.2008 року №189, який зареєстрований в МЮУ 02.06.2021 року за №731/36353, лікарсько-консультативна комісія видає висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет І типу (інсулінозалежний) - до досягнення дитиною 16-річного віку. З проведеного ретельного аналізу наведених нормативних актів в контексті розподілення повноважень між ЛКК та МСЕК, командування військової частини НОМЕР_1 приходить до висновку, що необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. В той же час, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії. З огляду на зазначене, поданий військовослужбовцем ОСОБА_1 разом з рапортом про звільнення висновок лікарсько-консультативної комісії № 1872/196 від 30.11.2022 року, не є належним підтверджуючим документом для звільнення зі служби за призовом під час мобілізацією в Збройних Силах України за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ. Відповідач стверджує, що аналізуючи дії командування військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 військова частина НОМЕР_1 дотрималась вимог, передбачених ч. 2 ст. 2 КАС України, а саме - рішення було прийнято відповідно до законодавства (підпункту «г» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу) в межах наданих командиру військової частини НОМЕР_1 повноважень, обґрунтовано (тобто з урахуванням всіх обставин і документів, що були в наявності у військової частини НОМЕР_1 і мали значення для прийняття рішення), неупереджено, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності, пропорційно, своєчасно.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

Позивач є військовослужбовцем. Має звання старший солдат та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , ще не заперечується відповідачем.

01.03.2023 відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року, позивач, надав рапорт до командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за (невиліковно) хворою матір`ю, що підтверджується медичним висновком лікарсько - консультативної комісії за № 1872/196 від 30.11.2022 року.

Крім того, позивачем було надано копії документів до рапорту.

Згідно з листом Військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2023 №1840/896 командування військової частини розглянуло запит позивача щодо надання інформації та зазначило, що 01.03.2023 начальник електростанції 3 відділення штабних машин взводу штабних машин автомобільної роти Військова частина НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 подав рапорт і додатки до нього на звільнення з військової служби спираючись на статтю 26 частину 4 пункту 2 підпункту «г» ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Згідно з наданими документами, а саме висновком лікарсько-консультативної комісії №1872/196 від 30.11.2022, ОСОБА_2 , матері солдата ОСОБА_1 , рекомендовано отримання соціальної послуги догляду на непрофесійній основі, тоді як в Законі підставою є: необхідність здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Зазначено, що позивачу було відмовлено у звільненні оскільки наданий висновок лікарсько-консультативної комісії не відповідає вимогам Закону.

Позивач не погоджуючись із діями відповідача, які полягають у не звільненні позивача з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

За змістом частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII передбачено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про Загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено на території України воєнний стан. В подальшому дія воєнного стану була неодноразово продовжена та була чинною на час спірних правовідносин .

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Так, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Абзацом 6 Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413, також передбачено, що військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

За приписами абзацу 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно із пунктом 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Аналіз наведених положень законодавства свідчить, що під час дії воєнного стану передбачено можливість звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів за сімейними обставинами, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду, зокрема, за хворими батьками, що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Позивач висновку медико-соціальної експертної комісії, якою була б підтверджена необхідність саме постійного догляду за його хворою матір`ю, до рапорту не надав.

Щодо наданої позивачем висновку лікарсько-консультативної комісії за від 30.11.2022 №1872/196, відповідно до якого ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, суд зазначає, що ця довідка не містить посилань на необхідність здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, що виключає можливість звільнення позивача на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що позивач не додав до рапорту документи, які підтверджують наявність підстав для звільнення його з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII.

Отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова