Справа № 320/8047/23
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2024 року № 320/8047/23
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ВІБСТОН АЕРО до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю ВІБСТОН АЕРО (08335, Київська область, Бориспільський район, Іванківська сільська рада, масив Броварський, вулиця Об`їзна, будинок 1; ) до Головного управління ДПС у Київській області (03151, місто Київ, вулиця Святослава Хороброго, будинок 5А; ) про скасування податкового повідомлення-рішення задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 29 листопада 2022 року №11755/10-36-07-14.

Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в адміністративній справі №320/8047/23, в які просить суд:

- стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю ВІБСТОН АЕРО (08335, Київська область, Бориспільський район, Іванківська сільська рада, масив Броварський, вулиця Об`їзна, будинок 1; ) судові витрати на сплату судового збору в розмірі 3531,30 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Київській області;

- стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю ВІБСТОН АЕРО (08335, Київська область, Бориспільський район, Іванківська сільська рада, масив Броварський, вулиця Об`їзна, будинок 1; ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 46 800,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Київській області.

Заява мотивована невирішенням судом питання про судові витрати.

В матеріалах справи наявні заперечення, в яких відповідач, зокрема, заперечує проти суми судових витрат, вказуючи на їх неспівмірність із розглядом даної справи.

Вирішуючи вказану заяву по суті, суд враховує таке.

Частина 1 та 3 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 4 та 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Водночас, статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Водночас, відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд враховує таке.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яким надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 та від 11 липня 2013 року №6-рп/2013.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано договір №19/23 від 01.03.2023, рахунок від 22.03.2023, платіжне доручення від 22.03.2023, акт приймання-передачі наданих послуг за договором №19/23 від 01.03.2023, ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №405 від 12.04.2006.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті Кодексу суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18.

В той же час, відповідач заперечує щодо відшкодування витрат на правову допомогу, вказуючи на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним зі складністю справи.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховується, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи.

Оцінюючи заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу крізь призму вказаних вище критеріїв, суд враховує наступне.

Позовна заява оформлена та підписана адвокатом, до позову долучено копії документів, із посиланням на які обґрунтовані позовні вимоги. Усі копії завірені адвокатом.

Згідно ухвали від 17.04.2023, справу віднесено до категорії справ незначної складності, а її розгляд вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, адвокатом не докладено надмірних та значних професійних зусиль та навичок для складання позовної заяви.

Суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", у справі "East/West Alliance Limited" проти України" та "Ботацці проти Італії" (заява № 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia), відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.

Відтак, враховуючи критерій обґрунтованості понесених позивачем витрат, беручи до уваги клопотання відповідача, суд вважає розмір витрат на правничу допомогу таким, що підлягає зменшенню до 20 000 грн, що відповідає критерію розумності та співмірності.

При цьому, ураховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, то в силу приписів частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 531,30 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 132, 139, 248, 252, 255, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника позивача про винесення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5а, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю ВІБСТОН АЕРО (08335, Київська область, Бориспільський район, Іванківська сільська рада, масив Броварський, вулиця Об`їзна, будинок 1; ) сплачений ним судовий збір у розмірі 3531,30 грн (три тисячі п`ятсот тридцять одна гривня 30 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5а, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю ВІБСТОН АЕРО (08335, Київська область, Бориспільський район, Іванківська сільська рада, масив Броварський, вулиця Об`їзна, будинок 1; ) витрати, понесені ним на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень.

У решті заяви відмовити.

Додаткове рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Колеснікова І.С.