Справа № 380/16122/23
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Костецький Н.В.

13 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 380/16122/23 пров. № А/857/23166/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року у справі № 380/16122/23 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

13.07.2023р. позивач, Головне управління ДПС у Львівській області звернувся з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , в якому просив суд:

- стягнути до бюджету податковий борг в розмірі 219465,78 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.11.2023р. позов задоволено частково.

Суд першої інстанції стягнув з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до бюджету податковий борг по військовому збору у розмірі 300,24 грн. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог, апелянт Головне управління ДПС у Львівській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.11.2023р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 наявний податковий борг, що підтверджується картками особових рахунків та довідкою ГУ ДПС у Львівській області про заборгованість від 30.06.2023р. №7292/5/13-01-13-03-09 та складає 240 625,00 гривень.

Сума податкового боргу, яка є предметом стягнення в межах даної справи, виникла на підставі:

- податок на нерухоме майно - 219 165,54 грн.: -податкове повідомлення-рішення №1-1304 від 06.09.2022 на суму 1 589,00 грн.; -податкове повідомлення-рішення №1-1304 від 06.09.2022 на суму 2 689,50 грн.;-податкове повідомлення-рішення №1-1304 від 06.09.2022 на суму 16 715,50 грн.;-податкове повідомлення-рішення №1-1304 від 06.09.2022 на суму 11 604,60 грн.;-податкове повідомлення-рішення №1-1304 від 06.09.2022 на суму 2 965,20 грн.;-податкове повідомлення-рішення №1-1304 від 06.09.2022 на суму 4 275,50 грн.;-податкове повідомлення-рішення №1-1304 від 06.09.2022 на суму 3 563,40 грн.;-податкове повідомлення-рішення №1-1304 від 06.09.2022 на суму 2 535,00 грн.;-податкове повідомлення-рішення №1-1304 від 30.09.2021 на суму 25 712,41 грн.;-податкове повідомлення-рішення №1-1304 від 30.09.2021 на суму 37020,84 грн.;-податкове повідомлення-рішення №1-1304 від 17.12.2021 на суму 83 735,25 грн.;- податкове повідомлення-рішення №1-1304 від 17.12.2021 на суму 21 395,98 грн.;- податкове повідомлення-рішення №1-1304 від 26.10.2021 на суму 1 250,81 грн.;-податкове повідомлення-рішення №1-1304 від 26.10.2021 на суму 2 117,08 грн.;-податкове повідомлення-рішення №1-1304 від 26.10.2021 на суму 1 995,47 грн.

- військовий збір 300,24 грн. на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи від 09.02.2022 р.

У зв`язку з несплатою грошових зобов`язань у добровільному порядку, податковий орган, керуючись ст.59 ПК України 02.10.2018р. виніс податкову вимогу форми Ф № 67-56 на суму 41198,88 грн., яку надіслав платнику податків.

Оскільки податковий орган у встановлений законодавством строк не сплатив узгоджені грошові зобов`язання у добровільному порядку, позивач звернувся до суду із даним позовом.

ст.67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Із змісту ст.15, ст. 16 ПК України видно, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу вбачається, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

В пп. 41.1, 41.2 ст. 41 ПК України видно, що контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим же Кодексом та законами з питань митної справи.

п.54.1 ст.54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

пп.57.1 ст.57 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В п.57.2 ст. 57 ПК України видно, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п.54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження. (п.57.3. ст.57 ПК України).

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган у відповідності до вимог п. 59.1 ст. 59 ПК України надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

п.87.11 ст.87 ПК України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Апелянт покликається на те, що податкові повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, які є предметом розгляду у даній справі, винесені щодо нерухомого майна нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , 5д, 5ж, 5з, 5к, 5л, 5м.

Із змісту матеріалів справи та листів Головного управління ДПС у Львівській області від 20.09.2023р. №27083/6/13-01-24-11 та від 29.09.2023р. №28019/6/13-01-24-11, адресованих ФОП ОСОБА_1 , чітко видно, що Львівський відділ податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Львівській області відкликав (скасував) податкові повідомлення - рішення від 01.05.2023р. та надіслав нові податкові повідомлення-рішення від 11.09.2023р.

Крім того, податковий орган скасував податкові повідомлення-рішення від 17.12.2021р. № 1-1304 на суму 21395,98 грн.; від 06.09.2022р. № 1-1304 на суму 2965,20 грн.; від 17.12.2021р. № 1-1304 на суму 83735,25 грн.; від 06.09.2022р. № 1-1304 на суму 11604,60 грн.

Згідно рішення виконавчого комітету Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 13.02.2020р. №3, із врахуванням акту обстеження сільськогосподарських приміщень, списано нежитлові будівлі в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_1 .

З довідок від 09.12.2019р. №№457, 458, 459, 460 та від 17.02.2020р. №39, які видані КП Старосамбірське РБТІ та ЕО, чітко видно, що нежитлові будівлі за адресою АДРЕСА_2 , 5ж, 5з, 5к, 5л знесено до рівня фундаменту.

Із Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.11.2022р. №№315245262, 31525770, 315266827 та від 17.11.2022р. №№315386501, 315382641 видно, що до реєстру 10.11.2022р. та 14.11.2022р. внесено відомості про закриття об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 з, АДРЕСА_1 , у зв`язку із їх знищенням.

Отже, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що в податкового органу відсутні будь які правові підстави для винесення податкових повідомлень-рішень по податку на нерухоме майно: №1-1304 від 06.09.2022р.на суму 1 589,00 грн.; №1-1304 від 06.09.2022р.на суму 2 689,50 грн.; №1-1304 від 06.09.2022 р. на суму 16 715,50 грн.; №1-1304 від 06.09.2022р. на суму 4 275,50 грн.; №1-1304 від 06.09.2022р. на суму 3 563,40 грн.; №1-1304 від 06.09.2022р. на суму 2 535,00 грн.; №1-1304 від 30.09.2021р. на суму 25 712,41 грн.; №1-1304 від 30.09.2021р. на суму 37020,84 грн.; №1-1304 від 26.10.2021р. на суму 1 250,81 грн.; №1-1304 від 26.10.2021р. на суму 2 117,08 грн.; №1-1304 від 26.10.2021р. на суму 1 995,47 грн., оскільки належне ОСОБА_1 нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 з, АДРЕСА_1 , є знищеним, а отже таке майно не може бути оподатковане податком на нерухоме майно.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу апелянта також і на те, що одним із принципів на якому ґрунтується податкове законодавство України є презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Колегія суддів зауважує, що у законі мова йде не лише про загальнообов`язкове усунення юридичних колізій, яке є одночасно і правом (повноваженням), і процесуальним обов`язком суду при звичайному (безвідносно до виду правовідносин) правозастосуванні, а і про порядок вирішення ситуацій, у яких стикаються (конфліктують) інтереси платника податків і контролюючого органу, а норми податкового права, що регулюють такі правовідносини, прямо чи внаслідок їх тлумачення, а також у своїй сукупності, не є однозначними та допускають множинне трактування їхніх прав та обов`язків, внаслідок якого можливе вирішення справи як на користь платника, так і проти нього.

Крім того, презумпція також закріплена як спеціальна норма в п.56.21 ст.56 ПК України.

У разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків (п. 56.21 ст. 56 ПК України).

Сама юридична конструкція норми п.56.21 ст.56 ПК України дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, обравши найвигідніший для себе з яких платник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду. Більше того, наведеною нормою охоплюються не лише очікування платника, запровадженням у податковому законодавстві цієї презумпції як принципу (основної засади) накладається відповідний таким очікуванням обов`язок вибору визначеного нею варіанту поведінки і контролюючим органом, і судом. При цьому тягар доведення хибності (відсутності правових підстав) обраного платником варіанту поведінки покладається законом на контролюючий орган.

Така позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 380/671/20.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління ДПС у Львівській області діяв у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційних скарг фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

В п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, видно, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року у справі № 380/16122/23- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 13.02.2024р.