Справа № 303/7307/23
Суддя: Мирошниченко Ю. М.
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №303/7307/23
ряд. стат. звіту - 129
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області під головуванням судді Мирошниченка Ю.М. з участю секретаря судових засідань Лукач К.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП відділення поліції № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області Старости Івана Івановича та ГУ НП України в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка просить скасувати як безпідставну постанову поліціянта Мукачівського районного управління поліції від 27.06.2023 р. про притягнення її до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик поліції.

Відповідачі до суду не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 9 КупАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 280 КупАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (статті 251 КупАП).

У разі відсутності складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю (стаття 247 КупАП).

Згідно зі статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За змістом статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Стаття 183 КУпАП передбачає, що завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб (матеріальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Згідно з оскаржуваною постановою 27.06.2023 року о 17 год. 50 хв. в с. Горонда, вул. Борканюка ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонувала на спецлінію «102» та повідомила про факт якого не було, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст.183 КУпАП.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною 2 статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 76 КАС України).

За приписами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року (справа № 463/1352/16-а) зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, який підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Позивачка стверджує, що вона дійсно 27.06.2023 р. о 17.50, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила телефонний дзвінок на номер «102», бо її колишній співмешканець ОСОБА_2 привласнив та відмовився повертати її особисті та дитячі речі, був нетверезим, поводив себе агресивно, виловлював погрози.

За таких обставин виклик поліції не можна вважати безпідставним або завідомо неправдивим. Водночас наведені позивачкою обставини відповідачами належними, допустимими та достовірними доказами не спростовано. Оскаржувана постанова не містить назви населеного пункту в якому її складено, а також покликання на докази, якими підтверджується неправдивість повідомлених позивачкою відомостей, наявності у неї прямого умислу на вчинення завідомо неправдивого виклику працівників поліції, що свідчить про формальне винесення посадовою особою поліції постанови, без урахування всіх обставин справи.

Таким чином, будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого статті 183 КУпАП, матеріали справи не містять, а також не містять доказів наявності ознак суб`єктивної сторони правопорушення, а саме: прямого умислу особи на здійснення завідомо неправдивого виклику працівників поліції, а отже оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 536,80 грн., які на підставі ст. ст. 132, 139 КАС України підлягають стягненню з ГУ НП в Закарпатській області на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 12, 72-78, 132, 139, 241-247, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського СРПП ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого сержанта поліції Староста І.І. серії ГБВ №403354 від 27.06.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 140 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, вул. Ференца Ракоці, буд.13, код ЄДРПОУ 40108913) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий Юрій Мирошниченко