Справа № 440/8182/23
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/8182/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гіглави О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Заслон Плюс" до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Заслон Плюс" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Львівської митниці Державної митної служби України, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 09 березня 2023 року №UA209000/2023/900113/2;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/000869 від 08 березня 2023 року.

Позовні вимоги товариство мотивує протиправністю прийняття рішення про коригування митної вартості та картки відмови, оскільки ТОВ "Заслон Плюс" було подано до митного органу документи, в яких всі числові значення складових митної вартості товару відображені повно, коректно та всебічно, внаслідок чого не існувало підстав вимагати від позивача додаткових документів. До того ж, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. При цьому, сама лише інформація про якісь митні декларації ніяк не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого позивачем, та вартістю товарів зі схожими характеристиками, що розмитнювались іншою особою у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Ухвалою суду від 26.06.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Заслон Плюс" до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови залишено без руху. Встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду документа про доплату судового збору в розмірі 2193,41 грн.

13.07.2023 до суду від позивача надійшла платіжна інструкція від 07.07.2023 №229 про доплату судового збору на суму 2193,41 грн, чим фактично усунуто недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі суду від 26.06.2023.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/8182/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Заслон Плюс" до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано докази.

05.08.2023 судом одержано відзив митного органу на позов, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що згідно з приписами статті 52 МКУ обов`язок доведення заявленої у митній декларації митної вартості товару лежить на декларантові. При цьому, для підтвердження заявленої митної вартості декларант зобов`язаний подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Під час розгляду поданих для митного оформлення документів встановлено, що банківські реквізити в контракті від 31.07.2020 №74.07.20. та в додатку №29 від 29.12.2022 відмінні від тих, які зазначені в рахунку фактурі від 06.03.2023 №2023031 (різні ІВАN рахунки). Поряд з цим, у наданій декларантом митній декларації країни відправлення отримувачем є "NEPHTEKHIMIK OU", який в нас є відправником товару згідно контракту, отже вантаж в республіці Польща був відправлений на естонське підприємство, хоча в графі 29 цієї МД зазначено пункт пропуску Hrebene-Рава-Руська, який є польсько-українським пунктом пропуску. Отже вантаж не оформлено на українську фірму, або не надано декларацію країни відправлення. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах. Відтак, основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 МКУ. На вимогу декларантом надіслано: фактура-проформа між польською і естонською фірмами, додаток до договору між польською і естонською фірмами, підтвердження оплати, які не усувають вказані вище розбіжності. Інших документів згідно вимоги не надано. Зважаючи на це, відповідно до вимог пункту 2 частини 6 статті 54 МКУ у зв`язку з ненаданням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість товару. Проведено консультації з декларантом згідно статті 57 МКУ та застосовано метод 2а (стаття 59 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA209170/2022/099283 від 15.12.2022. Завозився в обох випадках товар газ парафіновий торгової марки DW OІL, ідентичним кодом товару згідно УКТЗЕД (графа 33 МД), в обох деклараціях товари походять із РП Польща торгової марки DW OІL (графа 34 МД). Сума донарахованих митних платежів становить 71953,45 грн. Окрім цього, товар поставлявся на умовах поставки FCA, що зазначено в графі 20 митної декларації. Відповідно до положень Інкотермс-2010, термін FCA (Free Carrier (… named place) Франко перевізник (… назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Відповідно до довідки про транспортні витрати, яка надана позивачем, відсутні дані щодо навантаження. Отже, витрати із навантаження, а також складські збори покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені, чим порушено пункти 10, 21 статті 58 МКУ. Таким чином, посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України /а.с. 97-102/.

У відповіді на відзив на позовну заяву, що надійшла до суду 14.11.2023, позивач наполягає на тому, що до поданої відповідачу митної декларації від 08.03.2023 № 23UA16U4 декларантом додано всі обов`язкові згідно з МК України документи, які належним чином підтверджують заявлену митну вартість. Проте відповідач 09.03.2023 о 15 год 01 хв направив позивачу необґрунтоване повідомлення про необхідність надання додаткових документів. При цьому, перелік цих документів включають усі можливі з передбачених частинами 3 та 4 статті 53 МК України, в тому числі ті, що вже були надані позивачем разом з митними деклараціями. Жодних обґрунтувань наявності передбачених частинами 3 та 4 статті 53 МК України підстав витребування додаткових документів повідомлення декларанту не містять. Відсутність в електронному повідомленні декларанту належного обґрунтування причин та суті запиту додаткових документів свідчить про порушення відповідачем вимог МК України, що регламентують процедуру контролю правильності визначення митної вартості. Поряд з цим, зауважує, що ні законодавство України, ні законодавство Республіки Польща не забороняють суб`єктам господарювання мати більш ніж один рахунок в банківській установі. При цьому, на питання правильності визначення митної вартості товарів реквізити банківського рахунку продавця, який визначається виключно домовленістю договірних сторін, не має жодного впливу. Водночас, обов`язок навантаження транспортного засобу лежить на продавці товару та, відповідно, вже включений ним до ціни товару. У спірному випадку відповідачем не враховано, що товар перевозився наливом /а.с. 122-124/.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 13.02.2024 відмовлено у задоволенні заяви Львівської митниці про розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом учасників справи.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

31.07.2020 між ТОВ "Заслон Плюс" (покупець) та компанією "NEPHTEKHIMIK OU" (постачальник) укладено контракт №74.07.20, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити товар, а покупець оплатити та прийняти у відповідності до умов цього договору парафіно-воскову продукцію, далі - товар /а.с. 28-34/.

Згідно з пунктами 2.1, 3.1 контракту умови поставки визначаються відповідно до додатків, які є невід`ємною частиною контракту. Ціна товару по цьому контракту встановлюється в Євро та узгоджується сторонами в додатках.

Згідно з додатковою угодою від 29.12.2022 №29 до контракту від 31.07.2020 №74.07.20 визначено тимчасовий IBAN рахунок постачальника "NEPHTEKHIMIK OU" - СН000002390 /а.с. 36/.

Відповідно до додаткової угоди від 01.03.2023 №30 до контракту від 31.07.2020 №74.07.20 постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити наступний товар - газ парафіновий, ціна 1275,0 Євро за одну тонну, нетто, кількість тонн - 23 т +/- 10%, країна походження - Польща, умови поставки FCA/Мане (Польща), вантажовідправник - DW Oil Polska Sp.z o.o., вантажоотримувач - ТОВ "Заслон Плюс", сума поставки по додатковій угоді складає - 29325,00 Євро /а.с. 37-38/.

На виконання умов контракту від 31.07.2020 №74.07.20 та додаткової угоди від 01.03.2023 №30 до нього з метою розмитнення придбаного у "NEPHTEKHIMIK OU" товару позивачем подано до митного органу митну декларацію №23UA16U4 від 08.03.2023, згідно якої позивачем ввезено на територію України газ парафіновий у кількості 22,940 тонн, являє собою побічний продукт виробництва олив в установках депарафінізації, є сумішшю алканів нормальної будови з числом атомів вуглецю С20-С35 (парафін) та мінеральної оливи; температура плавлення 52,0 град.С, масова доля оливи 13,8%, в`язкість кінематична при 100 град.С 4,251 мм2/с, температура застигання (метод ІSО 2207 еквівалентний методу АSТМ D 938) 49,0 град.С, густина при 70 град.С, 0,796 г/см3, показник пенетрації при 25 град.С, визначений за методом ІSО 2137 (еквівалентний методу ASTM D 217) 0,1, 28, показник пенетрації при 25 град.С, визначений за методом ІSО 2137 (еквівалентний методу ASTM D 937), 0,1, 11, сирий, застосовується у якості сировини при виробництві парафінових свічок, не відноситься до гідрофобних заповнювачів на основі петролатуму.

Позивачем була заявлена митна вартість товару за основним методом відповідно до частини 1 статті 57 МКУ (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та одночасно з митною декларацією /а.с. 40-41/ подано митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість і обраний метод її визначення, зокрема:

інвойс №2023031 від 06.03.2023 /а.с. 12/;

прайс-лист від 01.03.2023 /а.с. 13/;

лист від 06.03.2023 №06032023/1 /а.с. 15-16/;

довідка про транспортні витрати №16 від 06.03.2023 /а.с. 19/;

заявка від 03.03.2023 №3 /а.с. 20/;

договір про надання транспортних послуг від 21.10.2022 №21/10-22 /а.с. 21-24/;

рахунок на оплату №80 від 06.03.2023 /а.с. 25/;

МRN 23РL301010Е0286288 /а.с. 26/;

СRM №1/06/03/2023 /а.с. 27/;

контракт №74.07.20 від 31.07.2020 /а.с. 28-34/;

додаткову угоду від 29.12.2022 №29 до контракту №74.07.20 від 31.07.2020 /а.с. 36/;

додаткову угоду від 01.03.2022 №30 до контракту №74.07.20 від 31.07.2020 /а.с. 37-39/.

Під час розгляду поданих для митного оформлення документів митним органом встановлено, що банківські реквізити в контракті від 31.07.2020 №74.07.20 та в додатку №29 від 29.12.2022 відмінні від тих, які зазначені в рахунку фактурі від 06.03.2023 №2023031 (різні ІВАN рахунки). У наданій декларантом митній декларації країни відправлення отримувачем є "NEPHTEKHIMIK OU", який у спірному випадку є відправником товару згідно контракту, отже вантаж в республіці Польща був відправлений на естонське підприємство, хоча в графі 29 цієї МД зазначено пункт пропуску Hrebene-Рава-Руська, який є польсько-українським пунктом пропуску. Отже вантаж не оформлено на українську фірму або не надано декларацію країни відправлення.

На вимогу митного органу декларантом додатково для підтвердження митної вартості товару було надано наступні документи, а саме:

додаткову угоду №6 від 24.02.2023 (між "NEPHTEKHIMIK OU" та DW Oil Polska Sp.Z.O.O) /а.с. 17/;

підтвердження оплати від 27.02.2023 (між "NEPHTEKHIMIK OU" та DW Oil Polska Sp.Z.O.O);

фактуру-проформу №50/2023 /а.с. 14/;

лист (обґрунтування) виробника б/н від 08.03.2023 /а.с. 9-10/.

За результатами розгляду документів Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900113/2 від 09.03.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/000869 /а.с. 44-47/.

Текст графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів полягає у наступному: "Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактична сплачена. Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час розгляду документів було виявлене наступне: банківські реквізити в контракті від 31.07.2020 №74.07.20 та в додатку №29 від 29.12.2022 відмінні від тих, які зазначені в рахунку фактурі від 06.03.2023 №2023031 (різні ІВАN рахунки). У наданій декларантом митній декларації країни відправлення отримувачем є "NEPHTEKHIMIK OU", який в нас є відправником товару згідно контракту, отже вантаж в республіці Польща був відправлений на естонське підприємство, хоча в графі 29 цієї МД зазначено пункт пропуску Hrebene-Рава-Руська який є польсько-українським пунктом пропуску. Отже вантаж не оформлено на Українську фірму, або не надано декларацію країни відправлення. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах. Відповідно до частини 2-3 статті 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, для підтвердження митної вартості: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправника; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу декларантом надіслано: фактура-проформа між польською і естонською фірмами, додаток до договору між польською і естонською фірмами, підтвердження оплати. Надані документи не усувають вищезгаданих розбіжностей. Інших документів згідно вимоги не надано. Відмовою в наданні необхідних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 Угоди про застосування статті VІІ ГАТТ/СОТ від 1994. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МКУ Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно ст.57 МКУ. Застосовано метод 2а (ст.59 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VІ розділ ІІІ. Джерелом інформації для користування митної вартості слугувала МД №UA209170/2022/099283 від 15.12.2022. Коригування на обсягу партії та комерційні рівні не проводилося".

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI /далі - МК України/.

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 4, 5 статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частинами 1, 2 статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу цієї норми слідує, що Митним кодексом України встановлено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частин 2-3, 6-7 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з частинами 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до частини 5 статті 55 МК України декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Згідно з частиною 2 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Правила визначення митної вартості за ціною договору викладені законодавцем в статті 58 Митного кодексу України.

Так, згідно з частинами 1-3 цієї статті метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу /частина 3 статті 57 МК України/.

З наведеного слідує, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і підставою його незастосування є обставини, визначені частиною 1 статті 58 МК України, та якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 9 статті 58 МК України розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Згідно з частинами 1-3 статті 59 МК у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:

1) фізичні характеристики;

2) якість та репутація на ринку;

3) країна виробництва;

4) виробник.

Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.

Як слідує з матеріалів справи, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Так, відповідно до додаткової угоди від 01.03.2023 №30 до контракту від 31.07.2020 №74.07.20 ціна товару - газу парафінового 1275,0 Євро за одну тонну.

За відомостями митної декларації вага імпортованого позивачем до України товару складає 22,940 тонни.

Відтак, фактична вартість ввезеного товару складає 29248,50 Євро (22,940 тонни х 1275,0 Євро), що відповідає вартості товару, заявленій декларантом у митній декларації №23UA16U4 від 08.03.2023.

При цьому, на переконання суду, відмінності банківських реквізитів постачальника в контракті від 31.07.2020 №74.07.20 та в додатку №29 від 29.12.2022 від тих, які зазначені в рахунку фактурі від 06.03.2023 №2023031 (різні IBAN рахунки), а також зазначення у наданій декларантом митній декларації країни відправлення отримувачем "NEPHTEKHIMIK OU", який є відправником товару згідно контракту, жодним чином не впливають на розмір визначеної сторонами контракту ціни імпортованого товару (1275,0 Євро за одну тонну), а відтак, не впливають й на митну вартість такого товару.

Відповідачем в ході розгляду справи не доведено, що законодавство України чи законодавство Польщі забороняють суб`єктам господарювання мати більш ніж один рахунок в банківській установі.

На думку суду, на питання правильності визначення митної вартості товарів реквізити банківського рахунку продавця, який визначається домовленістю договірних сторін, не має жодного впливу.

Крім того судом встановлено, що на вимогу митного органу декларантом додатково для підтвердження митної вартості товару надано:

додаткову угоду №6 від 24.02.2023 між "NEPHTEKHIMIK OU" (покупець) та DW Oil Polska Sp.Z.O.O (продавець), за умовами якої продавець зобов`язується поставити покупцю товар - гач парафіновий (налив) в кількості 23 тонни +-10% за ціною 1270 Є/т на умовах FCA /Мане, Польща, наливом в автомобільну цистерну, країна походження товару - Польща із зазначенням вантажоотримувача - ТОВ "Заслон Плюс" /а.с. 17/;

підтвердження оплати від 27.02.2023 (між "NEPHTEKHIMIK OU" та DW Oil Polska Sp.Z.O.O);

фактуру-проформу №50/2023 від 24.02.2023 /а.с. 14/;

лист (обґрунтування) виробника б/н від 08.03.2023 /а.с. 9-10/.

Надаючи оцінку правомірності коригування митним органом митної вартості із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів на підставі МД №UA209170/2022/099283 від 15.12.2022 /78-79/, суд враховує наступне.

За приписами статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Механізм застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів врегульовано статтею 59 Митного кодексу України.

За приписами цієї статті у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:

1) фізичні характеристики;

2) якість та репутація на ринку;

3) країна виробництва;

4) виробник.

Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Як встановлено судом, газ парафіновий у кількості 22,940 тон, що імпортувався позивачем, являє собою побічний продукт виробництва олив в установках депарафінізації, є сумішшю алканів нормальної будови з числом атомів вуглецю С20-С35 (парафін) та мінеральної оливи; температура плавлення 52,0 град.С, масова доля оливи 13,8%, в`язкість кінематична при 100 град.С 4,251 мм2/с, температура застигання (метод ІSО 2207 еквівалентний методу АSТМ D 938) 49,0 град.С, густина при 70 град.С, 0,796 г/см3, показник пенетрації при 25 град.С, визначений за методом ІSО 2137 (еквівалентний методу ASTM D 217) 0,1, 28, показник пенетрації при 25 град.С, визначений за методом ІSО 2137 (еквівалентний методу ASTM D 937), 0,1, 11, сирий, застосовується у якості сировини при виробництві парафінових свічок, не відноситься до гідрофобних заповнювачів на основі петролатуму.

Разом з тим, згідно з МД №UA209170/2022/099283 від 15.12.2022 імпортований товар - газ парафіновий вибілений 22,660 тон, являє собою побічний продукт виробництва олив в установках депарафінізації, є сумішшю алканів нормальної будови з числом атомів вуглецю С20-С35 (парафін) та мінеральної оливи; температура плавлення 52,0 град.С, масова доля оливи 3,9%, в`язкість кінематична при 100 град.С 4,046 мм2/с, температура застигання (метод ІSО 2207 еквівалентний методу АSТМ D 938) 54,2 град.С, густина при 70 град.С, 0,796 г/см3, показник пенетрації при 25 град.С, визначений за методом ІSО 2137 (еквівалентний методу ASTM D 217) 0,1, 30, показник пенетрації при 25 град.С, визначений за методом ІSО 2137 (еквівалентний методу ASTM D 937), 0,1, 11, сирий, застосовується у якості сировини при виробництві парафінових свічок, не відноситься до гідрофобних заповнювачів на основі петролатуму.

Наведене свідчить про відмінності у фізичних характеристиках товару, імпортованого в Україну позивачем, та товару імпортованого згідно з МД №UA209170/2022/099283 від 15.12.2022, а відтак вказані товари не є ідентичними, оскільки не є однаковими за всіма ознаками.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається також на те, що товар поставлявся на умовах поставки FCA, що зазначено в графі 20 митної декларації. Відповідно до положень Інкотермс-2010, термін FCA (Free Carrier (… named place) Франко перевізник (… назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Відповідно до довідки про транспортні витрати, яка надана позивачем, відсутні дані щодо навантаження. Отже витрати із навантаження, а також складські збори покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені.

Судом вказані обґрунтування відповідача відхиляються як неприйнятні з огляду на те, що вони не слугували підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900113/2 від 09.03.2023.

Окрім цього, судовим розглядом встановлено, що відповідно до відомостей митної декларації №23UA16U4 від 08.03.2023 товар поставлявся на умовах FCA Manie, Poland.

Відповідно до положень Інкотермс 2010 FCA продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з поставки товару тоді, коли він передав його перевізнику, зазначеному покупцем, у встановленому місці або пункті. Тобто продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. При цьому, слід зазначити, що вибір місця постачання вплине на зобов`язання з завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе.

Матеріали справи свідчать, що до митної вартості товару позивачем включені понесені ним транспортні витрати у розмірі 19400,00 грн (доставка від місця завантаження Miedzyrzec Podlaski, Manie 9 до кордону Рава Руська /PL/), що відповідає 497,27 Євро за курсом НБУ гривні до Євро (39,0132) та повністю відповідає вартості транспортування, зазначеній у довідці про транспортні витрати від 06.03.2023 №16, виданій ФОП ОСОБА_1 (а.с. 19, 44).

Так, згідно з інформацією, зазначеною у довідці про транспортні витрати від 06.03.2023 №16, виданій ФОП ОСОБА_1 , загальна вартість перевезення вантажу по маршруту Miedzyrzec Podlaski, Manie 9 (РL) - м. Кременчук (UA) через митний пост Рава Руська (РL) складає 54852,90 грн, з яких 19400,00 грн - вартість транспортування від місця завантаження Miedzyrzec Podlaski, Manie до кордону Рава Руська, а 35452,90 грн - вартість транспортування товару від кордону Рава Руська до м. Кременчук (Україна) (а.с. 19).

Оскільки за умовами поставки товару FCA Manie, Poland постачання здійснювалося у приміщенні вантажовідправника (продавця за умовами контракту між "NEPHTEKHIMIK OU" (покупець) та DW Oil Polska Sp.Z.O.O), то саме останній ніс відповідальність та витрати за навантаження товару, а також оскільки транспортні витрати включаються до митної вартості товару виключно до місця ввезення на митну територію України (частина 10 статті 58 МКУ), суд доходить висновку про відсутність сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару при заповненні митної декларації з урахуванням транспортних витрат у розмірі 497,27 Євро (19400,00 грн по курсу НБУ 39,0132).

Отже, спірне рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування.

Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року у справі №400/3133/18, від 8 лютого 2019 року у справі № 825/648/17 вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про недоведеність митним органом неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинною МД документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

З огляду на викладене, надані декларантом до митного органу документи є достатніми для визначення митної вартості товару за основним методом, у зв`язку із чим суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900113/2 від 09.03.2023.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/000869, суд зазначає наступне.

За приписами частин 1, 2 та 3 статті 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Відповідно до частин 9, 10 статті 264 Митного кодексу України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною 12 цієї статті Кодексу передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації та у митному оформленні (випуску) товарів є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 Митного кодексу України гарантує, що будь-яка особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів до митного органу вищого рівня або до суду, якщо вважає, що такими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси, створено перешкоди для їх реалізації або на неї незаконно покладено будь-які обов`язки.

Судом встановлено, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/000869 вмотивована прийнятим митним органом рішенням про коригування митної вартості №UA209000/2023/900113/2 від 09.03.2023, правомірність якого відповідачем не доведено під час розгляду цієї справи.

Відтак, оскаржена картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому судом враховується пункт 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірності оскаржених у цій справі рішень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання вказаного позову сплачено судовий збір у розмірі 7561,41 грн.

Враховуючи задоволення позову за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 7561,41 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 3, 6 - 10, 72 - 77, 90, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Заслон Плюс" (просп. Свободи, буд. 75, м. Кременчук, Полтавська область, 39623, ідентифікаційний код 40336263) до Львівської митниці Державної митної служби України (вул. Костюшка Т., буд. 1, м. Львів, Львівська область, 79000, ідентифікаційний код 43971343) про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900113/2 від 09 березня 2023 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Львівської митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/000869.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Заслон Плюс" витрати зі сплати судового збору в розмірі 7561,41 грн (сім тисяч п`ятсот шістдесят одна гривня сорок одна копійка).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Гіглава