Справа № 308/369/24
Суддя: Данко В. Й.
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/369/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участі:

секретаря судового засідання Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій, скасування постанови

в с т а н о в и в:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Управління патрульної поліції в Закарпатській області місцезнаходження: м. Ужгород, вул. Кошового, 2 (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

-скасувати постанову від 26.12.2023 серії ЕНА №1164277 про накладення адміністративного стягнення, винесену поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону УПП Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Кравченко Вікторією Юріївною відносно позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладене на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у діях позивача відсутній склад інкримінованого йому правопорушення. Позивач вказує на те, що проїжджав світлофор на дозволене зелене світло. Крім того, постанова складена не уповноваженою особою. Спірна постанова не містить посилань на фото- чи відеоматеріали або ж на інші докази вчинення позивач правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Також позивач зазначає про те, що сама по собі оскаржувана постанова не може бути доказом вчинення правопорушенням, оскільки являється предметом спору.

До суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він проти позову заперечив. Відзив обґрунтований тим, що оскаржувана постанова відповідає вимогам законності та обґрунтованості. Вважає, що матеріали справи належним чином підтверджують факт проїзду позивачем стоп-лінії на червоний колір світлофору.

У судове засідання позивач не з`явися, належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подав.

У судове засідання відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подав.

Ухвалою від 08.01.2024 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 17.01.2024 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Згідно з постановою серії ЕНА №1164277 від 26.12.2023 позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що 26.12.2023 о 12 год. 17 хв. у м . Ужгороді, вул. Собранецька, 47 водій, керуючи транспортним засобом, проїхав перехрестя на зоборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3. е ПДР.

Дії позивача кваліфіковано за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту спірної постанови вбачається, що позивач керував автомобілем марки Mercedes-Benz E200 д.н.з. НОМЕР_2 .

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України від 28.06.1991 №254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма Основного Закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Згідно з частиною першою статі 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як передбачено приписами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У постанові по справі №357/10134/17 від 23.10.2019 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій зазначено про те, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

За правилами статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -

Відповідно до пункту 8.7.3.е. ПДР сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

За обставин цієї справи представник відповідача долучив оптичний носій із 3 відеофайлами. Переглядом відео «IMG_4646» із відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції встановлено, що сигнал світлофора на час руху позивача, в тому числі й на момент перетину стоп-лінії, не змінювався. При цьому на відео чітко видно, що сигнал світлофору є червоним.

Аналогічне підтверджується також і змістом відеофайлу «doc_2024-01-23_16-58-00». Із цього відео видно, що сигнал світлофору є червоним, тоді як на 12-ій секунді хронометражу відео позивач перетинає стоп-лінію та повертає ліворуч, проїжджаючи перехрестя.

У зв`язку з цим суд констатує про те, що доводи позивача про проїзд світлофору на зелене світло не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до положень статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Із урахуванням викладеного суд вважає, що не може вважатися обґрунтованим твердження позивача про те, що складення оскаржуваної постанови саме по собі є недостатнім для висновку про наявність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, так як винуватість позивача підтверджується, зокрема, й дослідженими судом відеоматеріалами.

Резюмуючи, суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 5 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція №1395) постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Крім того, додатком 5 до Інструкції №1395 передбачено зазначення у постанові про адміністративне правопорушення доказів вчинення правопорушення («До постанови додаються…»).

Між тим, суд за обставин цієї справи в пункті 7 оскаржуваної постанови дійсно відсутні відомості про долучення до неї будь-яких відеоматеріалів чи інших доказів фіксації вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Утім, на переконання суду, згадана обставина сама по собі не свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови. При цьому суд виходить із того, що, по-перше, зміст, за загальним правилом, переважає над формою.

По-друге, процедурні порушення та окремі недоліки документування не можуть легалізувати сутнісні порушення суб`єкта приватного права (порушення з боку одного суб`єкта не можуть легалізувати порушення з боку іншого суб`єкта).

Крім того, процедура має вторинний характер, якщо законодавство не містить імперативних заборон або наслідків недотримання окремих аспектів процедури під час прийняття оскаржуваного рішення.

Поряд із цим, "правопорушник" не позбавлений можливості доводити передусім сам факт відсутності правопорушення, що дозволяє суду оцінити суть відповідного правопорушення. За порушення процедури, у першу чергу, має нести відповідальність посадова особа, яка допустила таке порушення, а не страждати суспільні (публічні) інтереси або інтереси держави.

Більше того, дотримання формальних процедур вимагає законодавство, а не дотримання деяких формальних процедур вимагає об`єктивна ситуація (доцільність, раціональність, домірність).

Під час розгляду цієї справи суд не встановив порушень процедури , які би могли вплинути на кінцевий результат розгляду питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП, тоді як доводи останнього спрямовані на уникнення відповідальності.

Слід зазначити, що оспорювана постанова за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Отже, аналіз фактичних обставин справи, встановлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу оспорюваної постанови, дає підстави суду для висновків про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин суд доходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, цитованою нормою КАС України визначено вичерпний перелік судових рішень, які суд першої інстанції може приймати у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Оскільки відповідачем належними та допустимими доказами доведений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд вважає, що оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 72-77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1164277 від 26.12.2023 залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Й. Данко