Справа № 480/9865/23
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2024 року Справа № 480/9865/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Глазька С.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, у якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 24.09.2021 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 у справі №480/4914/20;
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.
На виконання вимог суду представником відповідача надано суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема, зазначивши, що індексація грошового забезпечення не входить до складу грошового забезпечення, на яке мав право позивач та не відноситься до інших грошових доходів, які підлягають компенсації відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку 159.
Індексація не є складової грошового забезпечення. Правову природу індексації визначено статтею Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії № 2017-III індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Відповідно до статті 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. З огляду на вищезазначене вимога позивача нарахувати та виплатити йому компенсацію за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення є не обґрунтованою та безпідставною.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що наказом від 09.01.2020 №13-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 у справі №480/4914/20, було частково задоволено позовні вимоги позивача та, зокрема, зобов`язано Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 03.05.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 09.01.2020 - березень 2018 року, з урахуванням абз.4 п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2021 року у вказаній справі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 по справі № 480/4914/20 в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, що полягає у ненарахуванні та невиплаті у повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.01.2020 включно та зобов`язання Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.01.2020 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року було скасовано та прийнято в цій частині постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено. В іншій частині задоволення позову рішення Сумського окружного адміністративного суду 26.04.2021 по справі № 480/4914/20 було залишено без змін.

На виконання зазначеного рішення відповідачем було здійснено виплату 24.09.2021 в розмірі 34443,15 грн. (з утриманням податків та зборів), що підтверджується випискою з карткового рахунку позивача (а.с. 13).

В подальшому постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 у справі 480/11875/21, було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а саме: скасовано рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року по справі № 480/11875/21 та ухвалено постанову, якою позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 09.01.2020 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4393 гривні 66 копійок, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Зобов`язано Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4393 гривні 66 копійок за період з 01.03.2018 по 09.01.2020 включно в сумі 97936 (дев`яносто сім тисяч дев`ятсот тридцять шість) гривень 10 копійок, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

У задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.

На виконання зазначеного судового рішення відповідачем було здійснено виплату 30.08.2023 в розмірі 96467,06 грн., що підтверджується випискою з карткового рахунку позивача (а.с. 14).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі Закон - № 2050-ІІІ; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За приписами статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно із ст. 4 Закону № 2050-ІІІ, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (в подальшому - Порядок № 159), відтворюють зміст положень Закону № 2050-III та конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.

Пунктом 4 Порядку № 159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З аналізу норм Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії; 2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата); 3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Проте, суд зазначає, що відповідно до статті 7 Закону № 2050-III та пункту 8 Порядку № 159, відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Тобто необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-III, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду від 18.08.2023 у справі № 460/4166/20 та від 21.08.2023 у справі № 460/6767/20.

Суд зазначає, що позивачем у позові зазначається саме про протиправну бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 спірної компенсації втрати частини грошових доходів. У той же час, суд зауважує, що позивач навіть не звертався до відповідача з вказаною вимогою у досудовому порядку (доказів зворотного позивач суду не надавав).

Суд звертає увагу, що позивач у відповідності до п.6 ч.5 ст.160 КАС України, у разі вказаного звернення мав обов`язок зазначити про це у позовній заяві, однак про вчинення позивачем дій з метою досудового врегулювання спору позивач у позові не зазначав.

Відповідно, на момент звернення позивача до суду з даною позовною заявою, відповідач не відмовляв позивачу у виплаті такої компенсації.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. (ч. 1 ст. 5 КАС України)

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оскарження останнього.

З аналізу викладеного вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

У зв`язку із викладеним, у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права.

З огляду на те, що позивач до подання позовної заяви до суду фактично не звертався до відповідача із заявою про виплату йому компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, а відповідач відповідно і не відмовляв у виплаті такої компенсації, суд доходить висновку, що право позивача на отримання сум компенсації станом на момент подання даної позовної заяви до суду порушено не було, а відтак звернення позивача до суду з такими вимогами є передчасним.

При цьому суд відхиляє як необґрунтовані посилання позивача на постанови Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 816/379/16, від 30.09.2020 у справі № 280/676/19 та від 13.09.2021 у справі № 639/3140/17, від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19, оскільки відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 30.01.2019 року у справі №755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько