Справа № 160/13875/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Кутан» (далі позивач) до Дніпровської митниці (далі відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці № UA110130/2023/000090/1 від 18.05.2023, № UA110130/2023/000091/1 від 19.05.2023, № /2023/000092/1 від 19.05.2023, № UA110130/2023/000098/1 від 25.05.2023, № /2023/000099/1 від 25.05.2023, № UA110130/2023/000100/1 від 26.05.2023, № /2023/000103/1 від 30.05.2023;
- визнати протиправним та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2023/000234, № UA110130/2023/000236, № /2023/000237, №UA110130/2023/000252, №UA110130/2023/000254, №UA110130/2023/000256, №UA110130/2023/000262, винесених Дніпровською митницею;
- зобов`язати Дніпровської митниці повернути надміру сплачені кошти у сумі 584467,02 грн позивачу за вказаними реквізитами.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність вищевказаних рішень відповідача. Позивач як покупець та SAM SEBZE MEYVE ARACILIK HIZMETLERI GIDA TURIZM TASIMACILIK SAN. VE TIC. LTD. STI (Туреччина) як продавець уклали контракт від 08 липня 2022 року №3 (далі Контракт), за умовами якого позивачу поставлено партію товару (томати свіжі). Під час митного оформлення товару відповідачем прийнято спірні рішення, які є предметом оскарження та обґрунтовані неправильністю визначення позивачем митної вартості товару. Позивач вважає такі рішення відповідача протиправними, оскільки митна вартість визначена належним чином та згідно умов законодавства, а зауваження відповідача до визначеної митної вартості товару є необґрунтованими
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
18 липня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про долучення доказів до матеріалів справи.
19 липня 2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від представника відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Зазначає, що до митних декларацій позивача висунуто наступні зауваження:
1. Згідно опису зазначеного у рахунках товар має найменування: «F.TOMATO (DOMATES)», в той час як згідно заявлених даних назвою товару є: «томати Solanum lycopersicum L.». Згідно сертифікатів якості назва товару заявлена як F.TOMATO DOMATES Brut. Опис товару зазначений у товаросупровідних документах не відповідає заявленому.
2. Пакувальний лист до митного контролю не надано.
3. Згідно платіжного документа від 11.05.2023 № 117 сплачена сума за товар складає 32 700 дол.США, в той час як згідно заявлених даних вартість складає 16 575 дол.США. Необхідно зазначити, що в гр. 70 вказаного платіжного доручення наявне посилання на декілька рахунків. Крім того, оплата здійснена вже після відправки товару, що суперечить умовам оплати про 100% передплату та унеможливлює ідентифікацію платежу із спірною партією товару та здійснення перевірки числового значення. Таким чином, даний платіжний документ не є документом, що підтверджує факт остаточної оплати товару
4. Крім того, оплата здійснена вже після відправки товару, що суперечить умовам оплати про 100% передплату та унеможливлює ідентифікацію платежу із спірною партією товару та здійснення перевірки числового значення. Таким чином, даний платіжний документ не є документом, що підтверджує факт остаточної оплати товару.
5. Відповідно до Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 «Про затвердження Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України», платник заповнює реквізити платіжного документу, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів. Пунктом 2.1 даного Положення визначено, які реквізити воно має містити, в тому числі «підписи відповідальних осіб платника згідно з наданим до банку платника переліком осіб, які відповідно до законодавства України мають право розпоряджатися рахунком. У разі подання електронного розрахункового документа відповідальні особи платника, які вповноважені розпоряджатися рахунком, накладають відповідний електронний(і) підпис(и) згідно з вимогами, установленими нормативно-правовим актом Національного банку з питань застосування електронного підпису в банківській системі України».
Надані до митного контролю платіжні документи від 11.05.2023 № 117 та від 15.05.2023 № 123 не містять поміток передбачених вищезазначеним положенням. А також, на них відсутні підписи уповноважених осіб банку та дані щодо банкукореспонденту.
Таким чином, надані платіжні документи не є документами, які підтверджують факт остаточної оплати товару.
6. Тотожне за змістом зауваження з урахуванням відмінностей у реквізитах відповідних документів щодо того, що декларантом до митного оформлення надано: митну декларацію країни відправлення, в графі 44 Fatura якої зазначено наступний номер фінансового документу. Даний документ до митного оформлення не надано. Крім того, даний документ містить дані щодо числового значення вартості, проте відомості щодо таких числових значень відсутні серед наданих до митного контролю документів, також, ідентифікація даного числового значення неможлива оскільки переклад митної декларації країни відправлення відсутній. При цьому, у транзитному документі відсутні відомості щодо вартості товару.
7. Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс), на заявлених умовах поставки CPT Дніпро, продавець виконує свій обов`язок поставки, коли передає товар перевізнику. При цьому згідно даних транспортного документа CMR від 09.05.2023 № б/н наявні відомості щодо перевізника: «Елл Транс», що є українським перевізником, а не турецьким.
Таким чином, контрагент SAM SEBZE MEYVE ARACILIK HIZMETLERI G. TUR. TIC. SANAYI VE TIC. LTD SIRKETI уклав договір щодо перевезення з українськими перевізниками. Враховуючи той факт, що згідно договору від 08.07.2022 № 3 базовими умовами поставки є FCA та вищезазначене, у митниці є сумніви, щодо наявності таких договірних відносин. Дане зауваження могло бути спростовано шляхом подання такого договору на перевезення. Однак, декларантом договір до митного контролю не надано, а отже, складові митної вартості не підтверджено документально.
В зв`язку з цим прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від, митну вартість в усіх випадках визначено за резервним методом
04 серпня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Зазначає, що спосіб доставки вантажу узгоджено в інвойсах, що передбачено п. 3.1. Контракту. Надання копії договору перевезення законодавством не передбачено. В митних деклараціях країни відправлення зазначено вагу та вартість товару. позивач не має фінансової можливості сплачувати за кожний інвойс окремо, оскільки банком стягується комісія, тому оплата здійснена по кільком інвойсам однією транзакцією. Пакувальний лист не надано, оскільки наданих документів достатньо для ідентифікації імпортної сировини.
Відповідач не скористався своїм правом на подання заперечення.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
08 липня 2022 року позивач як покупець та SAM SEBZE MEYVE ARACILIK HIZMETLERI GIDA TURIZM TASIMACILIK SAN. VE TIC. LTD. STI (Туреччина) як продавець уклали Контракт, згідно п. 1. якого погоджено продаж товарів в асортименті та по цінам, що вказані в інвойсах. За п. 3.1. Контракту умовами поставки є FCA, якщо інше не вказано в інвойсах. Згідно п. 3.2. поставка здійснюється партіями на основі замовлень покупця в усній формі та наявності товару. Відповідно до п. 4.1. встановлено 100% передплату, якщо інше не вказано в інвойсах, також в них вказується сума оплати.
28 листопада 2022 року сторонами укладено додаткову угоду №1, якою продовжено строк дії контракту до 31.12.2023 року та збільшено його загальну вартість.
Поставка №1.
Також в матеріалах справи міститься міжнародна товарно-транспортна накладна, в якій міститься посилання на Інвойс №1, перевозяться ящики свіжих томатів.
Надано позивачем також сертифікат походження №z0194807, згідно якого за Інвойсом №1 постачаються свіжі томати. Аналогічна інформація міститься і в фітосанітарному сертифікаті №EC/TR A 4783442.
Позивачем здійснено тотожні постачання.
Поставка №2.
Також в матеріалах справи міститься міжнародна товарно-транспортна накладна, в якій міститься посилання на Інвойс №2, перевозяться ящики свіжих томатів.
Надано позивачем також сертифікат походження №z0194817, згідно якого за Інвойсом №2 постачаються свіжі томати. Аналогічна інформація міститься і в фітосанітарному сертифікаті №EC/TR A 4783500.
Поставка №3.
Також в матеріалах справи міститься міжнародна товарно-транспортна накладна, в якій міститься посилання на Інвойс №3, перевозяться ящики свіжих томатів.
Надано позивачем також сертифікат походження №z0194816, згідно якого за Інвойсом №3 постачаються свіжі томати. Аналогічна інформація міститься і в фітосанітарному сертифікаті №EC/TR A 4783481.
Поставка №4.
Також в матеріалах справи міститься міжнародна товарно-транспортна накладна, в якій міститься посилання на Інвойс №4, перевозяться ящики свіжих томатів та ящики свіжого перцю.
Надано позивачем також сертифікат походження №z0194504, згідно якого за Інвойсом №4 постачаються свіжі томати та свіжий перець. Аналогічна інформація міститься і в фітосанітарних сертифікатах №EC/TR A 5309097, №EC/TR A 5321514.
Поставка №5.
Також в матеріалах справи міститься міжнародна товарно-транспортна накладна, в якій міститься посилання на Інвойс №5, перевозяться ящики свіжих томатів.
Надано позивачем також сертифікат походження №z0194511, згідно якого за Інвойсом №5 постачаються свіжі томати. Аналогічна інформація міститься і в фітосанітарному сертифікаті №EC/TR A 5309123.
Поставка №6.
Також в матеріалах справи міститься міжнародна товарно-транспортна накладна, в якій міститься посилання на Інвойс №6, перевозяться ящики свіжих томатів.
Надано позивачем також сертифікат походження №z0194515, згідно якого за Інвойсом №6 постачаються свіжі томати. Аналогічна інформація міститься і в фітосанітарному сертифікаті №EC/TR A 5309145.
Поставка №7.
Також в матеріалах справи міститься міжнародна товарно-транспортна накладна, в якій міститься посилання на Інвойс №7, перевозяться ящики свіжих томатів.
Надано позивачем також сертифікат походження №z0194520, згідно якого за Інвойсом №7 постачаються свіжі томати. Аналогічна інформація міститься і в фітосанітарному сертифікаті №EC/TR A 5309194.
В усіх 7 випадках відбувалася процедура консультацій, в ході якої позивач повідомляв, що надано усі наявні документи і просив завершити митне оформлення.
Не погоджуючись із вказаними 7 рішеннями відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду із цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Основним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини, пов`язані з митним оформленням товарів, є Митний кодекс України.
Згідно з ч. 8 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).
На виконання статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 Митного кодексу України. До таких документів належать: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За приписами частини 3 вказаної статті, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган має право, серед іншого, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч.5 ст.54 Митного кодексу України).
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, митний орган може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу (ч.6 ст. 54 Митного кодексу України).
Згідно ст. 55 Митного кодексу України, якщо митний органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
За приписами статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. При цьому, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (ч.ч. 1,4 ст.337 Митного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. При цьому, митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Суд зауважує, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №815/3451/16, від 12.06.2020 у справі №826/4434/16, від 10.10.2019 у справі №809/1469/16, від 13.01.2022 у справі № 1.380.2019.005307.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно із ч.2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Суд досліджуючи рішення про коригування митної вартості, яке є предметом оскарження, на відповідність ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов до наступного висновку.
Відповідач висловив до митних декларацій позивача подібні зауваження, у відзиві сам відповідач навів ці зауваження спільно до усіх митних декларацій, в зв`язку з чим суд надає їм правову оцінку в тому ж порядку та в такий же спосіб.
Зауваження №1 щодо розбіжності найменування товару у інвойсі та митній декларації.
Згідно митної декларації поставлено «свіжі їстівні овочі томати свіжі (лат. Solanim lucopersicum L.)», згідно Інвойсу №1 «F. TOMATO (DOMATES)».
Суд наголошує на тому, що діяльність відповідача має діяти добросовісно та розсудливо (ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).
Суть наявної операції з постачання придбання свіжих томатів. Це відображено в митній декларації. Словосполучення «Solanim lucopersicum L» означає томат. TOMATO назва томатів англійською, DOMATES турецькою. При цьому інша частина наданих документів свідчить про поставку саме свіжих томатів (міжнародна товарно-транспортна накладна, сертифікат походження, фітосанітарний сертифікат).
Отже, цілком очевидно та однозначно, що позивачем задекларовано саме той товар, що придбано згідно Інвойсу свіжі томати. Наявні в розпорядженні у відповідача матеріали давали підставу для явної та однозначної оцінки обставин саме в такий спосіб.
Отже, це зауваження є необґрунтованим.
Зауваження №2 щодо ненадання пакувального листа.
Вказаний документ не визначено ст. 53 Митного кодексу України як основний для підтвердження митної вартості товарів. Відповідач жодним чином не обґрунтував підстави для його надання.
Також суд звертає увагу на те, що відповідач не обґрунтував неможливість визначення транспортної складової митної вартості без цього документу та не конкретизував який саме аспект цієї складової має підтвердити цей документ
Щодо взаємозв`язку цього зауваження із зауваженням №1 суд констатує, що ані саме по собі, ані спільно ці зауваження не є обґрунтованими, оскільки зауваження №1, як вже вказав суд, є безпідставним.
Отже, це зауваження є необґрунтованим.
Щодо зауваження до платіжного документа.
Щодо неспівпадіння вартості в Інвойсі №1 та платіжному документі суд констатує, що за обставин цієї справи така розбіжність не має юридичного значення, оскільки, по-перше, сплачено більше, а не менше ніж вказано в інвойсі, по-друге законодавством не заборонено одночасно оплачувати декілька рахунків одним платежем, більш того господарські правовідносини часто зумовлюють саме такий варіант розрахунків, які є поширеними.
В цій справі сам відповідач констатував, що в платіжному документі в наявності посилання і на інший інвойс, що логічно обґрунтовує підстави для оплати в більшому розмірі, ніж за Інвойсом №1. Визначальним в цій справі є те, що в платіжному дорученні міститься посилання саме на Інвойс №1, а також те, що він оплачений в повному розмірі.
Доводи щодо здійснення оплати після відправки товару також є безпідставними, оскільки сам відповідач не вказав змістовно яким чином ця обставина впливає на можливість визначення митної вартості товарів в цій справі. В свою чергу суд констатує, що прострочення оплати в будь-якому випадку є цивільно-правовим аспектом наявної операції з постачання, яке не має юридичного значення за наявних обставин справи, оскільки в наявності як Інвойс №1, так і платіжний документ по цьому інвойсу, при цьому обидва документи відповідачу були надані.
Висновок відповідача з цих обставин щодо того, що платіжний документ не підтверджує факт остаточної оплати є безпідставним, оскільки платіжний документ перевищує суму Інвойсу №1, при цьому незалежно від суми іншого інвойсу ця обставина не позбавляє відповідача можливості перевірити заявлену митну вартість згідно інших документів, передусім Інвойсу №1.
Також відповідач звертав увагу, що по Поставці №2 та Поставці №3 надано один і той же платіжний документ.
Більш того, незалежно від наявності цих рахунків ця частина зауваження фактично повторює попередньому, в зв`язку з чим також є безпідставною, оскільки в своїй сукупності решта документів дозволяли відповідачу належним чином перевірити заявлену митну вартість та підтвердити її.
Слід враховувати, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 11.06.2019 року у справі №813/1755/17.
Отже, це зауваження є необґрунтованим.
Зауваження №4 щодо оплати після відправки товару.
Це зауваження частково повторює попереднє зауваження, якому судом вже надано правову оцінку. Суд повторює, що прострочення оплати не є визначальним під час перевірки митної вартості товарів, відповідачем не обґрунтовано значення цієї обставини для перевірки митної вартості товарів, передусім в аспекті того, що оплата була проведена до декларування, а платіжний документ було надано відповідачу.
Відповідачем зазначена обставина не заперечена, зміст карток відмови по цим деклараціям підтверджує ненадання документа про оплату, відповідно цей факт судом встановлено. Відповідно, надані разом з позовною заявою платіжні документи судом не приймаються до уваги.
Водночас, згідно ст. 53 Митного кодексу України платіжні документи не визначено як документи, без яких встановлення митної вартості є неможливим, оскільки їх надання передбачено для випадків, коли оплату здійснено. Отже, відповідач мав виходити з того, що оплату не здійснено та перейти до оцінки інших документів.
Щодо цих чотирьох декларацій важливою є оцінка Інвойсів, які містять відомості про вартість, при цьому станом на момент прийняття спірних рішень по цим чотирьом деклараціям відповідач вже мав у своєму розпорядженні 3 декларації, подані позивачем щодо постачання цього ж товару за цією ж ціною від цього ж постачальника в цей же проміжок часу. Водночас, спірне рішення відповідача не містить оцінки цих обставин, що свідчить про поверхневий підхід відповідача до перевірки заявленої митної вартості.
Отже, це зауваження є необґрунтованим.
Зауваження №5 щодо недоліків платіжних документів.
Наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей) у первинних документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватися як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товарів та не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних (сукупності решти відомостей, що викладені в документах) та доказів можна достовірно визначити митну вартість товару.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у постанові від 29.01.2019 року у справі №804/441/18.
Також правову позицію щодо предмету доказування в справах цієї категорії судом наведено при оцінці Зауваження №4.
Оскільки заявлені недоліки є формальними, суд відхиляє це зауваження.
Отже, це зауваження є необґрунтованим.
Зауваження №6 стосовно змісту декларації країни відправлення.
Ненадання позивачем митної декларації країн відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.03.2019 у справі №810/4116/17.
Отже, вказаний документ в будь-якому випадку не є визначальним для перевірки заявленої митної вартості.
Окрім цього, відповідач не обґрунтував неможливість визначення митної вартості на підставі наявних документів, як і не конкретизував яким саме чином відповідний документ сприятиме перевірці митної вартості товарів.
В свою чергу в усіх транзитних документах дійсно немає відомостей щодо вартості товару, однак в наявності посилання на відповідний інвойс, який таку вартість містить.
Отже, це зауваження є необґрунтованим.
Зауваження №7 щодо порядку перевезення товарів.
Суд зазначає, що в кожному з інвойсів умови постачання визначено як СРТ, можливість такої зміни передбачено самим Контрактом (п. 3.1). Отже, висуваючи це зауваження відповідач не надав детальну правову оцінки наданим документам, що свідчить про безпідставність зауваження.
За правилами постачання СРТ перевезення товару покупцю організовує продавець. Відповідно, взаємодія продавця з перевізником не впливає на митну вартість, яку декларує покупець, оскільки відповідні суми фактично включено у вартість товару. Відповідно, обставини такої взаємодії не впливають на митну вартість товару, а їх дослідження не є необхідним.
Отже, це зауваження є необґрунтованим.
Окремо суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 05.12.2022 року по справі №820/3939/16.
Суд зазначає, що наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар повинна бути доведена відповідачем, який з посиланням на існування таких недоліків прийняв рішення, що є предметом оскарження.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 18.01.2018 року по справі №К/9901/3440/18.
Наведені раніше положення Митного кодексу України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 29.01.2019 року по справі №815/6827/17.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 05.03.2019 року по справі № 815/5791/17.
Системний аналіз наведених раніше правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 17.01.2023 року по справі №0440/5532/18.
Суд також зауважує, що тільки в разі доведення митним органом того, що подані декларантом документи були недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликали сумнів у достовірності наданої інформації, може бути реалізовано його повноваження щодо витребування документів.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 06.03.2019 року по справі №809/278/17.
В цій справі відповідачем не доведено існування недоліків у поданих позивачем документах ані на момент їх витребовування, ані на момент розгляду цієї справи судом. Відповідно, правові підстави для їх витребування були відсутні.
В свою чергу відповідачем витребувано документи, які не належать до основних документів, що підтверджують митну вартість товару.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 року по справі №821/101/18.
При цьому відповідач діяв необґрунтовано при витребуванні зазначених ним документів за наявності документів, що були надані йому позивачем, зокрема, Контракту, Інвойсу та інших документів. При цьому відповідач не конкретизував в зв`язку з чим ним не прийнято надані документи та витребовуються додаткові.
Отже, відповідач діяв протиправно при прийнятті рішення, яке є предметом оскарження, з посиланням на те, що позивачем не надано витребувані відповідачем документи, оскільки відповідачем не доведено підстави та необхідність у їх витребуванні.
Щодо методу коригування митної вартості, обраного відповідачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Частинами другою та третьою вказаної статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
В цій справі відповідач відхилив основний метод визначення митної вартості та застосував резервний метод визначення митної вартості, що ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митним органом митній вартості товару.
В якості підстави для незастосування попередніх методів митний орган послався на відсутність інформації щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, відсутність інформації щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів.
З приводу використання посилання на конкретні інші митні декларації суд відзначає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 15.02.2022 року по справі №815/6768/17.
Разом з цим, факт ненадання позивачем додатково затребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 29.01.2019 року по справі №815/6827/17.
При цьому рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 18.12.2020 по справі №160/5853/19.
Наведене також вказує на необґрунтованість та протиправність рішень, які є предметом оскарження.
Суд зазначає, що зміст спірних рішень відповідача, які є індивідуально-правовими актами, оскільки породжують права і обов`язки для позивача, має відповідати вимогам, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Обґрунтованість, в силу статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує Закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

У рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі «Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів прийняті без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства, що вказує на його протиправність, в зв`язку з чим вони підлягають скасуванню.

В свою чергу картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідними актами від рішень про коригування митної вартості та обґрунтовані фактом ухвалення таких рішень. Відповідно, скасування рішення про коригування митної вартості є підставою для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача повернути надміру сплачені кошти.

Відповідно до ч. 3 ст. 301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів затверджено Наказом від 18.07.2017 року №643 (далі - Порядок №643).

За п. 1 Порядку №643 платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

Згідно п. 3 Порядку №643 до заяви додаються виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені.

Таким чином, законодавством встановлено порядок повернення коштів у юридичній ситуації позивача. Наразі цей порядок позивачем не використано, в зв`язку з чим відсутня і протиправність поведінки відповідача в цьому аспекті. В зв`язку з цим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 27555,03 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 14.06.2023 року та від 27.06.2023 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Кутан» (49049, м. Дніпро, пров. Добровольців, буд. 17, офіс 4, ) до Дніпровської митниці (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 18.05.2023 року №UA110130/2023/000090/1.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 19.05.2023 року №UA110130/2023/000091/1.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 19.05.2023 року №UA110130/2023/000092/1.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 25.05.2023 року №UA110130/2023/000098/1.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 25.05.2023 року №UA110130/2023/000099/1.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 26.05.2023 року №UA110130/2023/000100/1.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 30.05.2023 року №UA110130/2023/000103/1.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці №UA110130/2023/000234.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці №UA110130/2023/000236,

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці №UA110130/2023/000237.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці №UA110130/2023/000252.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці №UA110130/2023/000254.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці №UA110130/2023/000256.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці №UA110130/2023/000262.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Дніпровської митниці (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Кутан» (49049, м. Дніпро, пров. Добровольців, буд. 17, офіс 4, ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 27555,03 гривень (двадцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 03 копійки).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко