Справа № 340/4981/23
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 340/4981/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року (суддя О.В. КРАВЧУК) в адміністративній справі № 340/4981/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправним та скасування рішень, та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29.07.2022 № 74 про відмову в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.10.2022 № 74 про відмову в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.02.2023 № 74 про відмову в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1999 по 31.12.2003 в одинарному розмірі та період безпосередньої участі під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів з 08.06.2019 по 19.07.2019, з 11.08.2019 по 20.12.2019 та з 16.11.2021 по 19.03.2022 з розрахунку один день служби за три та повторно розглянути заяву від 21.07.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подали апеляційні скарги, в яких просять його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Апеляційні скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в їх задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 вперше 21.07.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 74 від 29.07.2022 відмовлено ОСОБА_1 в призначені дострокової пенсії за віком.

У вказаному рішенні зазначено: « 21.07.2022 до управління звернувся ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями страховий стаж ОСОБА_1 на дату звернення становить 11 років 03 місяці 09 днів, що є недостатнім для призначення дострокової пенсії за віком. До страхового стажу не зараховано: періоди підприємницької діяльності з 10.05.1995 по 31.10.1998, з 01.01.1999 по 31.12.2003, оскільки відсутня інформація з Пенсійного фонду про сплату страхових внесків та спосіб оподаткування, дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні. Особа не має права на призначення дострокової пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідних 25 років страхового стажу».

Позивач 03.10.2022 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про призначення пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 74 від 10.10.2022 позивачеві відмовлено в призначені пенсії.

У вказаному рішенні зазначено: «Відмова про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи»: необхідний страховий стаж становить 24 роки. Страховий стаж особи 19 років 2 місяці 19 днів. До страхового стажу згідно з наданими документами не зараховано: періоди підприємницької діяльності з 10.05.1995 по 31.10.1998, з 01.01.1999 по 31.12.2003 оскільки відсутня інформація з Пенсійного фонду про сплату страхових внесків та спосіб оподаткування, дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні. Особа не має права на призначення дострокової пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

ОСОБА_1 20.02.2023 втретє звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.02.2023 року № 74 позивачеві відмовлено в призначені пенсії.

У вказаному рішенні зазначено: «Страховий стаж особи становить 22 роки 04 місяці 08 днів. За доданими документами до страхового стажу не враховано: період підприємницької діяльності з 01.01.1999 по 31.12.2003, оскільки згідно з довідкою № 1000-0606-9/114662 від 14.11.2022, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, інформація щодо сплати внесків відсутня, дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні; період підприємницької діяльності з 01.01.2007 по 31.12.2007, оскільки відсутня сплата страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування».

Вважаючи протиправним вказані рішення, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу першого частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно зі ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в стаж роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору, а також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

У разі відсутності трудової книжки або записів у ній підтвердження страхового (трудового стажу) проводиться на підставі Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 (зі змінами).

Відповідно до частини 2 пункту 4 вищевказаного Порядку періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є зокрема, оцінка правомірності дій відповідачів щодо відмови позивачеві в зарахуванні до загального трудового (страхового) стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1999 по 31.12.2003.

Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж за період з 01.01.1999 по 30.06.2000, є довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.07.2000 по 31.12.2003 документи про сплату страхових внесків.

Як свідчать матеріали справи, ГУ ПФУ в Тернопільській області під час прийняття оскаржуваного рішення від 28.02.2023 № 74 про відмову в призначені пенсії долучено довідку № 1000-0606-9/114662 від 14.11.2022, видану Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, відповідно до якої інформація щодо сплати внесків відсутня за період з 01.01.1999 по 31.12.2003, дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні.

На виконання вимог ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 30.01.2024 Головним управління Пенсійного фонду України у Київській області надано довідку форми ОК-5, якою підтверджується відсутність даних щодо сплати позивачем страхових внесків за період з 01.01.1999 по 31.12.2003.

При цьому сам позивач ані при зверненні до органів ПФУ, ані до суду не надав документи, визначені законом, для підтвердження ведення підприємницької діяльності в спірному періоді та сплати в цей період страхових внесків.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що свідоцтво про державну реєстрацію позивача фізичною особою-підприємцем та Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які додані до позову, не є документами, які підтверджують обрану позивачем систему оподаткування та сплату страхових внесків, що є визначальними ознаками, визначеними вищенаведеними нормами законодавства, для підтвердження права на зарахування такої діяльності до страхового стажу позивача.

Відтак, оскаржувані рішення УПФУ в цій частині прийняті обґрунтовано та правомірно.

Щодо періоду безпосередньої участі позивача під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, суд враховує, що відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (далі Порядок № 413).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Пунктом 4 Порядку № 413 визначено підставу надання особі статусу учасника бойових дій: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 .

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Пунктом 2.3 розділу 2 наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року № 1294/2607 (зі змінами на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу): один місяць служби за три місяці, зокрема участь у бойових діях у воєнний час; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення.

Відповідно до сталої судової практики в подібних правовідносинах, перебування особи на військовій службі та прийняття участі в АТО є підставою для зарахування відповідного періоду до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці. При цьому таке правило поширюється на призначення пенсії за будь-яким законом, а тому є необґрунтованими доводи апелянта, що позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 (Закон 796-ХІІ), як цивільна особа, а тому відсутні підстави обчислення страхового стажу в кратному розмірі.

Підтвердженням такої позиціє слугують постанови Верховного Суду: від 05 червня 2018 року в справі № 348/347/17, від 30 липня 2019 року в справі № 346/1454/17, від 02 квітня 2020 року в справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16 червня 2020 року в справі № 185/7049/16-а, від 02 квітня 2020 року в справі № 185/4140/17.

Судом встановлено, що позивач під час проходження військової служби за контрактом брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення у періоди: з 08.06.2019 по 19.07.2019, з 11.08.2019 по 20.12.2019, з 16.11.2021 по 19.03.2022 на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою № 3116 від 25.02.2020 та № 852/1863 від 18.07.2022. Також матеріали справи містять посвідчення ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 04.12.2020.

Наявні в матеріалах адміністративної справи документи в повній мірі підтверджують право позивача на зарахування часу служби до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям у кратному розмірі 1 місяць служби за 3 місяці.

Відтак, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що пенсійними органами при прийнятті оскаржуваних рішень від 29.07.2022 № 74, від 10.10.2022 № 74, від 28.02.2023 № 74 протиправно не зараховано позивачеві військову службу в особливий період у кратному розмірі.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року в адміністративній справі № 340/4981/23 в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.07.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1999 по 31.12.2003 в одинарному розмірі, скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 в частині зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1999 по 31.12.2003 в одинарному розмірі відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 15 лютого 2024 року та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 328 КАС України.

Повна постанова складена 15 лютого 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова