Справа № 120/6912/23
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 лютого 2024 р. Справа № 120/6912/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ТОВ «Шляхово-будівельне управління-58» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправними постанов

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ТОВ «Шляхово-будівельне управління-58» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправними постанов.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті від 18 квітня 2023 року №358562 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхово-будівельне управління-58» адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень;

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті від 18 квітня 2023 року №358563 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхово-будівельне управління - 58» адміністративно-господарського штрафу в сумі 8500 гривень; ??

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті від 18 квітня 2023 року № 358564 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхово-будівельне управління-58» адміністративно-господарського штрафу в сумі 8500 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що за наслідками проведення рейдової перевірки шляхом габаритно-вагового контролю транспортних засобів, за допомогою яких ТОВ «Шляхово-будівельне управління-58» (далі - «ШБУ-58») здійснювало перевезення вантажів (відсіву), відповідачем виявлено порушення здійснення перевезення вантажів із перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без отримання відповідного дозволу: за актом №351984 на 11,57%, за актом №356026 на 5,2%, за актом №356027 на 7,8%. Однак ТОВ «ШБУ 58» не погоджується із відомостями, відображених в актах, оскільки вважає, що перевезення вантажів здійснювалося із допустимими ваговими параметрами. Зазначає, що посадовими особами відповідача проведено документальний, а не точний габаритно-ваговий контроль транспортних засобів, за допомогою яких ТОВ "ШБУ-58" здійснювало реєстрацію транспортних засобів. Крім того, вказує, що видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, тому на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзаців 14, 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за відсутність такого дозволу.

Ухвалою від 25.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

13.06.2023 представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що статтею 48 Закону №2344-ІІІ передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданим компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків. Таким чином, положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія пред`явлення для перевірки відповідних документів. Проте, позивачем не пред`явлено всіх необхідних документів на момент складання актів про проведення перевірки, що свідчить про порушення вимог ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Зазначає, що в результаті проведення документального контролю (про що зазначено в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів) під час перевірки було виявлено перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм по загальній масі без відповідного дозволу. Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху передбачено максимальну фактичну вагу транспортного засобу для доріг державного значення 38,0 т. Натомість, маса транспортного засобу з вантажем IVECO TRAKKER днз НОМЕР_1 складає 42,40 т: маса т/з без навантаження згідно свідоцтва про реєстрацію становить 16200, маса вантажу вказана в ТТН становить 26,200, що разом становить 42,400 т, на підставі чого складено постанову №358562.

Маса транспортного засобу з вантажем IVECO TRAKKER днз НОМЕР_2 складає 40 т: маса т/з без навантаження згідно свідоцтва про реєстрацію становить 16200, маса вантажу вказана в ТТН становить 23,800, що разом становить 40 т, на підставі чого складено постанову №358563.

Маса транспортного засобу з вантажем IVECO TRAKKER днз НОМЕР_3 складає 41 т: маса т/з без навантаження згідно свідоцтва про реєстрацію становить 16200, маса вантажу вказана в ТТН становить 24,800, що разом становить 42,400 т, на підставі чого складено постанову №358564.

20.06.2023 представник ТОВ «ШБУ-58» подав відповідь на відзив, у якій зазначає, що згідно п. 11.3 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. У даному випадку ТОВ «ШБУ-58» не є ванажовідправником за товарно-транспортними накладними, тому вважає, що автомобільний перевізник не може нести відповідальність за недоліки змісту товарно-транспортних накладних, які він не оформляв.

27.06.2023 відповідач надав заперечення, у яких вказує, що ст.ст 49, 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено як для автомобільного перевізника так і для водія право відмовитись від надання послуг перевезення вантажу, якщо дані зазначені в товарно-транспортних накладних, на думку позивача, не відповідають дійсності.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №002383 від 24.03.2023 на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок від 24.03.2023 №19296/21/27-23, посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено рейдову перевірку транспортних засобів за додержанням законодавства про автомобільний транспорт згідно ПКМУ від 08.11.2006 №1567.

Згідно акту №351984 від 29.03.2023 посадовими особами проведено рейдову перевірку транспортного засобу IVEKO TEAKKER днз НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ОТП Лізинг», згідно ТТН перевізник ТОВ «ШБУ-58» та встановлено порушення перевезення вантажу (відсів) з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм без відповідного дозволу, ТТН від 29.03.2023 №375, з перевищенням встановлених п. 22.5 ПДР вагових норм на 11,57%, відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ( абз. 15 ст. 60): перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Перевищення нормативних вагових параметрів транспортним засобом IVEKO TEAKKER днз НОМЕР_1 встановлених внаслідок документального контролю зазначено в акті №0056643 від 29.03.2023, з якого вбачається, що нормативно допустима маса 38,0 тон, фактична вага автомобіля 42,40 тон.

На підставі акту №351984 відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №358562 від 18.04.2023 за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано до ТОВ «ШБУ-58» адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн.

Також згідно акту №356026 від 29.03.2023 посадовими особами проведено рейдову перевірку транспортного засобу IVEKO днз НОМЕР_2 , що належить ТОВ «ОТП Лізинг», згідно ТТН перевізник ТОВ «ШБУ-58» та встановлено порушення перевезення вантажу (відсів) з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм без відповідного дозволу, ТТН від 29.03.2023 №323, з перевищенням встановлених п. 22.5 ПДР вагових норм, а саме при допустимих 38 тон, фактична маса 40 тон (5,2%), відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ( абз. 14 ст. 60): перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм становить 5,2% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Перевищення нормативних вагових параметрів транспортним засобом IVEKO днз НОМЕР_2 встановлених внаслідок документального контролю зазначено в акті №0056641 від 29.03.2023, з якого вбачається, що нормативно допустима маса 38,0 тон, фактична вага автомобіля 40 тон.

На підставі акту №356026 відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №358563 від 18.04.2023 за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано до ТОВ «ШБУ-58» адміністративно-господарський штраф у сумі 8500 грн.

Крім цього, згідно акту №356027 від 29.03.2023 посадовими особами проведено рейдову перевірку транспортного засобу IVEKO днз НОМЕР_4 , що належить ТОВ «ОТП Лізинг», згідно ТТН перевізник ТОВ «ШБУ-58» та встановлено порушення перевезення вантажу (відсів) з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм без відповідного дозволу, ТТН від 29.03.2023 №324, з перевищенням встановлених п. 22.5 ПДР вагових норм, а саме при допустимих 38 тон, фактична маса 41 тон (7,8%), відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (п. 1 абзац 14 ст. 60): перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм становить 7,8% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Перевищення нормативних вагових параметрів транспортним засобом IVEKO днз НОМЕР_4 встановлених внаслідок документального контролю зазначено в акті №0056669 від 29.03.2023, з якого вбачається, що нормативно допустима маса 38,0 тон, фактична вага автомобіля 41 тона.

На підставі акту №356027 відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №358564 від 18.04.2023 за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано до ТОВ «ШБУ-58» адміністративно-господарський штраф у сумі 8500 грн.

Позивач не погоджується із винесеними постановами та просить суд визнати їх протиправними та скасувати.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11 лютого 2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 8 Положення).

Згідно з пунктом 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 №1567 (далі - Порядок № 1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Отже, відповідач під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надані правомочності щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частина перша статті 48 Закону № 2344-III зобов`язує автомобільних перевізників, водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Частиною четвертою статті 48 Закону № 2344-III визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 4 Правил № 30 рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з підпунктом 22.5 пункту 22 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема, фактичної маси:

- для автомобільних доріг державного значення:

вантажні автомобілі: двовісний автомобіль - 18 тон, трьохвісний автомобіль - 25 тон (26 тон, для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тони), чотирьохвісний автомобіль - 32 тони, чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 тон.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879.

Так, у розумінні підпункту 4 пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до пункту 6 вказаного Порядку габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль (пункт 16 Порядку №879).

Як зазначалося, 29.03.2023 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області проводилась рейдова перевірка в результаті якої були зупинені транспортні засоби, а саме:

- IVEKO TRAKKER AD410T41 днз НОМЕР_1 ;

- IVEKO TRAKKER AD410T41 днз НОМЕР_2 ;

- IVEKO TRAKKER AD410T41 днз НОМЕР_3 ;

Судом встановлено, що згідно Товарно-транспортних накладних №323, №324, №325 від 29.03.2023 автомобільним перевізником є ТОВ «ШБУ-58».

Під час габаритно-вагового контролю (документальний контроль) посадовими особами Укртрансбезпеки транспортного засобу IVEKO TRAKKER AD410T41 днз НОМЕР_1 встановлено, що повна маса транспортного засобу складала 42,40 т., при допустимій 38 т., що складає 11,57 % перевищення параметрів від нормативу.

Під час габаритно-вагового контролю (документальний контроль) посадовими особами Укртрансбезпеки транспортного засобу IVEKO TRAKKER AD410T41 днз НОМЕР_2 встановлено, що повна маса транспортного засобу складала 40 т., при допустимій 38 т., що складає 5,2 % перевищення параметрів від нормативу.

Під час габаритно-вагового контролю (документальний контроль) посадовими особами Укртрансбезпеки транспортного засобу IVEKO TRAKKER AD410T41 днз НОМЕР_3 встановлено, що повна маса транспортного засобу складала 41 т., при допустимій 38 т., що складає 7,8 % перевищення параметрів від нормативу.

Як зазначалось вище, статтею 48 Закону № 2344-III передбачено обов`язковість у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень отримання дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами.

Позивач не погоджується із застосуванням до нього адміністративно-господарського штрафу. Вказує, що результати вимірювання, здійснені посадовими особами управління Укртрансбезпеки, не можна вважати достовірними, оскільки такі вимірювання здійснені із порушеннями чинного законодавства.

Суд наголошує на тому, що пунктом 16 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Документальний габаритно-ваговий контроль передбачає визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу (підпункт 5-1 пункту 2 Порядку №879).

Точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті (підпункт 11 пункту 2 Порядку №879).

Суд зауважує, що нормами закону не передбачено обов`язку проведення габаритно-вагового контролю виключно шляхом зважування транспортного засобу, за умови наявності необхідних даних у товарно-транспортній документації.

У даному випадку було проведено саме документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу на підставі інформації, яка міститься у товарно-транспортних накладних.

Приписами пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 14 жовтня1997 року № 363, визначено, що товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.

Аналіз вищезазначених положень Правил та форми яка наведена в додатку 7 до цих Правил, свідчить, що у будь-якому разі товарно-транспортна накладна має містити обов`язкову інформацію (обов`язкові реквізити) визначену цими Правилами та відображену у додатку.

Таким чином, ТТН та зазначені в них дані щодо маси вантажу є належним доказом, на підставі якого під час здійснення документального габаритно-вагового контролю визначається загальна маса транспортного засобу, що і було зроблено відповідачем.

Ці обставини належним чином були зафіксовані в акті перевірки та акті перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Суд зазначає, що оскільки законодавством передбачено проведення габаритно-вагового контролю у двох видах: документальний та точний контроль, кожний з яких є окремим видом контролю, то проведення документального габаритно-вагового контролю не передбачає обов`язку здійснення посадовими особами відповідача зважування транспортного засобу (здійснення точного габаритно-вагового контролю), а тому доводи позивача щодо обов`язковості проведення вимірювання загальної маси транспортних засобів, навантаження осей на стаціонарному чи пересувному пункті є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо доводів позивача про обов`язок відповідача затримати транспортний засіб згідно зі ст. 265-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних пунктах габаритно-вагового контролю порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, то суд зазначає, що затримання транспортних засобів не відноситься до повноважень Укртрансбезпеки. Відповідно до ст. 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення затримання транспортних засобів здійснюється працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції.

Крім іншого, позивач зазначає, що відповідачем не враховано, що ТОВ «ШБУ-58» здійснювалося перевезення подільного вантажу відсіву, отримання дозволу на перевезення якого не передбачено законодавством України.

Щодо таких доводів позивача суд зазначає, що Відповідно до п. 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу під час руху без дозволу на рух або у разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подальший рух такого транспортного засобу забороняється до усунення порушення шляхом отримання дозволу на рух за пройдену частину маршруту або повного (часткового) перевантаження вантажу, що перевозиться в інший транспортний засіб, з подальшим підтвердженням дотримання вагових та/або габаритних параметрів, установлених законодавством, або отримання дозволу на рух на весь маршрут.

Як передбачено п.23 Порядку №879, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

За змістом товарно-транспортних накладних від 29.03.2023 №323, №324, №325 позивач перевозив відсів, який за своїм характером є подільним, тобто може при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодження його властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху заборонено.

Головна мета такої заборони збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Внаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків.

Отже, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.

В той же час, суд враховує, що законодавець з метою збереження автомобільних доріг чітко встановив порядок перевезення таких вантажів, оскільки можливо безперешкодно розділити такий вантаж по різних автомобілях, не перевищуючи їх технічні характеристики та не пошкоджуючи автомобільні дороги.

Суд звертає увагу, що Законом України від 03.06.2021 №1534-ІХ (набув чинності 01.10.2021) внесено зміни до абзаців 14-16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-IIІ, відповідно до яких, зокрема ці абзаци доповнені словами або подільного вантажу, тобто зазначеними змінами законодавець у цьому питанні по суті визнав прогалину в законодавстві і ввів з 01.10.2021 в дію норму про відповідальність осіб за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні подільного вантажу.

Суд зазначає, що позивач як автомобільний перевізник несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажів, а тому, завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, зобов`язаний враховувати можливе перевищення вагових параметрів та використовувати в таких випадках транспортний засіб з відповідними технічними параметрами, з урахуванням специфіки вантажу.

До того ж, суд зауважує, що в контексті п.22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме повну масу транспортного засобу.

Положення Закону № 2344-III визначають можливість застосування штрафів до осіб, які порушують вищевказані вимоги законодавства.

Так, абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема штраф застосовується за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону.

Відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Та відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 60 цього Закону, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи - за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно- господарські штрафи.

Тому, оскільки відповідачем встановлено перевезення вантажу з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм на 11,57%, 5,2% та 7,8%, відповідальність за які передбачено абзацами 14, 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», то Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби з безпеки на транспорті правомірно застосував до позивача адміністративно-господарські штрафи.

Крім того, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (частина 1 статті 218 Господарського кодексу України).

Отже, об`єктивною стороною складу господарського правопорушення, передбаченого абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" є надання суб`єктом господарювання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону.

Суб`єктами відповідальності за статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" є автомобільні перевізники - суб`єкти господарювання.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Приписами частини 1 статті 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Згідно ТТН №323, №324, №325 від 29.03.2023 автомобільним перевізником визначено ТОВ «ШБУ-58», тому саме ТОВ «ШБУ-58» має нести відповідальність за перевищення габаритно-вагових норм, визначених п. 22.5 ПДР.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

За таких обставин, враховуючи та оцінивши усі докази по справі у їх сукупності, суд доходить висновку, що спірні постанови від 18.04.2023 №358564, №358563, №358562 про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача є правомірними та відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання їх протиправними та скасування.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхово-будівельне управління-58» (вул. Молодіжна, 16, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, 23211; );

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (вул. В. Порика, 29, м. Вінниця, ).

Суддя Віятик Наталія Володимирівна