Справа № 703/137/24
Суддя: Прилуцький В. О.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/137/24 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Прилуцький В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Сміла справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

До Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що постановою інспектора ВМАЗ УПП в Полтавській області ДПП України, старшим лейтенантом поліції Маринком А.С. серії БАД №018136 від 01 січня 2024 року, його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. за те, що він 01 січня 2024 року о 10 год. 39 хв. у Полтавській області, Полтавському районі на автодорозі М-22 керував т/з «Ford Sierra», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив ПДР України. ОСОБА_1 посилається на те, що до оскаржуваної постанови поліцейським не додано жодних доказів того, що позивачем вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Винесену постанову вважає незаконною та необґрунтованою, а тому просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що до суду не надійшло клопотання будь-якої із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням (викликом), суд розглядає справу відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

06 лютого 2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, обґрунтований тим, що позовні вимоги позивача є необгрунтованими. Зазначив, що дійсно 01 січня 2024 року року відносно позивача інспектором ВМАЗ УПП в Полтавській області ДПП України, старшим лейтенантом поліції Маринком А.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №018136 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 3400 грн. Підставою для винесення даної постанови стало те, що близько 10 год. 30 хв. під час вільного патрулювання, рухаючись по вул. Кременчуцька (с. Розсошенці, Полтавський р-н., Полтавська обл.), поблизу магазину «Оптовичок», екіпаж патрульної поліції помітив невідомого чоловіка, котрий махав руками, щоб привернути увагу працівників поліції. Працівники поліції зупинились та під час спілкування з чоловіком останній повідомив, що декілька хвилин тому, повз нього в напрямку с. Мачухи проїхав транспортний засіб «Ford», білого кольору, водій можливо в стані алкогольного сп`яніння. З метою перевірки даної інформації екіпаж патрульної поліції направився по а/д М 22 Полтава - Олександрія, в напрямку с. Мачухи. Невдовзі було помічено транспортний засіб «Ford Sierra», д.н.з. НОМЕР_1 , та прийнято рішення про зупинку транспортного засобу, оскільки були підстави вважати, що водій даного транспортного засобу можливо вчиняє адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відтак, транспортний засіб під керуванням позивача було зупинено у відповідності до п.3 ч.І ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Під час перевірки документів було встановлено що водій надав для перевірки посвідчення водія серії НОМЕР_2 вид. 03 травня 2023 року, котре дає йому право керування транспортними засобами котрі відносяться до категорії «С», тоді коли останній керував транспортним засобом, котрий відноситься до категорії «В». Після цього за порушення пункту правил 2.1 а ПДР України, винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії БАД №018136 від 01 січня 2024 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 3400 гри. Факт події та розгляд адміністративної справи було зафіксовано на нагрудну бодікамеру № 473050.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 січня 2024 року інспектором ВМАЗ УПП в Полтавській області ДПП України, старшим лейтенантом поліції Маринком А.С. винесено постанову серії БАД №018136 від 01 січня 2024 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови поліцейським було встановлено, що ОСОБА_1 01 січня 2024 року о 10 год. 39 хв. у Полтавській області, Полтавському районі на автодорозі М-22 керував т/з «Ford Sierra», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» та Постанову КМУ № 340 від 08.05.1993р. та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

У матеріалах адміністративної справи міститься долучений до відзиву на позов DVD-диск із відезаписом з місця події, яка відбулася 01 січня 2024 року.

З відеозапису судом встановлено, що оспорювана постанова винесена 01 січня 2024 року на місці вчинення правопорушення, яке було зафіксовано не в автоматичному режимі, за участю позивача.

Так, на відеозаписі зафіксовано факт руху автомобіля «Ford Sierra», д.н.з. НОМЕР_1 . Після зупинки на вимогу поліцейського вказаного транспортного засобу за кермом автомобіля «Ford Sierra», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився позивач. На вимогу інспектора позивач надав посвідчення водія категорії «С». Також вказав, що рухається в м.Сміла. Під час розмови з поліцейським Битяк Р.Р. не заперечував той факт, що посвідчення водія необхідної для керування «Ford Sierra», д.н.з. НОМЕР_1 категорії «В» він не має. На відеозапису зафіксовано як працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що своїми діями останній вчинив адміністративне правопорушення - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. За наслідками розгляду інспектором справи про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

З листа начальника ТСЦ МВС №5341 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видавалось посвідчення водія серія НОМЕР_2 , дата видачі 03 травня 2023 року, відкриті категорії «С».

Позивач заперечує факт вчинення ним вищевказаного правопорушення з підстав недоведеності його вини про що зазначив у позові.

Оцінюючи правомірність складеної постанови суд дійшов до таких висновків.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (ст.7 КУпАП). Отже притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч.2 ст.30 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Статтею 31 вказаного Закону визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу.

Отже, до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема за частиною 2 статті 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Згідно з вимогами Правил дорожнього руху України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема, передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2.1 ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 2.4 «а» ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. ПДР України, а саме посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та чинний страховий поліс.

Відповідно до п.1.9 ПДР особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч.2 ст. 77 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Отже, вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, має бути підтверджено доказами. Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Невипадково на можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 (п. 4). З огляду на дію вказаного конституційного принципу всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є належним доказом у цій справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки обставини, викладені в ній, перевірені судом за допомогою інших доказів, зокрема відеозапису, що міститься на DVD-диску, який підтверджує вину ОСОБА_1 і не викликають сумніву у суду.

Долучений до матеріалів відеозапис події є безперервним, чітким та містить всі необхідні для кваліфікації дій правопорушника обставини вчинення водієм ОСОБА_1 правопорушення: рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та ненадання ним на вимогу інспектора посвідчення водія відповідної категорії і визнання факту неотримання посвідчення водія відповідної категорії. Відеозапис чітко відображає обставини, які мають значення для справи, отриманий поліцейським відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а тому є допустимим доказом, під час огляду не викликає сумніву у його достовірності та узгоджується з іншими доказами по справі та оцінюються судом у сукупності з іншими доказами. На переконання суду, інформація, що міститься на відеозаписі є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях водія ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Заразом слід зазначити, що підпунктом «а» пункту 2.4 ПДР України встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен пред`явити для перевірки документи,з азначені впункті 2.1. Згідно із п.п.«а» п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Виходячи знаведених вищеправових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених упункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собіта на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Тому, вимога про надання посвідчення водія була законною, а позивач зобов`язаний пред`явити для перевірки посвідчення водія.

Також, ОСОБА_1 був водієм, поза як керував транспортним засобом задля чого вчинив технічну дію щодо приведення транспортного засобу в рух, зворушення такого з місця і, як наслідок переміщення транспортного засобу в просторі.

За правилами ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП. Під час розгляду справи на місці події інспектор ВМАЗ УПП в Полтавській області ДПП України, старший лейтенант поліції Маринко А.С. підставно встановив порушення позивачем вимог п. 2.1а) ПДР, правильно визначив кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, яке передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом та, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням і застосовуючи дискреційні повноваження, притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а також наклав стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 126 КУпАП. Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, судом не встановлено порушень прав особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, заявлені вимоги та приписи ч. 3 ст. 286 КАС України, судом встановлено, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, вина позивача у порушенні правил дорожнього руху України доведена сукупністю доказів, рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності поліцейським прийнято з дотриманям норм процесуального права, а відтак є законним, тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 015136 від 01 січня 2024 року є законною та обґрунтованою, підстави для скасування постанови в суду відсутні.

Невизнання позивачем обставин, зазначених у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП, розцінюються судом, як спосіб уникнення позивачем адміністративної відповідальності, оскільки позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували зафіксовані на відеозаписі та викладені у постанові обставини. Отже, доводи позивача є необґрунтованими та безпідставними.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов переконання, що оскаржувану постанову слід залишити без зміни, позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 139 КАС України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову суд, вважає за необхідне залишити за позивачем понесені ним судові витрати, які пов`язані з розглядом справи.

Керуючись ст. 139, 241-243, 246, 286 КАС України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Прилуцький