Справа № 161/22312/23
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/22/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Швед Н.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

21.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 08.12.2023 року його було затримано працівниками поліції та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 , який оголосив його у розшук. Як наслідок щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення № 292 від 08.12.2023 року, зі змісту якої неможливо зрозуміти суті інкримінованого йому правопорушення. Разом з тим, прибувши у зазначені в протоколі дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_1 із незначним запізненням, його посадова особа повідомила про винесення щодо нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, будь-якої постанови йому вручено не було та станом на дату подачі даного позову така на його поштову адресу не надходила. Попри зазначене, позов ним подається з метою дотримання процесуальних строків. Вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього відбулося із грубим порушенням вимог чинного процесуального законодавства, а складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення № 292 від 08.12.2023 року через своє некоректне оформлення не міг бути взятим до уваги при розгляді справи. Враховуючи наведене, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення, яка була винесена щодо нього 08.12.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 , а провадження в такій справі закрити.

09.02.2024 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що ОСОБА_1 , який є офіцером запасу та з 2005 року перебуває на військовому обліку. Після введення на території України воєнного стану та внаслідок неодноразових безуспішних спроб оповістити позивача, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що останній змінив попередньо зазначену адресу місця реєстрації та понад як 10 років не повідомляв про це військовий комісаріат. У зв`язку з цим ОСОБА_1 оголошено у розшук. Як наслідок, 08.12.2023 року внаслідок виявлення позивача та доставлення його до ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення Правил військового обліку, передбачені пп. 10 п. 1 Додатку 2 до Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року. На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, а тому щодо нього винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення № 292 від 08.12.2023 року за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП. Вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача відбулося із повним дотримання вимог чинного процесуального законодавства, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

Представник позивача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи здійснювати у його відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, надані сторонами у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 08.12.2023 року посадовою особою Луцького ОМТЦК та СП було складено щодо ОСОБА_1 протокол № 292 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП. У вказаному протоколі позивача повідомлено про місце, дату та час розгляду справи та дана обставина була засвідчена ним особистим підписом.

08.12.2023 року посадовою особою Луцького ОМТЦК та СП було винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення № 292, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 , порушив вимоги пп. 10 п. 1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року, а саме: більше 5 років не звіряв персональні (облікові) дані з даними Луцького ОМТЦК та СП.

Позивач вважає вищевказану постановою незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Диспозицією ч. 2 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Вищевказана норма є банкетною та містить відсилку на конкретні правила військового обліку, порушення яких інкримінується призовникам, військовозобов`язаним та резервістам.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 інкриміновано саме порушення вимог пп. 10 п. 1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року.

Відповідно до вищевказаної норми чинного законодавства, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки.

Варто зауважити, що Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року, яка набрала чинності 05.01.2023 року, було затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений, та внаслідок цього визнано такою, що втратила чинність Постанова КМУ № 921 від 07.12.2016 року «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних».

Тобто, Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року не вносилися зміни та доповнення до Постанови КМУ № 921 від 07.12.2016 року, а такою фактично скасовано дію останньої.

Із наведеного слідує, що обов`язок позивача, як резервіста, звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки, виник 05.01.2023 року, з дня набрання чинності Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року, а тому станом на 08.12.2023 року останнім не було порушено вимоги пп. 10 п. 1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Зазначене свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу інкримінованого йому правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Одночасно з цим, суд вважає за необхідне наголосити на такому.

Відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована Європейським судом з прав людини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то й отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними (рішення ЄСПЛ у справі «Хан проти Сполученого Королівства», «Schenk v. Switzerland»).

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Із аналізу Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 16.02.2015 року № 3/02-15 (зі змінами згідно з наказом Уповноваженого 14.02.2018 року № 3/02-18) слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є основним доказом, який фіксує факт вчинення відповідного правопорушення, а решта матеріалів (доказів) є похідними від нього.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

З аналізу вищевказаної норми законодавства слід зробити висновок, що неможливо притягнути особу до відповідальності на підставі доказів, які викликають сумніви та, в свою чергу, не встановлюють беззаперечності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП імперативно визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Аналіз вищевказаної норми чинного законодавства дає підстави для висновку, що протокол про адміністративне правопорушення повинен містити не лише зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за відповідне правопорушення, а й суть адміністративного правопорушення, яке інкримінується особі.

Поняття «суть адміністративного правопорушення» та «нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення» у контексті положень ст. 256 КУпАП не є тотожними.

Разом з тим, як вбачається із протоколу № 292 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП, складеного щодо ОСОБА_1 посадовою особою Луцького ОМТЦК та СП, у такому зазначено виключно нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та й такий є відмінним від того, за яким щодо позивача було винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення № 292 від 08.12.2023 року.

Тобто, вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення не містить зазначення ані суті інкриміновано адміністративного правопорушення, ані нормативного акту, який передбачає відповідальність за таке правопорушення.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, враховуючи, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення було грубо порушено вимоги щодо його оформлення, у зв`язку із чим такий не може бути взятими за основу доведеності вини позивача в інкримінованому правопорушенні, вказаний доказ є основним, а решта матеріалів (доказів) є похідними від нього, тому усі інші докази на підтвердження вини позивача в інкримінованому правопорушенні в силу доктрини «плодів отруйного дерева» не можуть бути взятими до уваги для доведення винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП закрити.

На підставі ст. ст. 210, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст. ст. 77, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову Луцького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки за справою про адміністративне правопорушення № 292 від 08 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук