Справа № 280/4721/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
06 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 280/4721/23
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення
у справі №280/4721/23
до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України
про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді, -
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року у цій справі задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про оскарження бездіяльності відповідача по невиплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі і зобов`язання виплатити/стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Визнано протиправною бездіяльність Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України щодо не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Зобов`язано Державну служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 15.12.2022 по 28.02.2023 у сумі 31 577,04 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

В задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року апеляційну скаргу Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року у справі №280/4721/23 скасовано в частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, прийнято нове рішення в цій частині.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату професійної правничої допомоги, наданої під час розгляду справи в суді першої інстанції, в сумі 6000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України.

Представник позивача звернувся до Третього апеляційного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн.

Позивач, його представник в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання позивач повідомлений судом належним чином. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача проти стягнення на користь позивача витрат на оплату правничої допомоги заперечує, відповідно до поданого клопотання просить зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката з огляду на те, що розмір гонорару за ведення справи є не співмірним з ціною позову, складністю справи і виконаних робіт, часом витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони.

Перевіривши матеріали справи та доводи сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частинами 1, 3, 5 ст. 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи слідує, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2023 у справі №280/4721/23 питання про судові витрати на оплату професійної правничої допомоги не вирішено.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною шостою статті 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині 7 статті 134 КАС України вказано, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З матеріалів даної справи встановлено, що на підтвердження понесених судових витрат в розмірі 12 000,00 грн. на оплату професійної правничої правової допомоги в суді апеляційної інстанції представником позивача до суду надано копії: акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги від 18.08.2022; копію довідки про отримання грошових коштів від 27 грудня 2023 року.

З акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 27 грудня 2023 року до договору про надання правової допомоги слідує, що адвокатом виконано наступні роботи:

- підготовка та подання до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги (справа №280/4721/23) 4000 грн.;

- підготовка та подання до Третього апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу (справа №280/4721/23) 4000 грн.;

- участь у судовому засіданні в Третьому апеляційному адміністративному суді 21.11.2023 (справа №280/4721/23) 2000 грн.;

- участь у судовому засіданні в Третьому апеляційному адміністративному суді 26.11.2023 (справа №280/4721/23) 2000 грн.

Проаналізувавши наведені в акті прийому-передачі виконані роботи (надані послуги) та їх вартість, яка визначена відповідно до умов договору у фіксованому розмірі, суд апеляційної інстанції враховує, що адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні відносини у справі. На час апеляційного провадження обставини справи, правові підстави позову та судова практика з цієї категорії спорів, яка є сталою, не змінювалися, предмет спору не є складним.

Окрім того, в акті прийому-передачі виконаних робіт не міститься деталізації, в чому саме полягає виконання таких робіт (послуг) як підготовка та подання до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу відповідача, що унеможливлює визначення дійсного розміру цих витрат з метою їх розподілу.

Приймаючи також до уваги заперечення та доводи відповідача і оцінивши у контексті критеріїв співмірності зазначений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката, суд апеляційної інстанції вважає, що визначена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного перегляду справи у розмірі 12000,00 грн. є неспівмірною зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

Виходячи з наведеного та з огляду на часткове задоволення апеляційної скарги позивача, суд дійшов висновку про зменшення заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, внаслідок чого підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 252, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) грн 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко