Справа № 600/6755/23-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/6755/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Чернівецький області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі - позивач) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- стягнути з ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 210783,66 грн до державного бюджету.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач, станом на дату подання позову, має заборгованість перед бюджетом в сумі 210783,66 грн. Оскільки вказана сума є узгодженою, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

18.10.2023 р. Управління ДМС України в Чернівецькій області надало відповідь на запит, відповідно до змісту якого вказувало, що відповідач значиться зареєстрованою за місцем проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористався. Ухвала про відкриття провадження направлена за адресою державної реєстрації місця проживання відповідача, однак поштове відправлення повернулося на адресу суду з відміткою поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Частиною 1статті 174 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі постановляється з додержанням вимог статті 126 цього Кодексу, частиною 11 якої визначено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином

Згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи наведене, ухвала про відкриття провадження у справі вручена відповідачу належним чином, однак відзив ним не подано, за таких обставин, керуючись частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Так, податковим органом було здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів за період з 14.11.2019 року по 30.07.2020 року, з питань обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 14.11.2019 року по 30.07.2020 року.

Так вказаною перевіркою встановлено порушення :

- пп.164.1.1, пп.164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п.177.1 п.177.1 пп.177.4.1 177.4.2, пп.177.4.4, п. 174.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року 2755-VI (із змінами та доповненнями). Виходячи із вищевикладеного, за результатами позапланової документальної перевірки встановлено умисне заниження податкових зобов`язань по податку з доходів фізичних осіб від здійснення господарської діяльності за 2019 р., всього на суму - 154634,70 грн., вина платника податків-фізичної осоюи ОСОБА_1 полягає у тому, що він міг дотриматися правил і норм визначених Кодексом однак вказаного не здійснив та не виконав свого податкового обов`язку, що спричинило заниження податкових зобов`язань по податку з доходів фізичних осіб від здійснення господарської діяльності;

- пп. 1.2, 1.4 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, з урахуванням змін, внесених Законом №71-ІІІ Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 р. не нараховано та не утримано військовий збір з оподатковуваного (чистого доходу) за 2019 рік на загальну суму 12886,22 грн;

- п.2 ст.7 розділу IIІ Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010р. та Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 занижено єдиний внесок за період з 14.11.2019 року по 31.12.2019 року в загальній сумі 27541,80 грн. Згідно ІC "Податковий блок" єдиний соціальний внесок у автоматичному режимі за період з 14.11.2019 року по 31.12.2019 року не нараховано. Внаслідок чого донараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з чистого оподатковуваного доходу за період з 14.11.2019 р. по 31.31.2019 р. в сумі 27541,80 грн.

- п.2 ст.7 розділу III Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010р. та Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", платником податків-фізичною особою Мельником занижено єдиний внесок за період з 01.01.2020 року по 30.07.2020 року на загальну суму 4156,24 гри. За період з 01.01.2020 року по 30.07.2020 року сума єдиного соціального внеску нарахована ІС "Податковий блок" у автоматичному режимі становить 3117,18 грн. Внаслідок чого донараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню за період з 01.01.2020 р. по 36.07,2020 р. в сумі 1039,06 грн. (4156,24 грн. - 3117,18 грн.);

- п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України 2755-VI від 02.12.2010р., а саме: платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 не представлено для проведення перевірки первинні бухгалтерські документи, регістри бухгалтерського обліку, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, про що складено акт від 29.11.2021 року №977/Ж6/24-13-07-09/ НОМЕР_1 ;

- п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010р. (із змінами та доповненнями) платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 неподано звіти про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в період з 14.11.2019 року по 31.12.2019 року та за період з 01.01.2020 року по 30.07.2020 року (2 шт.).

- п.294.1 ст.294 ПК України, в частині неподання платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 до контролюючого органу податкової декларації платника єдиного податку за період 01.01.2020 року по 30.07.2020;

- п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК України, в частині несвоєчасного подання платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 до контролюючого органу податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 р.

Платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 створено удавано, цілеспрямовано умови, які направлені на невиконання або неналежне виконання установлених законодавчих вимог, дані дії платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 вчинені умисно. Вина особи полягає у тому, що він міг дотриматись правил і норм визначених Кодексом, однак вказаного не здійснив та не виконав свого податкового обов`язку.

За результатами вказаної перевірки позивачем винесено акт № 5232/Ж5/24-13-07-09-13/ від 01.12.2021 року.

За результатами акту перевірки позивачем винесено податкові повідомлення - рішення :

- форми "ПС" від 14.02.2022 р. № 00000/11198/Ж10/24-13-07-09-06 за платежем адміністративні штрафи та інші санкції на суму 1020,00 грн,

- форми "Р" від 14.02.2022 р. № 00000/1101/Ж10/24-13-07-09-06 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 193293,38 грн;

- форми "Р" від 14.02.2022 р. № 00000/1116/Ж10/24-13-07-09-06 за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 16107,78 грн.

Окрім того, нараховано пеню у розмірі 362,50 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення були направлені на адресу відповідача.

У зв`язку із наявністю податкового боргу позивачу було виставлено податкову вимогу форми "Ф" від 05.04.2023 року №0-2413, яку було направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням про вручення, однак таке повідомлення повернулось на адресу позивача з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Таким чином, станом на дату подання позову відповідач має узгоджений податковий борг на суму 210783,66 грн.

Надаючи оцінку вказаним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Надаючи оцінку вказаним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755- IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 6.1 статті 6 Податкового кодексу України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Підпунктом 56.15 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Відповідно до підпункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, у разі незгоди з податковим повідомленням-рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.

Наявності обставини з оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування фінансових санкцій судом не встановлено та доказів їх оскарження відповідач не надав.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до підпункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що узгоджене грошове зобов`язання, не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки, визначені законодавством, набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду.

Як встановлено судом, позивачем на виконання вимог пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України надіслано відповідачу податкову вимогу, яку відповідач залишив без реагування, а податковий борг за нею, на момент виникнення вищевказаних податкових зобов`язань, не сплатив.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума спірних податкових зобов`язань в розмірі 210783,66 грн, утворює податковий борг відповідача, який ним не сплачено.

Податковий борг відповідача підтверджується розрахунком заборгованості, витягів з інтегрованої картки платника податку, рішення про застосування фінансових санкцій, акту перевірки за відповідачем та складає 210783,66 грн.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний погасити спірний податковий борг в сумі 210783,66 грн. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов`язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Відповідно до пункту 95.4. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що на час розгляду справи заборгованість у сумі 210783,66 грн. відповідачем в добровільному порядку не сплачена, відповідних доказів, які б підтверджували погашення такого боргу чи спростовували доводи позивача, відповідачем не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та позов підлягає до задоволення.

Згідно ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду даної справи свідки судом не залучались та судові експертизи не призначались, суд вважає за необхідне зазначити, що судові витрати, понесені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 210783,66 грн до державного бюджету

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - Головне управління ДПС у Чернівецький області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013, Код )

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

Суддя І.В. Маренич