Справа № 30зп-24/160
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
13 лютого 2024 р.Справа №30зп-24/160
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в порядку п.1 ч.1 ст.153 КАС України,
ОСОБА_1 12.02.2024 року звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову (до подання позовної заяви), в якій просить зупинити стягнення за виконавчим провадженням №74024072, відкритому заступником начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лисенком Д.Б. при примусовому виконанні постанови №65642334 від 11.12.2023 р. про стягнення з неї 3 400 грн. до набрання законної сили рішення суду щодо оскарження постанови №65642334 від 11.12.2023 р. про стягнення з ОСОБА_1 3 400 грн.
Вказана заява обґрунтована тим, що на виконання рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська по справі № 203/638/19 від 08.12.2020 р., було видано виконавчий лист від 08.12.2020 р. На підставі виконавчого листа, виданого відповідно до вказаного рішення державним виконавцем було відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення суду. На підставі постанови №65642334 від 11.12.2023 року заступником начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лисенком Д.Б. винесено постанову у виконавчому провадженні №74024072 від 02.02.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 3 400 грн. штрафу яку вона бажає оскаржити та вважає протиправною. ОСОБА_1 вважає, що з нею повинні стягнути 3 400 грн., 340 грн. та 320 грн., а враховуючи той факт що вона є інвалідом 2 групи та має невелику пенсію, яка є її єдиним доходом, то виконання рішення може привести до блокування карткових рахунків та залишення її без засобів існування. Вважаючи, реальними підстави наявності небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі вона звернулася до суду з цією заявою.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до положень частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно із частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
На підставі частини 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Частиною 1 статті 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.
Із системного аналізу вимог наведених норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.
Значення цього інституту адміністративного процесуального права полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін.
Визначені законом підстави забезпечення позову є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Згідно із Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Позивач вказує, що постанову винесену у виконавчому провадженні №74024072 від 02.02.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 3 400 грн. штрафу вона бажає оскаржити, а враховуючи, що вона є інвалідом 2 групи та має невелику пенсію, яка є її єдиним доходом, то стягнення з неї 3 400 грн., 340 грн. та 320 грн. може привести до блокування карткових рахунків та залишення її без засобів існування, а тому просить суд зупинити стягнення за виконавчим провадженням №74024072 з примусового виконання постанови №65642334 від 11.12.2023 р. про стягнення з неї 3 400 грн.
Судом встановлено, що заступником начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лисенко Д.Б. на підставі постанови №65642334 від 11.12.2023 року про стягнення 3 400 грн. штрафу, було винесено постанови у виконавчому провадженні №74024072 про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
Відповідно до постанови від 02.02.2024 року про відкриття виконавчого провадження з ОСОБА_1 повинні стягнути штраф у розмірі 3 400 грн.
Згідно із постановою ВП №74024072 від 02.02.2024 року про стягнення виконавчого збору - виконавчий збір становить 340 грн.
Відповідно до постанови ВП №74024072 від 02.02.2024 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - загальна сума мінімальних витрат становить 320 грн.
Отже, державний виконавець вчиняє дії щодо примусового виконання постанови №65642334 від 11.12.2023 року про стягнення штрафу у розмірі 3 400 грн.
При вирішенні питання про необхідність забезпечення позову судом приймається до уваги, що відкриття виконавчого провадження і дії, які державний виконавець вправі вчиняти при примусовому виконанні виконавчого документа, призведе до майнових збитків, а відновлення порушеного права позивача у разі задоволення позову шляхом повернення сплачених коштів призведе до значних зусиль та витрат.
Крім цього, примусове стягнути штраф може призвести до додаткових стягнень з позивача виконавчого збору у розмірі 340 грн. та витрат виконавчого провадження у сумі 320 грн.
Вказане свідчить про те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача до ухвалення рішення в цій справі, а для відновлення порушених прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль, часу та витрат.
Пунктом 2 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій виключно в разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Відповідно до ч.1 ст.35 вищевказаного закону виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадку, передбаченому п.2 ч.1 ст. 34 Закону України " Про виконавче провадження", до розгляду питання по суті.
Зважаючи на ту обставину, що відкрито виконавче провадження та вчиняються виконавчі дії, найбільш ефективним заходом забезпеченням позову буде зупинення стягнення на підставі зазначеного виконавчого документу.
Тому суд вважає за необхідне вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням №74024072 на підставі постанови Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №65642334 від 11.12.2023 року, до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 про скасуванням постанови №65642334 від 11.12.2023 р. про стягнення з неї штрафу у розмірі 3 400 грн.
Вжиття судом заходів забезпечення позову не порушить прав та законних інтересів стягувача чи інших осіб, також вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.
Підсумовуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.14, 150, 151, 153, 156, 243, 248 КАС України, суд,
Задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в порядку п.1 ч.1 ст.153 КАС України.
Зупинити стягнення за виконавчим провадженням №74024072 на підставі постанови Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №65642334 від 11.12.2023 року, до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови №65642334 від 11.12.2023 р. про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3 400 грн.
Роз`яснити, що відповідно до ч.2 ст.153 КАС України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена у строки, встановлені статті 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма