Справа № 151/38/24
Суддя: Моцний В. С.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 151/38/24
Провадження № 2-а/151/3/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року смт. Чечельник

Чечельницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Моцного В.С.

за участю:

секретаря судових засідань Добровольської М.С.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чечельник Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління національної поліції Вінницької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі мотивуючи позов тим, що 02.01.2024 інспекор з РПП Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції Лесик В.В. виніс постанову серія БАД № 567876 від 02.01.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зокрема, згідно вказаної постанови він керував автомобілем "Daewoo Lanos", державний номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожньго знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", чим порушив вимоги п. 8.4 ПДР. З постановою про накладення адміністративного стягнення він незгоден і вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки під`їжджаючи до контрольно-перепускного пункту (блокпосту), який розташований на північній околиці смт. Чечельник, він виконав вимоги дорожніх знаків 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", послідовно зменшуючи швидкість до 80, 50, 30 та 5 км/годину. Проте після проїзду дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості до 5 км/год" він був зупинений працівниками поліції, які заявили, що він не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено". Він не погодився з працівниками поліції, оскільки дорожній знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" знаходився на підставці на узбіччі дороги під кутом 35-40 градусів до напрямку руху транспорту, а тому його призначення було незрозумілим. Тому вважає, що постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 19 січня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі по мотивах зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте 29.01.2024 надіслалак до суду відзив на позов, згідно з яким позов не визнала та вважає його безпідставним і необґрунтованим. Вважає, що спірна постанова складена уповноваженою особою, відповідно до вимог чинного КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, інспектор поліції під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Вирішуючи питання щодо можливості проведення судового засідання за відсутності представника відповідача, суд враховує таке.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав для відкладення судового засідання, що передбачені частинами другою та четвертою статті 205 КАС України, судом не встановлено, тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, враховуючи відзив представника відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою поліцейського СРПП Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції Лесика В.В. серія БАД № 567876 від 02.01.2024 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 керував автомобілем "Daewoo Lanos", державний номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожньго знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", чим порушив вимоги п. 8.4 Правил дорожнього руху України.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів татехнічних засобів, що мають функції фото-і кіно зйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками ,а також працюючими в автоматичному режимі, або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Загальними положеннями Правил дорожнього руху, зокрема п. 1.1. визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожнійрух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, тягар доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається саме на орган, який прийняв таке рішення.

Відповідачем не надано суду доказів вчинення адміністративного правопорушення позивачем, що передбачені ст. 251 КУпАП, відзив містить лише загальне посилання на те, що інспектор поліції, як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, керуючись нормами КУпАП, маючи відповідні повноваження дійшов висновку про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а отже, на думку відповідача, оскаржувана постанова є правомірною та не підлягає скасуванню. У відзиві представник відповідача вірно посилається на норми щодо порядку фіксації виявленого правопорушення та посилається на те, що візуальне спостереження поліцейського за дотриманням ПДР може бути доказом у справі у випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Також представник відповідача зазначає, що ст. 256 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складення протоколу. Однак жодних процесуальних джерел доказів представником відповідача не надано, відсутні навіть посилання на їх існування у даній справі.

Доводи позивача про те, що дорожній знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" розміщувався з порушенням вимог ДСТУ 4100:2021 "Безпека дорожнього руху", а саме: пункту 14.4.3, згідно якого знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" потрібно встановлювати в місцях, де згідно з вимогами п. 14.4.2 ДСТУ 4100:2021 може бути встановлено дорожній знак 2.1, але на під`їзді до перехрестя не забезпечено видимість ТЗ, які наближаються дорогою, що перетинається. Перед перехрестями, на яких головна дорога змінює напрямок, а також перехрестями зі складним плануванням, знак 2.2 потрібно встановлювати з табличкою 7.8., знак 2.2 потрібно встановлювати в місці, з якого для водія, що зупинився, забезпечено видимість ТЗ, які рухаються дорогою, що перетинається. У разі неможливості виконання цієї вимоги знак 2.2 установлюють якомога ближче до такого місця в поєднанні з табличкою 7.1.2 та розміткою 1.12 (стоп-лінія) згідно з ДСТУ 2587. Знак 2.2 потрібно встановлювати перед залізничними переїздами без охорони та перед тими, які не облаштовані світлофорною сигналізацією, якщо на переїзді не забезпечена видимість, при якій водій автомобіля, який перебуває від переїзду за відстані видимості для зупинки автомобіля відповідно до таблиці 5.5 ДБН В.2.3-4 [12], може бачити поїзд, що наближається за відстані не менше ніж 50 м від переїзду. Знак 2.2 встановлюють за відстані 10 м до найближчої рейки. Знак 2.2 допустимо установлювати також у разі виконання ремонтних робіт на переїзді. Якщо на дорозі безпосередньо перед перехрестям встановлено знак 2.2, то йому повинен передувати знак 2.1 з табличкою 7.1.2. відповідачем не спростовано.

Неналежне розміщення дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, у суду відсутні достовірні дані, що підтверджували б вчинення позивачем правопорушення, до суду не надійшло доказів на спростування доводів позивача, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

За зазначених обставин справи, постанова серії БАД № 567876 від 02.01.2024 про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено на користь позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, а тому з врахуванням вимог ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області необхідно стягнути на користь позивача сплачений ним при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень.

Керуючись статтями 9, 72-77, 139, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 02 січня 2024 року серія БАД № 567876 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження по справі закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання : АДРЕСА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області, , сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень.

Апеляційна скарга на судове рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлене 14 лютого 2024 року.

Суддя Валерій МОЦНИЙ