Справа № 600/3996/22-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3996/22-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

13 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А.

за участю:

секретаря судового засідання: Смілянець А. Е.,

представника позивача: Бобика Й.Б.

представника відповідача: Голубчак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Карпатського округу про визнання протиправним і скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 10 листопада 2022 року №398-о "Щодо повідомлення про зміну істотних умов державної служби ОСОБА_1 ".

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що не погоджується із наказом в.о. начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 10 листопада 2022 року №398-о "Щодо повідомлення про зміну істотних умов державної служби ОСОБА_1 ", а саме: про зміну розташування його робочого місця, що знаходиться в адміністративному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , на робоче місце, що знаходиться в адміністративному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 . Вважає вказане повідомлення юридично нікчемним, оскільки зміна розташування робочого місця не є зміною істотних умов праці в розумінні частини третьої статті 43 Закону України "Про державну службу". На думку позивача, вказані дії відповідача є переведенням до іншої місцевості та повинно бути здійснене відповідно до частини другої статті 41 Закону України "Про державну службу" за згодою державного службовця. Однак такої згоди позивач не надавав. Відтак, оскільки наказ про зміну істотних умов праці не відповідає вимогам частини третьої статті 43 закону України "Про державну службу", то і відсутні підстави для ймовірного припинення державної служби, про що його попереджено після винесення оскаржуваного наказу.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2023, апеляційна скарга залишена без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28.02.2023, без змін.

Постановою Верховного Суду від 09.01.2024, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2023 у справі №600/3996/22-а скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції Сьомого апеляційного адміністративного суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на держаній службі та займає посаду першого заступника начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу першого заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Карпатського округу.

Наказом в.о. начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 10 листопада 2022 року №398-0 "Щодо повідомлення про зміну істотних умов державної служби ОСОБА_1 " повідомлено позивача про зміну істотних умов державної служби, а саме: зміну розташування його робочого місця, що знаходиться в адміністративному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , на робоче місце, що знаходиться в адміністративному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 . Також закріплено робоче місце позивача в адміністративному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 після закінчення 30 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

10 листопада 2022 року позивача ознайомлено з Повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

У вказаному Повідомленні зазначено про наказ в.о. начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 10 листопада 2022 року №398-0 "Щодо повідомлення про зміну істотних умов державної служби ОСОБА_1 ", а також про те, що у разі незгоди ОСОБА_1 на продовження державної служби у зв`язку зі зміною істотних умов державної служби, відповідно до частини третьої статті 43 Закону України "Про державну службу", йому необхідно подати заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 Закону України "Про державну службу" або заяву про переведення на одну із запропонованих посад:

- заступника начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) надр Управління державного екологічного нагляду (контролю) у Чернівецькій області старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Карпатського округу;

- головного спеціаліста відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу Управління державного екологічного нагляду (контролю) у Чернівецькій області державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Карпатського округу;

- головного спеціаліста відділу державного екологічного нагляду (контролю) водних ресурсів, тваринного світу та біоресурсів Управління державного екологічного нагляду (контролю) у Чернівецькій області державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Карпатського округу;

не пізніше як за 30 календарних днів з дня ознайомлення з цим повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Крім цього, вказано, що якщо протягом 30 календарних днів з дня ознайомлення з Повідомленням про зміну істотних умов державної служби від ОСОБА_1 не надійдуть вказані вище заяви, то він вважатиметься таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

За таких обставин, не погоджуючись із наказом в.о. начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 10 листопада 2022 року №398-0 "Щодо повідомлення про зміну істотних умов державної служби ОСОБА_1 ", позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що зміну робочого місця державного службовця хоча б і в межах однієї і тієї ж посади конкретного державного органу без зміни спеціальності, кваліфікації, посади, посадових обов`язків, розміру заробітної плати, пільг, переваг, соціально-побутового забезпечення, але з переміщенням цього робочого місця до іншого населеного пункту, необхідно вважати зміною істотних умов державної служби.

У даних спірних відносинах дійсно мала місце зміна істотних умов державної служби, що виразилось у зміні розташування робочого місця позивача-державного службовця, яке знаходиться в адміністративному приміщенні за адресою: м.Чернівці, вул.Шевченка,71-а, на робоче місце, яке знаходиться в адміністративному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з обставин справи, відповідачем було дотримано і процедуру, передбачену частиною четвертою статті 43 Закону №889-VIII. Тобто, відповідач вжив усіх належних передбачених законодавством заходів для забезпечення службових (трудових) прав та гарантій позивача у зв`язку зі зміною істотних умов державної служби.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про законність оскаржуваного наказу в.о. начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 10 листопада 2022 року №398-о "Щодо повідомлення про зміну істотних умов державної служби ОСОБА_1 ". При його прийнятті та повідомленні позивача про зміну істотних умов державної служби відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, суд першої інстанції зазначив, що в частині доводів позивача про те, що відповідачем здійснено його переведення до іншої місцевості, що врегульовано приписами статті 41 Закону №889-VIII та статті 32 Кодексу законів про працю України, то такі є безпідставними й ґрунтуються на помилковому розумінні норм Закону №889-VIII, які і регулюють спірні відносини. Позивачем хибно тлумачиться положення пункту 5 частини третьої та частини четвертої статті 43 Закону №889-VIII, при цьому без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування таких законодавчих приписів.

Враховуючи вказане, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач довів законність оскаржуваного рішення. Натомість доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України "Про державну службу".

За змістом частини першої статті 3 Закону України "Про державну службу" цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону України "Про державну службу" відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України "Про державну службу" зміною істотних умов державної служби вважається зміна:

1) належності посади державної служби до певної категорії посад;

2) основних посадових обов`язків;

3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення;

4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу;

5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Частиною четвертою статті 43 Закону України "Про державну службу" передбачено, що про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 30 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 30 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Якщо протягом 30 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

Спір у цій справі виник у зв`язку із прийняттям відповідачем наказу щодо повідомлення позивача про зміну істотних умов державної служби.

Ключовими доводами позивача є те, що повідомлення відповідачем про зміну розташування робочого місця позивача з міста Чернівці на місто Івано-Франківськ фактично є переведенням до іншої місцевості, а не зміною істотних умов державної служби. Також позивачем наголошується про недоведеність відповідачем про наявність у нього змін в організації виробництва і праці.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах мала місце саме зміна істотних умов державної служби. Зазначену позицію підтримав і суд апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції переглядаючи справу зазначив, що Верховним Судом у постанові від 25.11.2021 у справі № 160/9533/19, здійснено аналіз норм законодавства, якими врегульовано питання щодо переведення державних службовців, а також зміни істотних умов державної служби, та надано відповіді на питання: 1) чи є переведенням державного службовця переміщення його робочого місця до іншого населеного пункту у випадку, коли до сфери обслуговування державного органу належить декілька адміністративних територіальних одиниць; 2) чи веде до зміни істотних умов державної служби, що потребує згоди працівника, переміщення робочого місця державного службовця до іншого населеного пункту у випадку, коли до сфери обслуговування державного органу належить декілька адміністративних територіальних одиниць.

У означеній постанові Верховний Суд вказав, що такі заходи як переведення на іншу роботу (посаду) та зміна істотних умов служби мають принципові відмінності, а їхнє застосування є наслідком різних за змістом та юридичними наслідками організаційних змін у діяльності установи.

У постанові від 25.11.2021 у справі № 160/9533/19 Верховний Суд зауважив, що предметом регулювання статті 41 Закону України "Про державну службу" є умови та підстави переведення державних службовців із займаних ними посад на інші рівнозначні або нижчі вакантні посади у тому ж самому чи іншому державному органі.

Згідно вказаної статті Закону таке переведення державного службовця може здійснюватися як в межах тієї ж самої місцевості, так і в інший населений пункт. Однак передумовою для переведення державного службовця має бути наявність вакантної посади (рівнозначної або нижчої).

У вказаній постанові Суд наголосив на тому, що той факт, що до сфери обслуговування державного органу належить декілька адміністративних територіальних одиниць, на цей висновок не впливає і винятків з нього не робить.

У постанові від 25.11.2021 у справі № 160/9533/19 Верховним Судом наголошено, що зміна істотних умов служби передбачає зміну умов проходження служби на конкретній посаді державної служби, яку обіймає державний службовець, та нерозривно з нею пов`язана. Після настання цих змін та надання відповідної згоди він буде обіймати фактично ту ж посаду, проте із відповідними змінами (зокрема, розширення або звуження кола посадових обов`язків, зменшення окладу, переміщення посади в інший структурний підрозділ державного органу).

Аналізуючи положення абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону України «Про державну службу» Суд зробив висновок, що в разі зміни істотних умов служби переведення державного службовця на іншу посаду не відбувається. Переведення може мати місце у випадку, коли державний службовець не бажає продовжувати службу на відповідній посаді після змін істотних умов і погоджується на пропозицію суб`єкта призначення обійняти іншу посаду.

У цій же постанові Верховний Суд дійшов висновку, що місцезнаходження робочого місця працівника є істотною умовою державної служби у випадку його переміщення в інший населений пункт, що імпліцитно (не виражено) закладено у пункті 5 частини третьої статті 43 Закону України «Про державну службу», у якому йде мова про таку істотну умову державної служби як переміщення державного органу до іншого населеного пункту.

У цьому пункті закону по своїй суті особлива увага розташуванню робочих місць державних службовців приділяється з тих причин, що держава дбає про їхні інтереси не лише у разі зміни статусу посади, обов`язків, оплати праці, режиму служби, а й у випадку переміщення робочого місця до іншої місцевості.

Тому роботодавець вправі змінювати розташування робочого місця державного службовця без його згоди лише у межах тієї ж місцевості. У такому випадку зміни істотних умов праці не відбувається.

Водночас переміщення робочого місця до іншого населеного пункту тягне за собою зміну істотних умов державної служби, позаяк ставить перед працівником низку завдань з організації подальшого місця проживання, побуту, добирання до нового місця роботи та загалом тягне за собою додаткове фінансове навантаження з цього приводу.

У такому випадку застосування процедури зміни істотних умов праці здатне забезпечити дотримання необхідного балансу між приватними й публічними інтересами сторін. Адже з одного боку ця процедура є гарантією дотримання професійних і трудових прав державного службовця, що надає йому необхідний час для розв`язання подібних питань і прийняття рішення щодо подальшого проходження державної служби. З іншого боку ця процедура забезпечує роботодавцю належне вирішення кадрових й організаційних питань у законний та прозорий спосіб, не ставлячи їхнє розв`язання у залежність від волі працівника і не здійснюючи посягання на його права й інтереси.

Вказані висновки підтримані Верховним Судом і у постанові від 31.08.2023 у справі 160/7132/19.

З огляду на нормативне врегулювання спірних правовідносин, висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, якими врегульовано спірні правовідносини, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що у спірних правовідносинах мала місце зміна істотних умов державної служби.

Разом із тим, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд, колегія суддів Верховного Суду зазначила, що судом апеляційної інстанції при винесенні постанови, не враховано доводів позивача про те, що у відповідача не відбувалось жодних змін в організації виробництва і праці. Верховний Суд зазначив, що у спірних правовідносинах повідомленню позивача про зміну істотних умов державної служби мали передувати зміни в організації виробництва і праці, що стали підставою для зміни розташування робочого місця позивача з міста Чернівці до міста Івано-Франківськ.

Надаючи правову оцінку доводам апелянта в цій частині, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 32 Кодексу законів про працю України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи, у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 Кодексу законів про працю України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що зміна розташування робочого місця позивача, що знаходиться в адміністративному приміщенні за адресою: м.Чернівці, вул. Шевченка, 71-а, на робоче місце, що знаходиться в адміністративному приміщенні за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Сахарова, 23-а, у зв`язку із зміною істотних умов праці без згоди працівника допускається тільки у випадках змін в організації виробництва і праці, тобто перед зміною істотних умов праці повинні відбуватись зміни в організації виробництва і праці.

Матеріали справи не містять доказів того, що у Державній екологічній інспекції Карпатського округу, у зазначений період, відбулися зміни в організації виробництва і праці, що потягли за собою зміну істотних умов праці та необхідності зміни розташування робочого місця позивача без його згоди.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наказ в.о. начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 10 листопада 2022 року № 398-о "Щодо повідомлення про зміну істотних умов державної служби ОСОБА_1 " є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 10 листопада 2022 року № 398-о "Щодо повідомлення про зміну істотних умов державної служби ОСОБА_1 ".

Стягнути з бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції Карпатського округу (76014, м.Івано-Франківськ, вул.Академіка Сахарова, 23-а, код.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним витрати зі сплати судового збору у сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 лютого 2024 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.