Справа № 420/9383/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9383/23
13 лютого 2024 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши клопотання Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області про продовження процесуального строку для подання звіту про виконання рішення по справі № 420/9383/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області, Державної судової адміністрації України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні діїдії,-
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/9383/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області, Державної судової адміністрації України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області, Державної судової адміністрації України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн. на місяць, за період з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року.

Встановлено судовий контроль за виконанням цього рішення суду, а саме - зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області подати звіт про виконання цього рішення суду. Встановлено строк для подання звіту один місяць, що обчислюється з дати набрання цим рішенням суду законної сили.

Територіальним управлінням Служби судової охорони у Одеській області через систему «Електронний суд» 18.12.2023 року (вх. №ЕС/19171 від 18.12.2023 року), 26.12.2023 року (вх. №470007/23 від 27.12.2023 року) та 26.01.2023 року (вх. №ЕС/3855 від 26.01.2024 року) подано клопотання (тотожного змісту) про продовження процесуальний строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 у справі №420/9383/23 до надходження відповідних бюджетних асигнувань до територіального управління Служби судової охорони у Одеській області за КЕКВ 2800 «Інші видатки».

В обґрунтування клопотань зазначено, що виконання даного судового рішення потребує значного часу та виконання дій, які не залежать безпосередньо від територіального управління. Так, відповідно до ч.3 ст.148 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», головним розпорядником бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності Служби судової охорони є Державна судова адміністрація України. Розпорядником бюджетних коштів другого рівня є центральний орган управління Служби судової охорони, територіальні управління Служби судової охорони є розпорядниками бюджетних коштів третього рівня. З метою виконання зазначеного судового рішення територіальним управлінням Служби судової охорони у Одеській області був здійснений розрахунок потреби в коштах та 08.11.2023 надіслано лист до центрального органу управління Служби судової охорони щодо виділення додаткових кошторисних призначень на виконання рішення суду КЕКВ 2800 «Інші видатки» в сумі 454 597 грн.. Станом на теперішній час, додаткові кошторисні призначення для виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 на виконання зазначеного рішення суду територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області від центрального органу управління Служби не отримало. Згідно із вимогою викладеною в розпорядженні тимчасового виконувача обов`язків Голови Служби судової охорони №102/ОД від 27.10.2023 передбачалося Центральному органу управління Служби судової охорони, начальникам територіальних управлінь Служби судової охорони виплату додаткової винагороди за період з 01.01.2023 по 20.01.2023 здійснити діючим співробітникам, крім співробітників, відповідно до яких судове рішення про виплату цієї додаткової винагороди на дату видання наказу про виплату за період з 01.01.2023 по 20.01.2023 набрало законної сили. Враховую те, що станом на 06.11.2023 ОСОБА_1 був діючим співробітником, а зазначене рішення суду не набрало законної сили, згідно із наказом територіального управління Служби судової охорони у Одеській області № 584/ос від 06.11.2023 «Про виплату додаткової винагороди співробітникам територіального управління Служби судової охорони у Одеській області» ОСОБА_1 здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за січень 2023 року по КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців». Таким чином, територіальним управлінням Служби судової охорони у Одеській області вищезазначене судове рішення виконано частково відповідно до виділених бюджетних асигнувань від розпорядника бюджетних коштів центрального органу управління Служби судової охорони та згідно з затвердженим кошторисом територіального управління Служби судової охорони у Одеській області на 2023 рік за фондом оплати праці співробітників. Остаточне виконання зазначеного судового рішення має здійснюватися згідно виділених бюджетних асигнувань виключно по КЕКВ 2800 «Інші видатки».

Ухвалою від 06.02.2024 року суд прийняв прийняти до розгляду клопотання Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області про продовження процесуальний строк для подання звіту про виконання рішення по справі № 420/9383/23 та встановив ОСОБА_1 . 3-х денний строк з дня отримання даної ухвали для надання суду письмових пояснень по суті поданих клопотань.

Однак, у визначений судом строк жодних письмових пояснень по суті поданих клопотань до суду від ОСОБА_1 не надходило.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на тому, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Тому обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безмовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд, дослідивши клопотання відповідача про продовження процесуального строку для подання звіту про виконання рішення по справі № 420/9383/23, вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню шляхом встановлення Територіальному управлінню Служби судової охорони у Одеській області нового строку для подання звіту про виконання судового рішення та зобов`язання відповідача подати протягом трьох місяців звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року у справі № 420/9383/23.

Водночас суд звертає увагу на те, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суд своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Керуючись статтями 243, 248, 382 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області про продовження процесуального строку для подання звіту про виконання рішення по справі № 420/9383/23 - задовольнити частково.

Встановити Територіальному управлінню Служби судової охорони у Одеській області новий строк для подання звіту про виконання судового рішення у справі №420/9383/23.

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області подати протягом трьох місяців з дати отримання цієї ухвали звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року у справі № 420/9383/23.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Попередити відповідача, що у разі неподання звіту суд розгляне питання про накладення штрафу (у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Г.В. Лебедєва