Справа № 420/25962/23
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу в частині та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 26.09.2023 надійшов позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 в якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2023 року №558 «Про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності капітана ОСОБА_1 » в частині оголошення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дисциплінарного стягнення «догана»;

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_3 28.08.2023 року №558 «Про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності капітана ОСОБА_1 » в частині притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до повної матеріальної відповідальності у розмірі 51156,26 грн;

3. Визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2023 року №558 «Про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності капітана ОСОБА_1 » в частині притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до підвищеної матеріальної відповідальності у розмірі 476663,5 грн;

4. Визнані протиправним та скасувати пункт 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2023 року №558 «Про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності капітана ОСОБА_1 » в частині невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячної премії за серпень 2023 року;

5. Нарахувати та виплатити з військової частини НОМЕР_1 кошти на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішенням на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі невиплаченої щомісячної премії за серпень 2023 року.

Ухвалою від 02.10.2023 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 03.11.2023 року, задоволено клопотання представника відповідача про залучення третьої особи. Залучено до участі у справі №420/25962/23 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військову частину НОМЕР_2 . 04.07.2023 на розгляд командира військової частини НОМЕР_1 надійшов наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 12.06.2023 № 315 із копією матеріалів службового розслідування за фактом втрати майна служби РАО капітаном ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він є військовослужбовцем та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . Позивач, як командир мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 в період з 10.03.2023 по 12.03.2023 у складі 10 військовослужбовців мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 відповідно до бойового наказу командира НОМЕР_4 об ТрО № 7 дск від 26.02.2023 виконував бойові завдання в м. Бахмут Донецької області. 12.03.2023 в м. Бахмут Донецької області під час виконання бойового завдання позивачем втрачено 7.62 мм гвинтівку СВД № 65471-87 та тепловізійний приціл АТН Thor-4 (5Е02) з планкою Пікатіні. У зв`язку з втратою майна позивач звернувся із рапортом від 08.05.2023 на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 з проханням провести службове розслідування. На основі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 12.05.2023 № 212 «Про призначення службового розслідування» у позивача відібрано пояснення. 12.06.2023 командиром військової частини НОМЕР_2 видано наказ № 315 «Про результати службового розслідування». Даним наказом встановлена вина позивача у втраті гвинтівки та тепловізійного прицілу з планкою та наказано заступнику начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_2 надіслати копії матеріалів службового розслідування командиру військової частини НОМЕР_1 для прийняття рішення про притягнення позивача до матеріальної відповідальності. 28.08.2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №558 «Про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності ОСОБА_1 » З даним наказом позивач не погоджується, оскільки при проведенні службового розслідування не було враховано всіх обставин втрати військового майна в зоні активних бойових дій. Військове майно втрачене внаслідок непереборної сили військових дій. Службовим розслідуванням не встановлено причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, наявність неправомірних дій позивача, який відповідно до ст. 9 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо визначення обставин, що виключають кримінальну протиправність діяння та забезпечують бойовий імунітет в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 р. № 2124-ІХ звільняється від відшкодування шкоди, заподіяної ним під час виконання бойових завдань внаслідок дії обставин непереборної сили військових дій. Також згідно п.5 наказу позивачу невиплачена в серпні 2023 року щомісячна премія. Позивач вважає, що наказ відповідача є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

31 жовтня 2023 року до суду від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що з викладеними у позовній заяві доводами відповідач не погоджується, а вимоги позивача не визнає в повному обсязі. Відповідач ужив усіх наявних процесуальних засобів для з`ясування обставин події (втрати озброєння), в тому числі для перевірки фактів, що могли б виключати матеріальну відповідальність позивача. На підставі двох службових розслідувань проведених у військовій частині НОМЕР_2 було видано наказ № 553 від 28.08.2023 року. Матеріали двох службових розслідувань з достатньою повнотою встановлюють обставини події, наявність правопорушення позивача та його вину у завданні збитків державі.

13 листопада 2023 року до суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - військової частини НОМЕР_2 надійшли пояснення, де зазначено, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. В ході проведення службового розслідування встановлено, а поясненнями ОСОБА_1 від 22.05.2023 та 14.07.2023 підтверджено факт отримання зазначеним військовослужбовцем 7,62 мм гвинтівки СВД2 № 65471-87 і тепловізійного прицілу АТN Thor-4 384 відповідно до накладної на видання (здавання) військового майна № 142 від 06.03.2023. Розслідуванням встановлено, що втрата військового майна відбулась у період виконання ОСОБА_1 бойових завдань на різних бойових позиціях протягом 07.03.2023 12.03.2023, а втрачена зброя залишена у вказаний період на позиції «Общага» без нагляду та охорони, що є грубим порушенням вимог п.2, п. 3 розділу Х Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359. Повідомлення Ігнатьєвим щодо втрати військового майна в ході ведення бойових дій та клопотання щодо проведення відповідного службового розслідування надано командирові військової частини НОМЕР_2 майже через два місяці з моменту втрати цього майна, що є грубим порушенням вимог п.6 розділу І п. 10, 59 розділу V наказу Міністерства оборони України № 440 від 17.08.2017. Враховуючи, що причини та умови, що сприяли втраті закріпленого за ОСОБА_1 озброєння, встановлені в ході проведення службових розслідувань (та частково підтверджуються поясненнями ОСОБА_1 ) і полягають у неналежному виконанні ним службових обов`язків та порушенні профільних нормативно-правових актів з питань організацій військової служби, можливість застосування бойового імунітету повністю виключається. В ході надання пояснень ОСОБА_1 в рамках проведених службових розслідувань, а також у позовній заяві не зазначено та не надано доказів того, що діяння позивача щодо залишення без нагляду закріпленого озброєння обумовлено необхідністю запобігання виникнення іншої шкоди та завдання такої шкоди неможливо було уникнути іншим способом, ніж шляхом вчинення відповідного діяння.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивом на позовну заяву, поясненнями третьої особи, дослідивши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.

Капітана запасу ОСОБА_1 , призначеного наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 14 січня 2022 року № 20 на посаду заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_2 , з 24 січня 2022 року зараховано до списків особового складу, що підтверджено витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.01.2022 № 3.

ОСОБА_1 , (військове звання капітан) відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 , від 12.07.2022 року № 144 призначений на посаду командира стрілецької роти військової частин НОМЕР_2 , що підтверджено записами в посвідченні офіцера (а.с.28-29).

23.02.2023 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 54 капітана ОСОБА_1 , призначено на посаду командира мінометної батареє військової частини НОМЕР_2 , що підтверджено витягом з наказу №54 командира військової частини НОМЕР_2 .

06.03.2023 року командир мінометної батареї капітан ОСОБА_1 у службі забезпечення РАО військової частини НОМЕР_2 отримав військове майно в тому числі: один тепловізійний приціл ATN Thor-4 384 1/25 х 19 мм (5Е02) з планкою Пікатіні вартістю 54465,65; одну гвинтівку СВДН2 № 65471 - 87, 7,62 мм вартістю 69110,68, що підтверджено накладною на видання (здавання) військового майна у військовій частині НОМЕР_2 № 142 від 06.03.2023 року.

08 травня 2023 року командиром мінометної батареє військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_2 подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_2 про призначення службового розслідування по факту втрати під час виконання бойових завдань в м. Бахмут Донецької області в період з 07.03.2023 по 12.03.2023 року військового майна:

- 7.62 мм гвинтівка СВДН2 № 65471 1987 року випуску (к-т);

- тепловізійний приціл ATN Thor-4 (5Е02) з планкою Пікатіні.

12 травня 2023 року командиром військової частини НОМЕР_2 прийнято наказ № 212 «Про призначення службового розслідування за фактом втрати військового майна служби РАО військової частини НОМЕР_2 ».

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.05.2023 року № 133 капітана ОСОБА_1 , командира батареї НОМЕР_4 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_5 окремої бригади територіальної оборони, зараховано наказом начальника Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України (по особовому складу) від 20 квітня 2023 року № 70 звільнено із займаної посади і призначено оперативним черговим командного пункту штабу 122 окремої бригади територіальної оборони.

Під час проведення службового розслідування 22.05.2023 року ОСОБА_1 надав пояснення, де зазначив, що перебуваючи на посаді командира МБ в/ч НОМЕР_2 , в період з 07.03 по 12.03.2023 року виконував бойові розпорядження командира в/ч НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 . Знаходився в складі 10 військовослужбовців мінометної батареї. СВД та тепловізор залишився на «Общазі», зі слів в/с 93 ОМБР вона там потрібна не була. Повернувшись в «Общагу» за БК (орієнтовно 10.03.2023 р) не знайшов СВД та тепловізор. 12.03.2023 вночі відбулась ротація з позицій.

Також під час проведення службового розслідування:

- опитаний 22.05.2023 року головний сержант мінометної батареї в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_3 пояснив, що 07 березня в складі мінометної батареї перебуваючи на посаді головного сержанта мінометної батареї під командуванням лейтенанта Слуцького прибули в м. Бахмут в «Общагу» 93 бригади.коли виходивна позицію СВД з прицілом залишалася в «Общазі». Представник 93 бригади сказав всю лишню зброю залишити в « ОСОБА_4 ». Коли поверталися 14.05.2023 вночі СВД і приціла не бачив;

- опитаний 22.05.2023 року сержант з матеріального забезпечення мінометної батареї в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_5 , пояснив, що він 26 лютого 2023 р. в складі 3 стрілецької роти в/ч НОМЕР_2 на посаді командира відділення стрілецької роти виконував бойове завдання в м. Бахмут на позиції «Общага». До 07.03.2023 року знаходився в підвальному приміщенні позиції « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в цей день прибули військовослужбовці зі складу мінометної батареї. Вони розгрузили свої речі і склали в купу біля кроваті. Серед речейбула гвинтівка СВД з прицілом. Як тільки вони прибули їх розподілили по позиціях. Речі мінометної батареї разом с СВД залишилися у підвалі. 14 березня 2023 року ми в складі групи повернулись до підвалу « ІНФОРМАЦІЯ_4 », СВД з прицілом вже не було, особисті речі мінометної батареї були розкрадені;

- опитаний 29.05.2023 року ОСОБА_6 , пояснив, що перебуваючи на посаді командира 3-ї стрілецької роти в/ч НОМЕР_2 в період з 26.02.2023 по 10.03.2023 року виконував бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 та був свідком того як представник 93 бригади, наказав залишити СВД на «Общазі» мотивуючи тим, що на позиції вона буде зайвою, так як зразу приверне до себе увагу.

Згідно довідки - розрахунку № 19 від 10.06.2023 року вартість втраченої зброї капітаном ОСОБА_1 та згідно відомості визначення залишкової вартості військового майна станом на 10.06.2023 року - становить 104822,61 грн.

За результатами службового розслідування 12.06.2023 року складено Акт, відповідно до висновків якого встановлено наявність вини командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 у втраті 7.62 мм гвинтівки СВДН2 № 65471 та тепловізійного прицілу ATN Thor-4 (5Е02) з планкою Пікатіні, що спричинило завдання матеріальної шкоди державі на загальну суму 533819,76 грн. (згідно довідки-розрахунку служби РАО), з урахуванням підвищеної матеріальної відповідальності.

В Акті зазначено, що своїми діями капітан ОСОБА_1 порушив вимоги: ст. 1, ст. 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», ст. 11, ст. 112 Закону України «Про Статут внутрішньої служби України».

12.06.2023 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 315 «Про результати службового розслідування», наказано: службове розслідування вважати завершеним. В даному наказі встановлена вина командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 у втраті 7.62 мм гвинтівки СВДН2 № 65471 -87 та тепловізійного прицілу ATN Thor-4 (5Е02) з планкою Пікатіні. Також в наказі наказано заступнику начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_2 у п`ятиденний строк з дати завершення розслідування надіслати копії матеріалів службового розслідування командиру військової частини НОМЕР_1 для прийняття рішення про притягнення капітана ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності за шкоду завдану втратою майна служби РАО.

Відповідно до вимог ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, листа командира військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2023 № 2/3048, з метою встановлення додаткових обставин, уточнення причин і умов, що сприяли втраті майна служби РАО капітаном ОСОБА_1 , встановлення ступеню вини службових осіб військової частини НОМЕР_2 , чиї дії або бездіяльність обумовили втрату військового майна, 15.07.2023 року командиром військової частини НОМЕР_2 прийнято наказ № 3/410 «Про призначення службового розслідування», в якому наказано провести службове розслідування з метою встановлення додаткових обставин, уточнення причин і умов, що сприяли втраті майна служби РАО капітаном ОСОБА_1 .

Під час встановлення додаткових обставин: 14.07.2023 року опитаний ОСОБА_1 , 01.08.2023 опитаний сержант із матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_7 ; 01.08.2023 опитаний сержант із матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_8 ; 01.08.2023 опитаний водій 7 механізованої роти 3МБ військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_9 ; 01.08.2023 опитаний водій 1 мінометної батареї 1 МБ військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_10 ; 01.08.2023 опитаний головний сержант 7 механізованої роти 3МБ військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_11 ; 01.08.2023 опитаний командир механізованої роти військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_12 ; 01.08.2023 опитаний командир роти військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_13 ; 18.07.2023 опитаний головний сержант батальйону військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_14 .

За результатами службового розслідування з метою встановлення додаткових обставин по факту втрати майна служби РАО військової частини НОМЕР_2 , 13.08.2023 року складено Акт, відповідно до висновків якого встановлено, що капітан ОСОБА_1 допустив грубе порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні своїх службових обов`язків та відсутності організації охорони закріпленого військового майна, наслідком чого стала втрата 7.62 мм гвинтівки СВДН2 № 65471-87 та тепловізійного прицілу ATN Thor-4 (5Е02) з планкою Пікатіні.

13.08.2023 командиром військової частини НОМЕР_2 прийнято наказ № 399/1 «Про результати службового розслідування», наказано: службове розслідування вважати завершеним. Даним наказом встановлена вина командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 у втраті 7.62 мм гвинтівки СВДН2 № 65471 та тепловізійного прицілу ATN Thor-4 (5Е02) з планкою Пікатіні. Також в наказі наказано заступнику начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_2 у п`ятиденний строк з дати завершення розслідування надіслати копії матеріалів службового розслідування командиру військової частини НОМЕР_1 для прийняття рішення про притягнення капітана ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності за шкоду завдану втратою майна служби РАО.

28.08.2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ №558 «Про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності капітана ОСОБА_1 » в якому наказано:

1. За порушення вимог статей 1 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16 і 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 4 розділу 1 і пункту 2 розділу Х Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 № 359, притягнути оперативного чергового командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 (який до 13.05.2023 займав посаду командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 ) капітана ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти стягнення «ДОГАНА».

2. Начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 занести відповідно до вимог розділу ІV Дисциплінарного статуту Збройних Смл України відомості про накладене дисциплінарне стягнення до службової картки капітана ОСОБА_1 .

3. На підставі статті 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та пункту 1 частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» оперативного чергового командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 (який до 13.05.2023 займав посаду командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 ) капітана ОСОБА_1 за втрату тепловізійного прицілу ATN Thor-4 384 з планкою Пікатіні притягнути до повної матеріальної відповідальності у розмірі 51156,26 гривень.

4. На підставі статті 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та частини 3 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» оперативного чергового командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 (який до 13.05.2023 займав посаду командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 ) капітана ОСОБА_1 за втрату 7.62 мм гвинтівки СВДН2 № 65471-87 притягнути до підвищеної матеріальної відповідальності у розмірі 476663,50 грн.

5. Помічнику командира військової частини з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 відповідно до пункту 5 розділу ХVІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, не виплачувати щомісячну премію оперативному черговому командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_1 за серпень 2023 року.

Вважаючи протиправними п.1, п.3, п.4, п.5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2023 року № 558, представник позивача звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч.1). Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч.4).

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначено в Статуті внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженому Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут).

Відповідно до ст. 9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Приписами ст. 11 Статуту, визначено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: … свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; …постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; …. знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно… бути пильним …

Згідно ст. 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно ст. 112 Статуту визначено обов`язок командира роти (корабля 4 рангу):

- підтримувати особовий склад роти (корабля), озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності;

- досконало знати і вміло володіти всіма видами зброї і техніки роти, правильно їх зберігати, використовувати та особисто перевіряти їх наявність, утримання та бойову готовність, проводити планові та позапланові (раптові) перевірки наявності та стану озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пально-мастильних матеріалів та майна роти;

- суворо стежити за виконанням особовим складом заходів безпеки під час проведення занять і робіт, за поводженням зі зброєю, боєприпасами і технікою, їх обслуговуванням та бойовим застосуванням, за своєчасним здаванням на склад невитрачених боєприпасів та вибухових речовин;

- організовувати розміщення особового складу в місцях постійної дислокації та в польових умовах, підтримувати внутрішній порядок і дисципліну в роті;

- організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти (корабля), перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік.

Згідно із статтями 26 та 27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затверджено наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608 (далі Порядок №608).

Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі- військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі (п.1 Порядку № 608).

Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення (п.2 Порядку № 608).

Відповідно до п. 1 розділу II Порядку № 608, службове розслідування може призначатися у разі: втрата або викрадення зброї чи боєприпасів.

Положеннями зазначеного Порядку визначено, що особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування ( п.8 розділу III Порядку № 608).

Особи, які проводять службове розслідування, мають право, зокрема, запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування) (п. 2 розділу IV Порядку № 608).

У разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб (п.1 розділу VIII Порядку № 608).

Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду (п.2 розділу VIII Порядку № 608).

До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини(п.3 розділу VIII Порядку № 608).

Наказом Міністерства оборони України від17.08.2017 №440 затверджено Інструкцію з обліку військового майна у Збройних Силах України (далі Інструкція №440).

Ця Інструкція визначає механізм організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами, військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами вищих навчальних закладів, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), і є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна.

Дія цієї Інструкції поширюється на структурні підрозділи апарату Міністерства оборони України (далі - Міноборони), Генерального штабу Збройних Сил України (далі - Генеральний штаб), інші органи військового управління, а також військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи та організації Збройних Сил (далі - військові частини), які ведуть власне військове (корабельне) господарство на правах окремої військової частини та облік закріпленого за ними військового майна (п.1 розділу І Інструкції № 440).

Згідно з п.6 та 7 розділу І Інструкції №440 обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним. Облік військового майна ведеться у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках за відповідною (визначеною) номенклатурою.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції № 440 первинними документами є накладні, вимоги, відомості, акти, атестати та інші документи, які призначені для оформлення і підтвердження здійснених господарських операцій, що пов`язані з рухом і зміною вартісного та якісного (технічного) стану військового майна, і є підставою для записів облікових даних в облікових регістрах.

Положеннями п.10 розділу V Інструкції №440 встановлено, що облік наявності, руху і якісного (технічного) стану військового майна в підрозділі організовує командир підрозділу. У підрозділі ведуться облікові документи відповідно до переліку облікових документів, що ведуться в підрозділі

Порядок організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів до неї військовослужбовцям у структурних підрозділах Міністерства оборони України визначений в Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженій наказом Міністра оборони України 29.06.2005 № 359 (у редакції наказу Міністерства оборони України 20.10.2015 № 569) (далі Інструкція № 359).

Відповідно до п. 2 розділу I Інструкції № 359, стрілецька зброя - табельна та нетабельна зброя: револьвери, пістолети, гвинтівки, карабіни, автомати, пістолети-кулемети, кулемети, сигнальні пістолети, ручні гранатомети, запасні стволи кулеметів, пристрої для навчальних стрільб, спортивна та навчальна зброя, зброя спеціального призначення.

В п.4 розділу 1 Інструкції № 359 зазначено, що командири батальйонів, рот, взводів та прирівняні до них особи (далі - командири підрозділів) повинні особисто перевіряти наявність і комплектність всієї стрілецької зброї та боєприпасів особового складу.

Положеннями п. 2 розділу Х Інструкції № 359 передбачено, що військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі. У разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику).

Відповідно п.3 розділу Х Інструкції № 359, у польових умовах, на привалах, блокпостах та опорних пунктах стрілецька зброя встановлюється в похідні мотузкові ставниці. Під час розміщення в похідних наметах стрілецьку зброю дозволяється зберігати безпосередньо в наметах на підкладках, при цьому не допускається доторкання зброї до ґрунту та полотна намету. Під час розміщення в будівлях, інших пристосованих для проживання приміщеннях стрілецьку зброю дозволяється зберігати: поставленою стійко до стіни; підвішеною за ремені на цвяхах або складеною на полицях. Зберігання стрілецької зброї навалом забороняється. Місця, де зберігаються стрілецька зброя та боєприпаси, повинні постійно перебувати під охороною. Охорона місць, де зберігаються стрілецька зброя та боєприпаси, здійснюється в загальній системі охорони блокпоста або опорного пункту. У базових таборах на блокпостах і на опорних пунктах облаштовуються місця заряджання (розряджання) зброї.

Відповідно до ст. 11 Статуту, на військовослужбовця покладено обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, бути пильним.

При цьому, Інструкції №359 та №440, які регулюють порядок ведення обліку військового майна, а також положення Статуту внутрішньої служби ЗСУ встановлюють певні алгоритми взаємодії та правила поведінки для військовослужбовців, в тому числі в частині обліку, видачі, отримання, здачі військового майна та його списання, і покладають обов`язок дотримуватися цих алгоритмів і правил, з метою недопущення розкрадання, втрати тощо військового майна.

Судом встановлено, що згідно з накладною на видання військового майна від 06.03.2023 №142 в службі забезпечення РАО військової частини НОМЕР_2 , командиром мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_1 було отримано військове майно, в тому числі: тепловізійний приціл ATN Thor-4 3841.25 х 19мм (5Е02) з планкою Пікатіні, ціна 54465,65; 7.62 мм гвинтівка СВДН2 № 65471 87, ціна 69110,68, що підтверджено підписом ОСОБА_1 .

Представник позивача в позовній заяві зазначає, що 12.03.2023 в м. Бахмут Донецької області під час виконання бойового завдання позивачем втрачено 7.62 мм гвинтівку СВДН2 № 65471-87 та тепловізійний приціл ATN Thor-4 (5Е02) з планкою Пікатіні.

З аналізу наведених вище норм законодавства та з досліджених судом матеріалів службового розслідування, зокрема Акту службового розслідування та пояснень позивача та опитаних під час проведення службового розслідування військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_6 , вбачається, що капітан ОСОБА_1 перебуваючи на посаді командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 , під час виконання бойового завдання №58дск з 07.03.2023 по ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Бахмут Донецької області перебуваючи в приміщенні гуртожитку («перевалочна база» для особового складу прибулих підрозділів, провідників та перебування поранених) 07.03.2023 року залишив без належної охорони 7.62 мм гвинтівку СВДН2 № 65471 та тепловізійний приціл ATN Thor-4 (5Е02) з планкою Пікатіні. Повернувшись в приміщення гуртожитку (орієнтовно 10.03.2023 р) не знайшов СВД та тепловізор. Отже ввірене капітану ОСОБА_1 військове майно було ним втрачене не під час виконання бойового завдання, а залишене в місці дислокації особового складу прибулих підрозділів.

Про подію втрати військового майна яка сталася в період з 07.03 по 12.03.2023 року (з пояснень позивача від 22.05.2023 року, що виявив втрату СВД орієнтовно 10 березня 2023 року) позивач в порушення ст.8 Закону №160 повідомив командира військової частини рапортом лише 08 травня 2023 року.

Посилання позивача в поясненнях від 14.07.2023 року, що «перший рапорт від мене на ім`я командира в/ч НОМЕР_2 про виявлення втрати СВД та прицілу було написано ще 15 березня, після виходу з району виконання бойових завдань останнього мого в/с. Так як стройова частина знаходилась в м. Роздільна не було можливості його безпосередньо зареєструвати особисто (реєстрували іншим способом) та в результаті він втрачений.» суд вважає необґрунтованим, оскільки до суду не надано належні та достовірні докази щодо подачі позивачем рапорту щодо втрати майна 15.03.2023 року.

В поясненнях позивача від 14.07.2023 року зазначено, що «До моменту заходу на позицію з моїх в/с МБ нікого не було на точці «Общага», я був вимушений із за виконання бойового наказу КР, залишити там 7.62 мм гвинтівку НОМЕР_7 (1987 р.в.) без ПСО та тепловізійний приціл до неї - Thor-4 (5Е02)».

Проте дані твердження позивача спростовуються поясненнями наданими 01.08.2023 року командиром роти військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_13 , який зазначив, що «З метою запобігання демаскування КСП було прийнято рішення зробити перевалочний пункт для в/с в підвальному приміщенні гуртожитку. Там знаходились в/с 93 ОМБР позивний ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . В гуртожитку знаходились відказник та групи в/с які відповідали за евакуацію в/с та в/с які були провідниками які виводили на позиції в/с. Зброя поранених надходила на КСП роти яка була знищена разом з КСП в 5поверхівці. Далі зброя поранених надходила на нове КСП в 9-поверхівці.. Не одноразово заходив в гуртожиток до своїх в/с для постановок завдань, під час знаходження в гуртожитку в приміщенні бібліотеки спостерігав СПГ9. Необхідності використовувати СПГ9 в міських боях не потрібно».

Отже з зазначених пояснень не встановлено, що позивач виконував бойові накази командира роти та у зв`язку з цим було втрачене гвинтівку СВД та тепловізійний приціл.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України від 03.10.2019 №160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі Закон №160).

Статтею 2 Закону № 160 передбачено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони (далі - особи).

Відповідно до ст. 3 Закону №160 підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність (ч.1). Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди (ч.2).

В розділі ІІ Закону №160 визначено 3 види матеріальної відповідальності, а саме обмежена матеріальна відповідальність, повна та підвищена матеріальна відповідальність.

Відповідно до ст. 6 Закону №160, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей (ч.1). Особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України (.3).

Згідно з ст. 7 Закону №160 розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду (ч.1). Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами (ч.2).

Приписами ст.8 Закону №160 визначено, що посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів (ч.1). У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника) (ч.2). Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць (ч.3). Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань (ч.5). За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності (ч.6). Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню (ч.7).

В ст. 9 Закону №160, визначено, що завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок: 1) дії непереборної сили; 2) необхідної оборони; 3) крайньої необхідності; 4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження; 5) виправданого службового ризику; 6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус; 7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації (ч.1). Обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування (ч.3).

Відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону (ч.1 ст.10 Закону №160). Стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення (частина 1 статті 13 Закону №160).

Отже Підстави та умови притягнення позивача до матеріальної відповідальності передбачені ст. 3 Закону №160.

Лише при наявності й доведеності існування всіх передбачених спеціальним законом умов, можливо притягнути військовослужбовця до матеріальної відповідальності.

З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що умовами притягнення позивача до матеріальної відповідальності є:

- наявність шкоди, це втрачене військове майно (згідно довідки розрахунку № 19 від 10.04.2023 року та відомості щодо визначення залишкової вартості військового майн служби РАО станом на 10.06.2023 року): тепловізійний приціл ATN Thor-4 384 1.25-5 х 19мм (5Е02) з планкою Пікатіні, ціна 57156,26; 7.62 мм гвинтівка СВДН2 № 65471 87, ціна 47666,35;

- протиправна поведінка: грубе порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні своїх службових обов`язків та відсутність організації охорони закріпленого військового майна (проявив недбалість, не був пильний, та не належно зберігав ввірене державне майно);

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою полягає в тому, що невиконання позивачем ст. 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (додержуватися Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги військових статутів), ст.11, ст. 112 Статуту Внутрішньої Служби (берегти державне майно, бути пильним), (правильно зберігати зброю), та наказу Міноборони України № 359 від 29.06.2005( військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі) призвело до втрати майна.

- вина особи в завданні шкоди: у формі непрямого умислу яка полягає у тому, що особа хоча і не бажає, але свідомо припускає настання суспільно небезпечних наслідків.

Враховуючи положення ст. 6 Закону №160 відповідач правомірно притягнув ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до повної матеріальної відповідальності у розмірі 51156,26 грн за втрату тепловізійного прицілу ATN Thor-4 з планкою Пікатіні; та у частині притягнення ОСОБА_1 , до підвищеної матеріальної відповідальності у розмірі 476663,5 грн за втрату 7.62 мм гвинтівки СВДН2 № 65471 87 (залишкова вартість гвинтівки СВДН2 - 47666,35, та підвищена матеріальна відповідальність з урахуванням десятикратного розміру гвинтівки становить 476663,50 грн.)

Таким чином, суд вважає, що службовим розслідуванням доведено склад правопорушення, який вчинив позивач та за який його правомірно притягнуто до матеріальної відповідальності, оскільки позивач не вжив всіх заходів по збереженню майна: не тримав його при собі, залишив без належної охорони.

Представник позивача в позовній заяві посилається, як на підстави звільнення від відповідальності позивача на бойовий імунітет.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» бойовий імунітет - звільнення військового командування, військовослужбовців, поліцейських поліції особливого призначення Національної поліції України, добровольців Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, осіб, визначених Законом України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України", від відповідальності, у тому числі кримінальної, за втрати особового складу, бойової техніки чи іншого військового майна, наслідки застосування збройної та іншої сили під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком, крім випадків порушення законів та звичаїв війни або застосування збройної сили, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З зазначених положень Закону, вбачається, що військовослужбовці звільняються від відповідальності за втрату військового майна: під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту; виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком, крім випадків порушення законів.

Суд звертає увагу, що позивач всупереч ст. 77 КАС України, не довів суду належними та допустимими доказами, що втрата 7.62 мм гвинтівки СВДН2 № 65471 та тепловізійного прицілу ATN Thor-4 (5Е02) з планкою Пікатіні сталась саме, в зв`язку з виконанням бойового завдання, а не в зв`язку з невиконанням позивачем приписів Статуту та наказу Міністерства оборони України № 359.

Згідно ст. 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Статтею 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту «б» ч. 1 ст. 48 Дисциплінарного статуту одним із дисциплінарних стягнень які можуть накладатися на військовослужбовця є догана.

Відтак, підсумовуючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку суд доходить висновку, що капітан ОСОБА_1 проходячи військову службу на посаді командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 допустив грубе порушення військової дисципліни, яке виразилось у неналежному виконані службових обов`язків та не організації охорони закріпленого (ввіреного) військового майна РАО (залишивши його без належного нагляду), наслідком чого стала втрата майна.

Факт втрати позивачем 7.62 мм гвинтівки СВДН2 № 65471-87 та тепловізійного прицілу ATN Thor-4 (5Е02) з планкою Пікатіні, доведений матеріалами службового розслідування.

А тому відповідач дійшов обґрунтованого висновку про порушення позивачем вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, що кваліфіковано як дисциплінарний проступок вчинення якого є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ст.7 Дисциплінарного статуту, застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.05.2023 року № 133 капітана ОСОБА_1 , командира батареї НОМЕР_4 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_5 окремої бригади територіальної оборони, зараховано наказом начальника Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України (по особовому складу) від 20 квітня 2023 року № 70 звільнено із займаної посади і призначено оперативним черговим командного пункту штабу НОМЕР_5 окремої бригади територіальної оборони.

Отже станом на дату прийняття командиром військової частини НОМЕР_1 наказу № 558 від 28.08.2023 року «Про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності капітана ОСОБА_1 » позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 та відповідно до ст. 7, 54 Дисциплінарного статуту, командир військової частини НОМЕР_1 є уповноваженою особою та правомірно, у відповідності до приписів чинного законодавства притягнув до дисциплінарної відповідальності та наклав стягнення у вигляді «ДОГАНА» на капітана ОСОБА_1 та притягнув його до матеріальної відповідальності.

Що ж до невиплати позивачу премії за серпень 2023 року суд враховує, що згідно п.5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказ Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у разі порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до матеріальних збитків, - за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності.

Беручи до уваги факт встановлення та документування втрати позивачем 7.62 мм гвинтівки СВДН2 № 65471 - 87 та тепловізійного прицілу ATN Thor-4 (5Е02) з планкою Пікатіні, чим заподіяні матеріальні збитки, командир військової частини мав обґрунтовані підстави для прийняття наказу про не виплату позивачу премії у серпні 2023 року.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 558 від 28.08.2023 року в частині п. АДРЕСА_2 та про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити кошти на відшкодування шкоди, заподіяної протиправним рішенням на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі невиплаченої щомісячної премії за серпень 2023 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 );

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 )

Третя особа: військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ).

Суддя О.А. Вовченко