Справа № 480/11576/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Сидорук А.І., за участю секретаря судового засідання - Гонтаренко І.І., розглянув адміністративну справу
за позовом Акціонерного товариства ''Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання''
до - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області,
треті особи: 1. Акціонерне товариство ''Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг'';
2. Товариство з обмеженою відповідальністю ''Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання'';
про визнання протиправною та скасування постанови.
За участю представників сторін та третіх осіб:
від позивача - при розгляді справи - ОСОБА_1 , при оголошені рішення - не прибув;
від відповідача - не прибув;
від третіх осіб - не прибули.
1. Суть спору. Заяви учасників справи. Процесулаьні дії суду.
1.1. Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову АСВП № 57084810 від 12.10.2023 про опис та арешт майна боржника, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Ричкалем С.П.
1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірною постановою накладено арешт на майно, а саме 52 одиниці рухомого майна, яке знаходиться за адресою проспект Перемоги, 30, м. Суми та призначено особою відповідальною за зберігання майна - директора позивача. За вказаною адресою будь-яке майно не належить позивачу на праві власності, а отже посадовими особами відповідача проведено опис та арешт рухомого майна третіх осіб, а не позивача. Матеріали виконавчого провадження не містять доказів того, що відповідач звертався до третіх осіб і отримав інформацію про те, що вказане у постанові майно належить позивачу. Щодо права позивача на оскарження постанови, то позивач зазначає, що спірною постановою покладені на нього не передбачені чинним законодавством обов`язки та негативні наслідки.
1.3. 08.11.2023 судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
1.4. Справа неодноразово відкладалась, у зв`язку із значним обсягом інформації, яку необхідно з`ясувати та доказів, які необхідно зібрати для об`єктивного розгляду справи, а також з урахуванням клопотань учасників справи.
1.5. 17.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.
1.6. Відзив мотивований тим, що на виконанні відповідача перебуває зведене виконавче провадження АСВП № 57084810, об`єднане 27.08.2018, про стягнення заборгованості з позивача. 16.08.2023 на адресу позивача було надіслано вимогу державного виконавця про надання інформації про майно, на яке першочергово можна звернути стягнення для подальшого його опису та арешту. Відповідь на вимогу до відділу не надходила. 07.09.2023 виконавцем на адресу позивача направлено запит про надання майна для опису, відповідь на який не отримано. Зазначає, що 12.10.2023 учасники виконавчої групи безперешкодно потрапили на територію за адресою: проспект Перемоги, 30, м. Суми, де в подальшому, не у виробничих приміщеннях та цехах, було виявлено рухоме майно з наявними ознаками тривалого не використання в господарській діяльності, яке було внесено до спірної постанови, яке, на переконання відповідача, є майном позивача.
1.7. 29.11.2023 до суду надійшли два клопотання відповідача про долучення доказів, а саме з роздруківками фото майна, яке було внесено державним виконавцем до постанови АСВП № 57084810 від 12.10.2023 про опис та арешт майна боржника.
1.8. Судом 19.12.2023 постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи та залучено до участі у справі АТ ''Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг'', а саме в якості третьої особи. 06.02.2024 вказана особа надала письмові пояснення по справі.
1.9. 02.01.2024 відповідач надав до суду клопотання про долучення доказів. 03.01.2024 відповідачем надано письмові пояснення по справі та докази.
1.10. 03.01.2024 судом було залучено до участі у справі ТОВ ''Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання'', а саме в якості третьої особи.
1.11. 08.02.2024 ТОВ ''СМНВО'' надало письмові пояснення по справі.
1.12. Представник позивача в судовому засіданні усно зазначив, що наполягає на задоволені заявлених позовних вимог.
2. Встановлені судом фактичні обставини.
2.1. На виконанні у відповідача перебуває зведене виконавче провадження № 57084810 про стягнення заборгованості з позивача (а.с. 66-67, том 1, а.с. 157-158, том 2).
2.3. 12.10.2023 відповідачем у виконавчому провадженні № 57084810 було складено акт в якому зафіксовано, те що посадові особи відповідача безперешкодно потрапили на територію за адресою проспект Перемоги, 30, м. Суми (а.с.71, том 1).
2.4. 12.10.2023 відповідачем було складено постанову про опис та арешт майна позивача за адресою: проспект Перемоги, 30, м. Суми. Відповідальною особою за зберігання майна визначено директора позивача - Забіцького В.В. (спірна постанова) (а.с.17-20, том 1).
2.5. Слід звернути увагу, що вказаним діям передувало направлення відповідачем позивачу вимог від 16.08.2023, вимоги від 01.09.2023, що підтверджується коміями вимог та доказів їх напрвлення, а також запит від 07.09.2023 (а.с.150-152, 154-156, том 2). Копії вимог та запиту були надані на виконання вимог суду.
2.6. У вимогах відповідач просив позивача самостійно надати перелік майна, яке йому належить.
2.7. Позивач на вимоги не відреагував. Не надав позивач такого переліку ні відповідачу, ні суду. Крім того, позивач стверджуючи, що відповідач не перевірив належність позивачу спірного майна, не зазначає, як може бути перевірена така інформація. Тим більше, згідно чинного законодавства обов`язок проводити інвентаризацію, знати та обліковувати належне товариству майно, покладається на позивача, в тому числі керівника. У разі надходження запиту від державного виконавця товариством може бути надано таку інформацію, а у разі, якщо майно не належить надано обгрунтовану інформацію, відповідно до чинного законодавства, що таке майно не належить підприємству або вибуло з його володіння, щоб виконавець міг корегувати свої дії і рішення.
2.8. На переконання суду, хоча вказане і не є безпосереднім предметом доказування по даній справі, у відповідача були правомірні підстави стверджувати, що мова йде саме про майно позивача, коли він приймав спірну постанову.
2.9. Роздруківки фото описаного та арештованого майна містять в матеріалах справи (т. 1 а.с.106-250, т. 2 а.с.1-132). Суд звертає увагу, що відповідачем не зазначено конкретно відповідності між описаним в спірній постанові рухомим майном та їх відображенням на конкретних фотознімках. На перконання суду, вказані докази не підтверджують і не спростовують обставин, які підлягають дослідженню в даній справі.
2.10. У зв`язку з відсутністю під час виконавчих дій представників боржника, 13.10.2023 вказану постанову направлено позивачу, яка отримана ним 16.10.2023, що позивачем не спростовується (а.с. 41, том 1).
2.11. Позивач не погоджується з постановою виконавця про опис та арешт майна, оскільки за адресою: проспект Перемоги, 30, м. Суми, не знаходиться майно позивача, а власником описаного та арештованого майна є інша особа. В той же час, на позивача, як боржника у зведеному виконавчому провадження, постановою покладені не передбачені чинним законодавством обов`язки та негативні наслідки, а тому він звернувся до суду з даним позовом.
2.12. Суд звертає увагу, що в ухвалі суду від 19.12.2023 зобов`язував позивача надати список майна, у разі, якщо воно належить позивачу або якщо позивачу відомо, що воно належить третім особам, то зазначити на яких правових підставах та кому. Список майна наданий не був. Не надано суду і пояснень, чому позивачем на вимогу відповідача не було надано списку майна, для можливості визначити належне позивачу майно. Не надав позивач і доказів, з урахуванням аргументів відповідача, що свідчать про підстави вибуття з його володіння спірного майна.
2.13. Крім того, до участі у справі було залучено третіх осіб - ТОВ "СМНВО" та АТ "СМНВО - Інжинірінг".
2.14. Суд зобов`язав АТ "СМНВО-Інжинірінг" надати пояснення, на якій правовій підставі на її території знаходилось спірне майно, а також, які дії були вчинені для розшуку власника вказаного майна та чи зверталась третя особа до правоохоронних органів відносно дій відповідача при описі майна.
2.15. Суд намагався з`ясувати власника спірного майна. АТ "СМНВО-Інжинірінг" надало пояснення, в яких зазначено, що товариство не має будь-якого відношення до земельних ділянок за адресою: м. Суми, проспект Перемоги, 30, а земельні ділянки і розташоване майно належить ТОВ "СМНВО". Стверджує, що не зазначав відповідачу, що на вказаній земельній ділянці розташоване майно позивача. Товариство не надавало дозволу на відвідування земельних ділянок, оскільки не має відношення до них.
2.16. Також, суд зобов`язав ТОВ "СМНВО" надати пояснення по справі.
2.17. Третя особа - ТОВ "СМНВО", надала пояснення, в яких зазначила, що є власником нерухомого та рухомого майна, а також єдиним орендарем земельної ділянки, що розташовані за адресою: м. Суми, проспект. Перемоги, 30. Між позивачем та ТОВ "СМНВО" відсутні господарські відносини, щодо суборенди земельної ділянки, де відповідачем проводились виконавчі дії. Не укладались договори відповідального зберігання чи користування майном.
2.18. Суд звертає увагу, що питання правомірності доступу до майна та земельних ділянок ТОВ "СМНВО" не є предметом дослідження по даній справі. Це може бути предметом окремих правових процедур.
2.19. На переконання суду, якщо майно, зазначене у спірній постанові, належить ТОВ ''СМНВО'', доказів чого суду так і не надано, то вказана особа має право подати позов стосовно вказаного питання.
2.20. Висновки суду та їх мотиви.
2.21. Суд звертає увагу, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач є боржником у зведеному виконавчому провадженні, яке, в тому числі, спрямоване і на примусове виконання рішень, які ухвалені в порядку адміністративного судочинства, наприклад у справі № 1840/3634/18, а також інших справах, що підтверджується копією облікової картки на зведене виконавче провадження (а.с.157-159, том 2). Також, слід звернути увагу на те, що в даній справі відсутній спір про право стосовно арештованого майна, оскільки сам позивач стверджує, що майно йому не належить та не надає доказів того, кому саме належить конкретно описане у спірній постанові майно. Мова йде саме про неправомірність дій державного виконавця, що виразились у прийняті спірного рішення та самому спірному рішенні, яке на думку позивача, неправомірно покладає на нього обов`язки.
2.22. Відповідно до норми ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
2.23. Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень.
2.24. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) (частина перша статті 5 ЗУ "Про виконавче провадження).
2.25. Відповідно до частини першої - другої статті 18 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
2.26. Частиною третьою статті 18 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника.
2.27. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 ЗУ "Про виконавче провадження").
2.28. Частиною 5 ст. 19 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено перелік обов`язків боржника у виконавчому провадженні, в тому числі: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
2.29. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8 ст. 19 ЗУ "Про виконавче провадження").
2.30. За змістом ст. 22 ЗУ "Про виконавче провадження" обов`язковою є присутність понятих у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 53 Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.
2.31. Суд погоджується з твердженням відповідача, що як вбачається з обставин справи, то під час проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна готівкових коштів не вилучалось, примусового входження на територію підприємтсва боржника не здійснювалось. Тому участь понятих у виконавчих діях щодо опису та арешту майна не була обов`язковою.
2.32. Статтею 56 ЗУ "Про виконавче провадженняя" передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису, про що виноситься постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.
2.33. Є аргументованим твердження відповідача, що положення ст. 56 вказаного Закону не вимагає обов`язкового отримання державним виконавцем правоустановлюючих документів на рухоме майно. Відповідно до вимог наведеної норми для накладення арешту на майно боржника визначальним є виявлення майна та здійснення його опису, що і вчинив державний виконавець.
2.34. Основним аргументом позивача є те, що на нього, як на не власника спірного майна, постановою покладені не передбачені чинним законодавством обов`язки та негативні наслідки.
2.35. В той же час, жодних доказів, що за весь час розгляду справи до позивача були застосовані такі наслідки, позивач суду не надав.
2.36. Суд зазначає, що не приймається до уваги твердження позивача, що підставою для винесення відповідачем спірної постанови є використання наданих державному виконавцю прав з метою заподіяння шкоди позивачу з помсти, а саме за поданий цивільний позов.
2.37. Вказані доводи є непідтвердженими припущеннями позивача. Суд звертає увагу, що у разі наявності певних ознак у діях відповідача, що можуть свідчити про протиправність дій, які можуть містити ознаки правопорушення або злочину, то позивач не позбавлений права звернутись до правоохоронних органів або суду.
2.38. В даному випадку підлягають з`ясуванню обставини, які б вказували на те, що державний виконавець, коли виносив спірне рішення, діяв неправомірно (зокрема, що він не мав законних підстав накладати арешт, не мав повноважень для ухвалення такого рішення чи діяв у неправомірний спосіб).
2.39. Постанова відповідача, в частині накладання арешту, передбачає перевірку її на відповідність критеріям, визначеним КАС України і в такому аспекті порушень законодавства суд не виявив.
2.40. Суд ще раз звертає увагу, що саме твердження, без доказів, що арештоване майно не належить особі, не може братися до уваги, оскільки майно може перебувати на чужих земельних ділянках, складах, тощо і відсутність певних договорів ще не свідчить про неможливість знаходження спірного майна, яке належить особі, у інших осіб.
2.41. В той же час, позивач та третя особа - АТ "СМНВО-Інжинірінг", стверджують, що виявлене майно їм не належить, третя особа - ТОВ "СМНВО", стверджує, що майно належить їй, однак ні позивач, ні треті особи доказів не подають, що є нелогічним.
2.42. У вказаній ситуації обов`язок виявити майно у виконавчому провадженні покладається на відповідача, а захищати своє майно повинні власники власника майна, оскільки власність зобов`язує.
2.43. В даному випадку, як і позивач, так і треті особи, стверджуючи про неправомірність спірної постанови, зайняли нейтральну позицію до ситуації і не доводять необхідних фактів належними доказами, в тому числі і відсутність правових підстав для тверджень про належність позивачу майна, а лише посилаються на категоричні усні і письмові твердження.
2.44. Позивач, з урахуванням даних, про які стверджує відповідач, не довів, чи належало йому таке майно або як воно було ним відчуджено, з урахуванням норм Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України, а також Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність", оскільки майно не може вибувати з власності особи без відповідної фіксації таких обставин відповідними документами, а відсутність майна завжди можно підтвердити відповідною довідкою, документами звітності або первинними документами.
2.45. Крім того, у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом України "Про виконавче провадження", арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Крім іншого, позивач таким правом не скористався.
2.46. Як вже зазначалось, позивач при зверненні до суду самостійно визначив предмет позову - правомірність постанови про накладення арешту, а також підставу - правомірність винесення цієї постанови та її змісту. Суд звертає увагу, що предметом даного позову не є правомірністиь дій виконавця під час вчинення виконавчих дій щодо позивача 12.10.2023.
2.47. Не є предметом дослідження по даній справі і дії, рішення відповідача, які вчинялись до або після винесення оскаржуваної постанови, в тому числі і дотримання процедури стосовно подальших дій щодо арештованого майна. Вони можуть бути предметом окремого оскарження.
2.48. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.
2.49. У даній справі судом встановлено, що стверджуючи про порушення своїх прав та інтересів оскаржуваною постановою, позивач вказує на те, що майно, яке було описано та на яке накладено арешт, належить іншим особам, позивач не має на нього прав та обов`язків, в тому числі щодо визначення його вартості, забезпечення його збереження, тощо.
2.50. Матеріалами справи підтверджено, що за змістом спірної постанови, описане і арештоване майно було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_2 (директору позивача). Тобто, обов`язок щодо збереження вказаного майна, ознайомлення з ним учасників електронних торгів тощо виник у особи, визначеної відповідальним зберігачем. Вказана особа не позбавлена права звернутись до суду для захисту свого порушеного права, однак також повинна сприяти вирішенню ситуації, яка пов`язана з боржником.
2.51. Крім того, суд звертає увагу на те, що незважаючи на встановлений ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок відповідача довести правомірність свого оскаржуваного рішення, позивач не звільняється від свого обов`язку, встановленого ч. 1 цієї статті - довести доказами ті обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.
2.52. Втім, порушуючи вказану норму, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що майно, зазначене у оскаржуваній постанові не належить йому на праві власності. Позивач не позбавлений був права надати суду баланс товариства чи інші докази, для можливості судом перевірити та встановити вказану інформацію. Не надав позивач і доказів реальних негативних наслідків від спірної постанови саме, які вплинули на позивача.
2.53. Крім того, суд звертає увагу, що саме на державного виконавця покладено обов`язок розшуку майна, для примусового виконання рішень суду. Методи і способи знаходження такого майна визначаються законом і здійснюються державнив виконавцем, як суб`єктом владних повноважень. Тим більше, з урахуванням недоведеності, що позивачу майно не належить, а лише стверджуючи про це, суд звертає увагу, що державний виконавець зазначив, що про таке майно йому було відомо з ухвали Господарського суду Сумської області, про яку було зазначено вище.
2.54. Позивач не надав доказів того, хто саме є власником майна, зазначеного у спірній постанові, чи звертався він до правовохоронних органів із заявою про вчинення правопорушення відповідачем. Інших доводів чи пояснень щодо порушення оскаржуваною постановою прав та інтересів позивача суду не повідомив, доказів на підтвердження цього не надав.
2.55. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність порушення прав та інтересів позивача спірною постановою та, як наслідок, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Спірна постанова відповідає вимогам, визначеним ст. 2 КАС України.
3. Судовий збір.
3.1. Враховуючи те, що в задоволенні позову відмовлено, витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 90, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
1. В задоволенні позову Акціонерного товариства ''Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання'' до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області, треті особи - Акціонерне товариство ''Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг'', Товариство з обмеженою відповідальністю ''Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання'', про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.
2. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.
3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
4. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено та підписано 15.02.2024.

Суддя А.І. Сидорук