Справа № 400/14656/23
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 р. № 400/14656/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. за участю секретаря судового засідання Дидіної А.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6,м. Миколаїв,54001,
провизнання протиправним та скасування рішення від 06.03.2023 року № 3828/6/14-29-24-04-02,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області з вимогами визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 06.03.2023 №3828/6/14-29-24-04-02 про відмову у застосуванні норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755, зі змінами та доповненнями, винесене в.о. начальника Головного управління ДПС у Миколаївській області стосовно відсутності підстав для застосування ПП ФО ОСОБА_1 норми п.п. 69.28 ПК України.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, раніше займалася підприємницькою діяльністю. З початком бойових дій, позивачка перевезла всі первинні документи, що стосуються її підприємницької діяльності на зберігання у господарське приміщення (гараж) за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить її родичам, а сама евакуювалася до Первомайського району Миколаївської області. 16.04.2022 власник приміщення ОСОБА_2 їй повідомила, що зазначене приміщення потрапило під обстріл, йому було завдано руйнування, сталася пожежа, під час тушіння все було залите водою, врятувати документи було неможливо та вони втрачені. 20.02.2023 позивачка відповідно до вимог п.п.69.28 ст.69 підрозділу 10 подала повідомлення про неможливість вивезення документів та їх втрату. 06.03.2023 відповідачем було відмовлено в застосуванні стосовно позивачки положень пп.69.28 ПК України. Зазначене рішення вмотивовано тим, що відсутній перелік територій, на яких ведуться бойові дії, та територій тимчасово окупованих, а також не надано документів, що підтверджують втрату документів, крім того, повідомлення про втрату документів надіслано раніше ніж законодавством встановлено порядок надання таких документів.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував тим, що ключовою умовою, за якою у платника податків у період дії воєнного стану в Україні виникає право їх не нараховувати та сплачувати є визначений Кабінетом Міністрів України перелік територій. Постановою КМУ від 06.12.2022 №1364 Кабінетом Міністрів України визначається механізм формування переліку територій, а не затверджується конкретний перелік територій. Також, позивачем не надано жодних доказів втрати саме цих документів, зокрема не надано протокол огляду з місця подій, в якому повинна міститись інформація з переліком об`єктів пошкодження чи знищення. Фактично підтвердження про знищення матеріальних цінностей (первинних документів) не надано. Як доказ виїзду за межі міста Миколаєва, позивач надала лише копію довідки від 25.03.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. За результатами розгляду повідомлення ОСОБА_1 , ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято рішення про відмову у застосуванні норм п.п.69.28 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

Суд розглянув справу у відкритому судовому засіданні 26.12.2023, 09.01.2024 та 12.02.2024 за участі сторін. В судових засіданнях представники сторін підтримали свої позиції, викладені у процесуальних заявах по суті справи. Також, було допитано в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, допитав свідків, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 06.03.2020 була зареєстровано фізичною особою-підприємцем. Основним видом діяльності підприємця ОСОБА_1 була роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

31.12.2020 ОСОБА_1 зареєструвала рішення при припинення підприємницької діяльності за власним рішенням.

В листопаді 2021 року Головним управління ДПС у Миколаївській області призначено документальну перевірку позивачки з підстав, передбачених п.78.1.7 ст.78 ПК України, але вона не була завершена.

17.02.2023 ОСОБА_1 подала до Головного управління ДПС у Миколаївській області Повідомлення про неможливість вивезення та втрату документів. В зазначеному повідомленні ОСОБА_1 повідомила, що 11.03.2022 вони була вимушена покинути м. Миколаєва та виїхала для проживання до с. Бурилове Первомайського району Миколаївської області. Перед виїздом з ОСОБА_4 , всі первинні документи та речі, які вона не могла забрати з собою вона залишала на зберігання за адресою АДРЕСА_2 в гаражі належному ОСОБА_2 . В подальшому ОСОБА_2 їй повідомила, що 16.04.2022 приміщення, де зберігались її речі потрапило під обстріл і йому було завдано руйнування, внаслідок чого вони втрачені. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просила застосувати до неї положення п.69.28 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

06.03.2022 Головне управління ДПС у Миколаївській області прийняло Рішення про відмову у застосуванні норм п.п.69.28 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 №2755-VI, зі змінами і доповненнями. Зазначене рішення вмотивовано тим, що відсутній перелік територій визначений Кабінетом Міністрів України, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окуповані Російської Федерацією, а також до повідомлення не надано документальних підтверджень обставин, що призвели до втрати первинних документів, також повідомлення про втрату було надіслано раніше, ніж законодавством встановлено порядок надання таких повідомлень.

21.03.2023 ОСОБА_1 подано скаргу на це рішення, але 22.09.2023 в задоволенні цієї скарги було відмовлено.

В судовому засіданні допитано в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 перед виїздом з м. Миколаєва залишила їй речі та документи, які вона зберігала у господарському приміщенні (гаражі) за адресою: АДРЕСА_2 (район морського порту). 16.04.2022 зазначений район потрапив під обстріл російської артилерії, внаслідок чого виникла пожежа. Пожежою та водою від тушіння пожежі документи ОСОБА_1 були знищені. Які саме документи точно, свідок пояснити не зміг, оскільки документи вона не перевірила, актів приймання документів на зберігання не складали.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 пояснили, що були свідками займання в гаражі ОСОБА_2 , а також тушіння пожежі. Що саме були знищено у гаражі їм достеменно невідомо.

Відповідно до п. 69.28. п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, встановлено, що до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України і не можуть пред`явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, як виняток із положень статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Підставами неможливості пред`явлення первинних документів є втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів або знаходження їх на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, у разі якщо їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків/податковий агент подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому зазначаються: обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості - із зазначенням реквізитів).

Дані та показники податкової звітності платника податків/податкового агента за податкові (звітні) періоди, зазначені у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв`язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від`ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від`ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів у зв`язку з їх знаходженням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, запроваджується мораторій на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.

Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків/податковому агенту стане відомо про втрату таких документів, такий платник податків/податковий агент зобов`язаний подати до контролюючого органу повідомлення про втрату первинних документів із зазначенням обставин такої втрати.

Платники податків/податкові агенти, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього підпункту, не підлягають перевірці контролюючим органом щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення дії воєнного стану.

Втрата документів, що не пов`язана з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, бойових дій, не надає права платнику податків/податковому агенту застосовувати положення цього підпункту.

Обов`язок доведення відсутності підстав для застосування положень цього підпункту покладається на контролюючий орган. Платник податків/податковий агент, який безпідставно застосував положення цього підпункту, вважається таким, що ухиляється від сплати податків, та несе відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

У разі відмови у застосуванні положень цього підпункту контролюючий орган не пізніше одного місяця з дати отримання відповідного повідомлення від платника податків/податкового агента видає вмотивоване рішення із зазначенням підстави та доказів такої відмови.

Рішення контролюючого органу може бути оскаржено в адміністративному чи судовому порядку. До винесення остаточного рішення по справі контролюючий орган не може піддавати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні.

У податкових (звітних) періодах, зазначених у відповідному повідомленні, не може бути переглянуто у бік збільшення суми податкових зобов`язань з податків і зборів, задекларовані в податкових деклараціях за зазначені податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, задекларовані в податкових деклараціях/розрахунках за зазначені податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявлені в податкових деклараціях за зазначені звітні періоди.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Таким чином, зазначеною нормою ПК України передбачений певний пільговий режим для платників податків у зв`язку зі збройною агресію та веденням бойових дій, якій звільняє їх від відповідальності за втрату первинних документів та наслідків передбачених п.п.44.5, 44.6 ПК України, щодо повноважень контролюючого органу на ухвалення рішень, з врахування того, що у платника податків були відсутні первинні документи на час складення відповідної податкової звітності.

Умовами застосування цього режиму є: 1) провадження платником податків діяльності на території активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України; 2) неможливість пред`явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, у зв`язку з втратою (знищенням чи зіпсуттям) первинних документів або знаходженні їх на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії; 3) повідомлення платником податків про зазначені обставини у довільній формі; 4) не доведення контролюючим органом того, що втрата документів, відбулася не внаслідок проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, бойових дій.

Вирішуючи справу, суд виходить з наступного.

По-перше, Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, передбачено, що місто Миколаїв (Миколаївська територіальна громада) входив до територій де велися активні бойові дії в період з 24.02.2022 до 11.11.2022. Аргументи відповідача, що зазначений перелік не можливо використовувати для цілей оподаткування суд не приймає до уваги. У п.69.28 йде мова, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а не його затвердження Кабінетом Міністрів України. Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України визначено уповноваженим органом для визначення такого Переліку постановою КМУ від 06.12.2022 №1364, таким чином перша умова для застосування вимог 69.28 у позивачка є в наявності.

По-друге, конструкція норми п.69.28 дає підстави вважати, що заява платника податків про втрату документів, не потребує будь-яких доказів, зокрема документів, актів, фото, відео, свідчень очевидців та ін. Дії презумпція правдивості заяви платника податків, доти поки не буде спростовано протилежне. За такою конструкцією, платник податків не повинен нічого доводити та підтверджувати це доказами. Для платника податків достатньо лише заявити про наявність обставин передбачених п.69.28. У разі незгоди з можливістю застосування на платника податків положень п.69.28, саме контролюючий орган надавати докази на підтвердження своєї позиції. У цьому випадку, контролюючий орган жодним чином не спростував повідомлення платника податків, і лише поставив його під сумнів та переклав обов`язок доказування на платника податків. Суд погоджується з аргументами відповідача про наявність підстав для сумнівів, разом з тим, юридична конструкція п.69.28, не дає можливості відмовляти у її застосуванні у разі сумнівів.

По-третє, зазначена норма передбачає сама обов`язок подання платником податків повідомлення про втрату первинних документів із зазначенням обставин такої втрати, як тільки йому стало відомо про таку втрату, тому суд не погоджується з аргументами відповідача про передчасність подання повідомлень.

По-четверте, оскільки у цьому випадку діє презумпція правдивості повідомлення платника податків про втрату документів, вона може бути спростована лише наданням контролюючим органом переконливих доказів на спростування цього повідомлення, доведенням того, що платник податків зловживає своїм правом, та втратив документи за обставин, що не пов`язані з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, бойових дій. Натомість, відповідач жодного аргументу на спростування тези позивача не навів, ані у спірному рішенні, ані під час судового розгляду. Таким чином, повідомлення позивача залишилося неспростованим.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови в задоволенні позову, та необхідності його задовольнити, а Рішення про відмову у застосуванні норм п.п.69.28 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 №2755-VI, зі змінами і доповненнями, визнати протиправним та скасувати.

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2684 грн підлягає відшкодуванню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,м. Миколаїв,547) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 06.03.2023 №3828/6-14-29-24-04-02 про відмову у застосуванні норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України до ОСОБА_1 .

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,м. Миколаїв,547) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривень.

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 15.02.2024