Справа № 140/30546/23
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/30546/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відділ Укртрансбезпеки, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ002199 від 05.06.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення 18.04.2023 перевірки дотримання вимог про автомобільний транспорт при здійсненні міжнародних перевезень вантажу виявлено відсутність роздруківки на паперовому носії даних роботи водія за 18.04.2023, що є порушенням вимог ст. 53 Закону України Про автомобільний транспорт, а також на момент перевірки відсутня особиста карта водія ОСОБА_2 в слоті карти тахографа, чим порушено ст.12 поправок № 6 ЄУТР.

На підставі акту перевірки та долучених до нього документів, оскаржуваною постановою до позивача відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт було застосовано адміністративно господарський штраф в сумі 34000 грн.

Позивач не погоджується із даною постановою та вважає її протиправною. Вважає, що водієм повністю виконано вимоги ст. 53 даного Закону та надано допуск посадовим особам до цифрового тахографа.

Також звертає увагу на неправильну кваліфікацію виявленого під час перевірки порушення, так як у даному випадку позивачем не було допущено порушення вимог ст. 53 Закону України Про автомобільний транспорт. Зазначає, що відповідальність за вказане в акті перевірки порушення передбачена абзацом 11 частини 1 статті 60 даного Закону, а не абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону, на підставі якої відповідач застосував штраф і при цьому вказує на те, що абз. 6, 8, 11 ч. 1 даної статті визначено різні види відповідальності за порушення вимог ст.53 Закону України Про автомобільний транспорт, які є різними по своїй суті. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позов представник відповідача позовні вимоги заперечила та зазначила, що посадовими особами Укртансбезпеки 18.04.2023 проведено рейдову перевірку щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання міжнародних перевезень вантажу по маршруту Естонія Україна ФОП ОСОБА_1 . В ході якої виявлено, що транспортним засобом DAF/SCHMITZ, реєстраційні номери НОМЕР_1 / НОМЕР_2 надавались послуги міжнародного перевезення вантажу за відсутності паперової роздруківки даних роботи водія ОСОБА_3 за 18.04.2023, що є порушенням вимог ст.53 Закону України «Про автомобільний транспорт», особиста картка водія ОСОБА_3 відсутня в слоті тахографа на момент перевірки, чим порушено вимоги ст.12 поправки 6 до ЄУТР. Виявлені порушення були належним чином зафіксовані в акті перевірки.

Вказує на те, що документи, визначені ст. 53 Закону України Про автомобільний транспорт повинні бути наявні під час здійснення перевезення вантажів, в тому числі і вказані в акті перевірки. При цьому вважає вірною кваліфікацію виявленого порушення, як відсутність документів, визначених даною статтею, а відтак правомірним застосування адміністративно-господарського штрафу від 05.06.2023 відповідно до абзацу 6 частини 1 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Звертає увагу на те, що і в акті перевірки, і в постанові викладено суть допущеного позивачем порушення та посилання на нормативний акт, який порушено. З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позову повністю.

У відповіді на відзив позивач ще раз підтримав доводи позову та просив позов задовольнити.

Відповідач у заперечені на відповідь на відзив вказав, що відсутність роздруківки з цифрового тахографа становить склад порушення, визначеного абз. 6 ч.1 ст.60 Закону.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області на підставі направлення на проведення перевірки від 14.04.2023 (а.с.45 зворот) та щотижневого графіка (а.с.46) 18.04.2023 проведено рейдову перевірку дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, за результатами якої складено акт №352246 (а.с.22, 45).

Актом зафіксовано порушення вимог ст. 53 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: під час здійснення міжнародного перевезення вантажів у водія відсутня роздруківка на паперовому носії з даних особистої картки водія ОСОБА_3 за 18.04.2023. Особиста картка водія ОСОБА_3 відсутня в слоті тахографа на момент перевірки, чи порушено вимоги ст.12 поправки №6 до ЄУТР.

Відповідачем 08.05.2023 перевізнику ОСОБА_1 рекомендованим листом направлено повідомлення про те, що розгляд справи відбудеться 05.06.2023 за адресою: м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 3 поверх 4 (а.с.48 зворот).

05.06.2023 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області, за результатами розгляду справи винесено постанову №ПШ002199, якою до ФОП ОСОБА_1 за виконання міжнародних перевезень вантажів без документів, визначених ст. 53 Закону України Про автомобільний транспорт відповідальність за яке передбачено абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 34000 грн (а.с.21, 50).

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами та спірному рішенню, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин сьомої, чотирнадцятої статті 6 Закону України від 05 квітня 2001 року №2344-ІII Про автомобільний транспорт (далі Закон №2344-ІII) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з пунктом 1, абзацом першим пункту 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі - Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Абзацом третім пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року №592 Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Волинській області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2020 року №196-р Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, зокрема Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, реорганізувавши шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Волинській області та Управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області.

Згідно з розпорядженням КМ України від 02.12.2021 № 1579-р Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті утворено відділи державного нагляду (котролю) у Волинській, Чернівецькій областях.

Отже, здійснення державного нагляду і контролю за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства є повноваженнями відповідачів.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) визначає Порядок Проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою КМ України №1567 від 08.11.2006 (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок №1567).

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи (пункт 3 Порядку №1567).

Згідно із пунктами 2, 4 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку №1567 12. Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Як визначено пунктом 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону.

Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до частини 1 статті 34 даного Закону автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Частиною 3 статті 53 Закону №2344-ІІІ визначено, що при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж.

Згідно з частинами 7, 8 статті 53 Закону №2344-ІІІ у транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи.

Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Зокрема абзацом 6 частини 1 статті 60 даного Закону визначено, що за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Абзацом 11 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІ передбачено, що за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

У Законі №2344-ІІІ (стаття 1) наведені терміни вживаються в такому значенні: автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; замовник транспортних послуг юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Фактичною підставою для притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності відповідно до абзацу 6 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ стало встановлення посадовими особами територіального органу Укртрансбезпеки факту здійснення міжнародного перевезення вантажу за відсутності у водія роздруківки на паперовому носії з даних особистої картки водія ОСОБА_3 за 18.04.2023. Особиста картка водія ОСОБА_3 відсутня в слоті тахографа на момент перевірки, чи порушено вимоги ст.12 поправки №6 до ЄУТР, що на думку відповідача, є порушенням вимог ст. 53 Закону України Про автомобільний транспорт.

Зокрема, такий висновок зроблено в акті перевірки від 18.04.2023 №352246.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 року (далі - Інструкція №385) картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).

Пунктом 3.3 розділу ІІІ Інструкції №385 передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до пункту 3.5 розділу ІІІ Інструкції № 385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

11.10.2005 набув чинності Закон України № 2819-IV від 07 вересня 2005 року Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).

20.12.2010 набрала чинності Поправка № 6 до ЄУТР у частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт - надання Бланка підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Отже, норми ЄУТР розмежовують такі документи як реєстраційний листок та роздруківка.

Суд зазначає, що щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія - це тахокарти, які використовуються в аналоговому тахографі. У свою чергу, для цифрових тахографів не використовуються щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія. Для такого приладу необхідно використовувати карту водія, роздруківку на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія.

У спірних правовідносинах транспортний засіб обладнаний цифровим тахографом, який був увімкнений, у свою чергу, для цифрового тахографа щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку не використовуються, а необхідними є інші документи - роздруківка на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водіїв (частина восьма статті 53 Закону № 2344-ІІІ).

Тому водій транспортного засобу зобов`язаний був на вимогу інспектора роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок.

При цьому судом не можуть бути взяті до уваги твердження позивача про те, що посадові особи могли самостійно зчитати інформацію з картки водія, однак своїм правом не скористалися, оскільки як вже зазначалося вище, наявність у працівників контролюючого органу такої можливості не звільняє водія від обов`язку на вимогу інспектора надати таку роздруківку.

З матеріалів справи слідує, що в акті перевірки зафіксовано, що під час здійснення міжнародного перевезення вантажів по маршруту Естонія Україна у водія відсутня роздруківка даних роботи водія за 18.04.2023.

Як зазначалось судом раніше, щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія не можна ототожнювати з роздруківками на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія.

Відтак, норми абз. 11 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ за вчинене позивачем порушення не поширюються.

Також слід зазначити, що в даному випадку під час проведення перевірки не було встановлено порушенням режиму праці та відпочинку водіями транспортного засобу, що в свою чергу виключає застосування до перевізника відповідальності, визначеної абз.8 ч.1 ст.60 Закону.

У свою чергу, правильною кваліфікацією відсутності роздруківки на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія є саме приписи абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ.

Підтвердженням такого висновку слугує та обставина, що роздруківка на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водіїв є документом, передбаченим статтею 53 Закону № 2344-ІІІ, необхідним для виконання міжнародних перевезень для усіх перевізників (резидентів та нерезидентів) та видів перевезень (пасажирських, вантажних), які використовують у своїх транспортних засобах цифровий тахограф. Тобто, вказаний документ, відсутність якого встановлено у позивача, є загальнообов`язковим при виконанні міжнародних перевезень транспортними засобами, обладнаним цифровим тахографом; інші документи, наведені в частинах третій шостій статті 53 Закону № 2344-ІІІ, є спеціальними для кожного з видів перевезень (вантажних/пасажирських) та особи перевізника (резидент/нерезидент).

Слід наголосити, що в даному випадку, під час проведення перевірки водій керував транспортним засобом при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без використання особистої картки водія, хоча у нього вона наявна.

Вказане підтверджується роздруківкою здійсненою під час проведення перевірки, яка підтверджує використання водієм чужої картки. Крім того, водій ОСОБА_3 при складанні акту перевірки будь-яких пояснень та заперечень з приводу виявлених порушень не надав.

Нормами чинного законодавства чітко передбачено необхідність використання водіями особистих карток водія та на вимогу посадових осіб контролюючого органу, створити відповідний документ та мати його при собі для можливості подальшого надання вказаного документу для перевірки відповідній посадовій особі.

Відповідно до приписів чинного законодавства, роздруківка на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок повинна містити інформацію щодо того водія, який перебуває за кермом, а зазначене можливе тільки за умови використання ним персональної картки водія. Відсутність документу картки водія автоматично тягне за собою відсутність документу роздруківки на паперовому носії інформації про його ж роботу та відпочинок, що є порушенням вимог ст.53 Закону №2344-III, відповідальність за яке передбачена абз. 6 ч.1 ст.60 даного Закону.

Суд при вирішенні справи враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку про дотримання відповідачем вимог законодавства щодо призначення, проведення рейдової перевірки від 18.04.2023, правильної кваліфікації виявлених порушень та правомірності винесення постанови №ПШ002199 від 05.06.2023, про застосування адміністративно-господарського штрафу за допущені порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, а тому підстави для її скасування відсутні.

Зважаючи на вищевказане в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-243, 245, 246, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк