Справа № 440/18377/23
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 15 лютого 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/18377/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Полтавської митниці Державної митної служби про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської митниці Державної митної служби, в якій просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо підготовки та подання до ГУ ДКСУ в Полтавській області висновку про повернення надміру сплачених позивачем до Державного бюджету України митних платежів по митній декларації ІМ40АА № UA806060/2018/202288 від 28 листопада 2018 року на загальну суму 105747,01 грн;

зобов`язати відповідача підготувати та подати до ГУ ДКСУ в Полтавській області висновок про повернення надміру сплачених позивачем до Державного бюджету України митних платежів по митній декларації ІМ40АА № UA806060/2018/202288 від 28 листопада 2018 року на загальну суму 105747,01 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач без достатніх на те правових підстав ухиляється від виконання свого обов`язку щодо вчинення дій, спрямованих на повернення надміру сплачених позивачем коштів до бюджету. Зауважив, що контролюючий орган фактично не заперечує право позивача на повернення митних платежів по митній декларації ІМ40АА № UA806060/2018/202288 від 28 листопада 2018 року у розмірі 105747,01 грн, однак обґрунтовує свою бездіяльність формальними підставами. Такі дії Полтавської митниці Державної митної служби порушують право позивача на володіння майном.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

18 січня 2024 року судом одержано відзив контролюючого органа на позов, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що його дії узгоджуються з приписами Митного кодексу України та спрямовані на забезпечення виконання покладених на нього функцій. Зауважив, що відповідач пропустив встановлений законодавством строк на повернення коштів з бюджету.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

28 листопада 2018 року ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до митниці подана митна декларація (далі - МД) № UA806060/2018/202288 на товари, що поставлялися за контрактом (договором) № 411/50110 від 25 липня 2018 року.

Статтею 4 зазначеного контракту № 411/50110 від 25 липня 2018 року передбачено, що разом з товаром Продавець відправляє Покупцю зокрема оригінал сертифікату походження EUR-1 із зазначенням номера рахунку.

Однак позивач разом з МД № UA806060/2018/202288 такий сертифікат походження EUR-1 до митного контролю не надав.

Відповідно графа 36 "Преференції" МД № UA806060/2018/202288 не заповнювалась й митне оформлення зазначеної декларації завершено без надання пільг зі сплати податків.

У подальшому позивач звернувся до Полтавської митниці з листом від 03 грудня 2018 року № 4044/12-18 та подав сертифікат походження EUR-1 № А24306718 від 16 жовтня 2018 року з позначкою "DUBLICATE" (дублікат).

14 січня 2019 року відповідач звернувся до Державної митної служби України з приводу направлення запиту до уповноваженого органу Французької Республіки для підтвердження автентичності сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 20 листопада 2018 року № А24306718, що стосувався товарів за МД № UA806060/2018/202288.

Після надходження відповіді від уповноваженого органу Французької Республіки про підтвердження автентичності сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 20 листопада 2018 року № А24306718 митниця листом від 17 травня 2022 року № 7.23-1/15/13/1439 повідомила позивача про відновлення преференційного режиму до деяких товарів, оформлених за МД від 28 листопада 2018 року № UA806060/2018/202288. Даний лист позивач отримав 20 травня 2022 року, що не заперечується сторонами по справі.

30 березня 2023 року позивач звернувся до Полтавської митниці із заявою № 212 про внесення змін до МД № UA806060/2018/202288, яка за результатами розгляду задоволена митним органом шляхом внесення відповідних змін до МД ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" 17 квітня 2023 року.

07 червня 2023 року позивач подав до контролюючого органа заяву № 807/06-23 щодо повернення надміру сплачених платежів за МД № UA806060/2018/202288.

За результатами розгляду вказаної заяви Полтавська митниця відмовила в поверненні надміру сплачених митних платежів, про що повідомила позивача листом від 14 червня 2023 року № 7.23-1/7.23-15/13/2272.

07 липня 2023 року ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до митниці із заявою № 934/07-23 про повернення надмірно сплачених митних платежів, у задоволенні якої митницею відмовлено листом № 7.23-1/7.23-15-01/13/2812 від 24 липня 2023 року.

Не погодившись з такою позицією контролюючого органу позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб`єкта владних повноважень та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 6 статті 301 МК України передбачено, що повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Матеріалами справи підтверджено, що після надходження відповіді від уповноваженого органу Французької Республіки про підтвердження автентичності сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 20 листопада 2018 року № А24306718 листом митниці від 17 травня 2022 року № 7.23-1/15/13/1439 позивача повідомлено про відновлення преференційного режиму до деяких товарів, оформлених за МД від 28 листопада 2018 року № UA806060/2018/202288.

На переконання суду саме з дати отримання листа митного органа від 17 травня 2022 року (20 травня 2022 року) розпочався перебіг річного строку на подання ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" заяви щодо повернення сум надмірно сплачених митних платежів.

У листах відповідях Полтавської митниці № 7.23-1/7.23-15/13/2272 від 14 червня 2023 року та № 7.23-1/7.23-15-01/13/2812 від 24 липня 2023 року відповідач роз`яснював, що відповідно до ч. 6 ст.301 МК України та абзацу 2 п.1 Розділу III порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом міністерства фінансів України від 18 липня 2017 року № 643, повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених ч.5 ст.301 МК України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Разом із цим, позивач упродовж періоду з 20 травня 2022 року по 30 березня 2023 року жодних дій, спрямованих на внесення змін до МД № UA806060/2018/202288 з метою подальшого подання заяви на повернення надмірно сплачених митних платежів, не здійснював.

Судом встановлено, що лише 30 березня 2023 року ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" звернувся до Полтавської митниці із заявою № 212 щодо внесення змін до МД № UA806060/2018/202288.

17 квітня 2023 року відповідач задовольнив подану позивачем заяву та здійснив коригування МД від 28 листопада 2018 року № UA806060/2018/202288.

Однак заява № 807/06-23 про повернення надмірно сплачених митних платежів ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" подана лише 07 червня 2023 року, тобто з порушенням строків, передбачених частиною 6 статті 301 МК України.

При цьому суд відхиляє посилання позивача на те, що річний перебіг строку на подання заяви про повернення надмірно сплачених сум митних платежів належить обраховувати з дня фактичного внесення коригувань до МД № UA806060/2018/202288, оскільки вважає, що об`єктивно позивач дізнався (міг дізнатись) про наявність правових підстав для вчинення дій, спрямованих на повернення сум надмірно сплачених митних платежів, саме з дати отримання листа митного органа від 17 травня 2022 року (20 травня 2022 року), а відтак суд погоджується з доводами контролюючого органа, що перебіг річного строку на подання ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" заяви щодо повернення сум надмірно сплачених митних платежів розпочався саме з цієї дати.

Таким чином суд вважає, що зазначені доводи наведені позивачем з метою виправдання власної недбалості, бездіяльності та легковажності, а з огляду на ненадання ТОВ "ЄГЗК" жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до Полтавської митниці із заявою про повернення сум надмірно сплачених митних суд переконаний, що такий строк пропущено без поважних на те причин.

Під час судового розгляду справи у діях відповідача ознак протиправної протиправності не встановлено.

Суд також не погоджується з твердженнями позивача про вчинення позивачем перешкод у володінні майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення митної справи покладається на митні органи.

З матеріалів справи встановлено, що митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів за МД від 28 листопада 2018 року № UA806060/2018/202288 завершені, а товар випущений у вільний обіг на митну територію України.

Тобто, товари, які декларувались позивачем на підставі МД від 28 листопада 2018 року № UA806060/2018/202288 контролюючим органом не затримувались, а відтак перебувають у вільному володінні та розпорядженні позивача.

Доказів на підтвердження обставин, які свідчать про протилежне, суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У дослідженому судом випадку відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість спірних дій, а позивачем не надано доказів на спростування наявності підстав для їх вчинення.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

. Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Будівельників, 15, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800, ) до Полтавської митниці Державної митної служби (вул. Анатолія Кукоби, 28, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Чеснокова