Справа № 380/27550/23
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 рокусправа № 380/27550/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м.Львові, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) звернувся з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби та різниці грошового забезпечення з 30.01.2020 по 18.09.2020 з врахуванням розміру звання і окладу та інших складових грошового забезпечення та премії, нарахованих на виконання рішення ЛОАС від 12.04.2023 по справі №380/13064/22;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням з врахування складових нового грошового забезпечення з 30.01.2020 по 18.09.2020, нарахованих на виконання рішення ЛОАС від 12.04.2023р. по справі №380/13064/22;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 різницю у розмірі грошового забезпечення, нарахованому на виконання рішення ЛОАС від 12.04.2023 по справі №380/13064/22 за період з 30.01.2020 по 18.09.2020 у розмірі - 19 829,25 гривень;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 різницю у розмірі грошового забезпечення, нарахованому на виконання рішення ЛОАС від 12.04.2023 по справі №380/13064/22 за період з 30.01.2020 по 18.09.2020, у розмірі- 19829,25 гривень;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 19.09.2020 (наступний день після звільнення зі служби) - по день фактичної виплати недоплаченого грошового забезпечення.

В обґрунтування цього позову позивач зазначив про протиправність виплати посадового окладу, окладу за військовим званням та інших похідних видів грошового забезпечення, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням із неї за період служби з 30.01.2020 по 18.09.2020, з урахуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року. Позивач зазначає, що скасування в судовому порядку п.6 Постанови № 103, яким внесено зміни до пункту 4 Постанови № 704 дає підстави вважати, що розрахунковою величиною для обчислення грошового забезпечення за спірний період є січень 2020 року.

Вказує, що з вищевказаного приводу звертався до суду та рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.04.2023, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі №380/13064/22, зокрема зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення та відповідних видів грошової допомоги на день звільнення, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 за період з 30.01.2020 по 18.09.2020 з урахуванням виплачених сум.

Зазначає, що на виконання вищевказаного судового рішення, відповідачем здійснено перерахунок грошового забезпечення позивача, однак суму заборгованості 19829,25 грн., яка склалася внаслідок такого перерахунку відповідач відмовляється виплачувати. Причиною для відмови у виплаті зазначеної заборгованості відповідач зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 у справі №380/13064/22 такого обов`язку на Військову частину НОМЕР_1 не покладено.

Окрім цього, позивач також повідомляє, що у зв`язку з перерахунком розмірів його посадового окладу, окладу за військовим званням та відсоткової надбавки за вислугу років, відповідач повинен був перерахувати одноразову грошову допомогу в разі звільнення з військової служби та виплатити недоплачену суму, чого також зроблено не було.

Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 27.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив. Зазначив, що на момент набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, пункт 4 цієї постанови передбачав обчислення розмірів посадового окладу та окладів за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Вказав також, що відповідно до п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII мінімальна заробітна плата не може використовуватися розрахунковою величиною для обчислення заробітної плати (грошового забезпечення). Вказав, що у спірний період посадовий оклад позивача визначався на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 та наказу МВС України №558 від 25.06.2018. Звернув увагу, що визнання нормативно-правового акту таким, що втратив чинність, не поновлює дію попереднього акту. Просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 в межах спірного періоду з 30.01.2020 по 18.09.2020 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що не заперечується сторонами.

Згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.09.2020 №201, старшину ОСОБА_1 , звільненого накази командира 12 окремої бригади армійської авіації (по особовому складу) від 04.09.2020 №29-РС, виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення. Вважати таким, що справи та посаду здав. Виплатити вихідну допомогу при звільненні.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.04.2023, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі №380/13064/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення перерахунку та виплати розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 за період з 30.01.2020 по 18.09.2020. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення та відповідних видів грошової допомоги на день звільнення, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 за період з 30.01.2020 по 18.09.2020 з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не оформлення та не надання до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для обчислення пенсії з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 підготувати і надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для обчислення пенсії з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.

На виконання вищевказаного судового рішення Військовою частиною НОМЕР_1 згідно з довідкою від 04.08.2023 №71/1/654 здійснено перерахунок посадового окладу та окладу за військовим званням, а також інших похідних видів грошового забезпечення позивача за період з 30.01.2020 по 18.09.2020, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 01.01.2020. Поряд з цим, вказана довідка не містить відомостей про перерахунок відповідачем вихідної допомоги при звільненні, встановленої позивачу наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.09.2020 №201.

Як слідує також з довідкою від 04.08.2023 №71/1/654, в результаті вищевказаного перерахунку, у Військової частини НОМЕР_1 перед позивачем утворилася заборгованість по недоплаченому грошовому забезпеченню в розмірі 19829,25 грн.

Позивач 15.09.2023 звернувся до Військовою частини НОМЕР_1 зі заявою, в якій просив в добровільному порядку виплатити нараховану заборгованість по його грошовому забезпеченню у сумі 19829,25 грн., а також, у зв`язку зі збільшенням розміру належного перед звільненням грошового забезпечення, здійснити перерахунок і виплату вихідної допомоги при звільненні та виплатити компенсацію втрати частини доходів.

Листом від 10.11.2023 №71/1/904 відповідач повідомив позивача, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 у справі №380/13064/22 Військовою частини НОМЕР_1 виконано в повному обсязі, здійснено перерахунок грошового забезпечення з 30.01.2020 по день звільнення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704. Крім того, на виконання рішення суду, військовою частиною сформовано нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача та направлено її до пенсійного фонду. Зважаючи на позовні вимоги справи №380/13064/22, у Військової частини НОМЕР_1 відсутні підстави для виплати різниці суми окладу за військове звання, посадового окладу та компенсації втрати частини доходів.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення виплати ОСОБА_1 перерахованого грошового забезпечення у розмірі 19829,25 грн., а також щодо нездійснення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби з врахуванням збільшеного розміру грошового забезпечення, нарахованого на виконання рішення суду від 12.04.2023 у справі №380/13064/22, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Частиною четвертою статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова № 704), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, спірні відносини у якій є тотожними цьому спору, зауважив, що на момент набрання чинності постановою № 704 (01.03.2018) пункт 4 цієї постанови було викладено в редакції змін, передбачених пунктом 6 постанови № 103, а саме: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Тобто, станом на 01.03.2018 пункт 4 постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Водночас, Закон України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

У свою чергу базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону № 2017-III).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, згідно з частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Разом з цим, Верховний Суд наголосив на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закон України від 14.11.2019 № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі - Закон № 294-IX), Закон України від 15.12.2020 № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (далі - Закон № 1082-IX) та Закон України від 02.12.2021 № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік» (далі - Закон № 1928-IX), Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-IX (далі - Закон № 2710-IX) таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року, на 2020 та 2021, 2022, 2023 роки, відповідно, не містять.

Тобто, положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувалися такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19, від 09.06.2022 у справі № 520/2098/19).

Отже, з огляду на передбачені в частині третій статті 7 КАС України правила, а також враховуючи на те, що з 29.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для розрахунку посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних відносин належить застосувати пункт 4 постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Вказана правова позиція суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21 та від 12 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються судом при вирішенні спірних правовідносин.

Так, суд звертає увагу, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.04.2023, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі №380/13064/22 встановлено, що Військовою частиною НОМЕР_1 при звільненні зі служби ОСОБА_1 , здійснено розрахунок належних йому сум грошового забезпечення та відповідних видів грошових допомог без застосування положень п.4 Постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Враховуючи вищенаведене, суд у справі №380/13064/22 встановив право позивача на здійснення перерахунку розміру його грошового забезпечення та відповідних видів грошової допомоги на день звільнення, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 за період з 30.01.2020 по 18.09.2020 з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, зазначені обставини в силу частини 4 статті 78 КАС України є преюдиційними та не підлягають доказуванню.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Таким чином, суд зауважує, що оскільки рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі №380/13064/22 встановлено факт того, що у період проходження військової служби з 30.01.2020 по 18.09.2020, Військовою частиною НОМЕР_1 не виплачувалося позивачу в повному обсязі грошове забезпечення, після донарахування відповідачем таких сум, право позивача на їх отримання є беззаперечним.

Відтак, відповідачем після проведення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 , протиправно не виплачено позивачу суми заборгованості, яка утворилася перед ним, а саме 19829,25 грн., згідно з довідкою від 04.08.2023 №71/1/654.

Посилання відповідача на те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 у справі №380/13064/22 жодних зобов`язань щодо виплати недоплаченого за час військової служби грошового забезпечення ОСОБА_1 на Військову частину НОМЕР_1 не покладено, суд оцінює критично, оскільки обов`язок відповідача здійснювати військовослужбовцям виплату грошового забезпечення в повному обсязі прямо встановлений Законом та не потребує додаткового ухвалення судом рішення про такі виплати.

За таких обставин, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 недотримане ним грошове забезпечення за період проходження військової служби з 30.01.2020 по 18.09.2020, яке нараховане на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 у справі №380/13064/22 в розмірі 19829,25 грн.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 перерахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням, з врахування складових нового грошового забезпечення, нарахованих на виконання рішення суду від 12.04.2023 у справі №380/13064/22, суд зазначає таке.

Пунктом 2 Постанови 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Частиною другою статті 15 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до приписів п. 5 розділу XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі Порядок №260) одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого зокрема включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.

Отже, розмір грошового забезпечення, включаючи одноразову грошову допомогу при звільненні, безпосередньо залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням військовослужбовця.

Таким чином, оскільки внаслідок проведеного відповідачем перерахунку на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 у справі №380/13064/22, грошове забезпечення позивача за період з 30.01.2020 по 18.09.2020 збільшилося на 19829,25 грн., відтак підлягає й перерахунку належна позивачу при звільненні вихідна допомога.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби, з врахування перерахованого на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 у справі №380/13064/22 грошового забезпечення та з урахуванням вже виплачених сум.

Що стосується виплати компенсації втрати частини доходів, то суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) передбачено те, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону № 2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

За змістом статті 3 Закону № 2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до статті 4 даного Закону, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Пунктами 2, 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі - Порядок № 159) передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19.

Суд встановив те, що основну суму доходу (грошового забезпечення) на час подання позову відповідач не виплатив, оскільки щодо цього доходу існує спір.

Враховуючи те, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, а заборгованість, як вище встановлено судом, позивачу не виплачена, суд вважає, що вимоги позивача про виплату компенсації втрати частини доходів, через порушення строку виплати грошового забезпечення, є передчасними.

Вказані вище висновки суду є підставою для відмови в задоволенні позову в частині позовних вимог про виплату компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Щодо судового збору, то оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст.139 КАС України, такий розподілу не підлягає.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 різниці у розмірі грошового забезпечення, нарахованому на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 у справі №380/13064/22 за період з 30.01.2020 по 18.09.2020.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) недотримане ним грошове забезпечення за період проходження військової служби з 30.01.2020 по 18.09.2020, яке донараховане на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 у справі №380/13064/22 в розмірі 19829 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот двадцять дев`ять) 25 коп.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення ОСОБА_1 перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, з врахування перерахованого на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 у справі №380/13064/22 грошового забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби, з врахування перерахованого на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 у справі №380/13064/22 грошового забезпечення та з урахуванням вже виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна