Справа № 200/6084/23
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року Справа№200/6084/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про нарахування та виплату компенсації,

УСТАНОВИВ:

26 жовтня 2023 року з використанням підсистеми «Електронний суд» адвокат Гуревич Р.Г., представник позивача Курлова М.В., звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у якому, з урахування клопотання від 05 січня 2024 року, просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за період з 01 листопада 2017 року по жовтень 2023 року, яка проводиться відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадян втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету від 21.02.2001 №159.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що у жовтні 2023 року на виконання рішення суду від 18.04.2023 у справі №200/835/23 відповідач нарахував та виплатив щомісячні страхові виплати, але не нарахував та не виплатив компенсацію на рахунок, відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України» відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадян втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159. Позивач вважає, що відповідач має нарахувати та виплатити таку компенсацію і тому звернувся до суду із даним позовом.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало відзив на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнало і просило відмовити в їх задоволенні з таких підстав. На виконання рішення суду від 18.04.2023 по справі №200/835/23 у вересні 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувало та виплатило щомісячні страхові виплати на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , зобов`язань щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати вказане рішення суду не містило. Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадян втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Перебіг строків, встановлених для виплати, розпочинається з дати нарахування коштів, і припиняється з моменту перерахування призначених до виплати коштів на розрахунковий рахунок отримувача. Отже, саме за цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений цей платіж і коли, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Компенсація втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати пов`язана з реальною виплатою чи нарахуванням за час затримки виконання судового рішення, а право на таку компенсацію особа набуває в залежності від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Враховуючи вищевикладене, немає підстав для нарахування та виплати позивачу компенсації за період з 01 листопада 2017 року по жовтень 2023 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадян втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

30 жовтня 2023 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі з підстав, встановлених пунктом 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

14 грудня 2023 року постановою Першого апеляційного адміністративного суду ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року була скасована, справа повернута до суду першої інстанції для продовження розгляду.

01 січня 2024 року позовна заява була залишена без руху і позивачу наданий строк для усунення її недоліків.

08 січня 2024 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08 січня 2024 року у відповідача витребувані докази.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

18 квітня 2023 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/835/23, яке набрало законної сили 16 серпня 2023 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області було зобов`язано відновити ОСОБА_1 нарахування страхових виплат і виплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період, починаючи з 01.11.2017 на рахунок, відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України».

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року у справі №200/835/23 у вересні 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, починаючи з 01.11.2017, щомісячні страхові виплати нараховані до виплати та зараховані на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ «Державний ощадний банк України».

18 жовтня 2023 року представник позивача адвокат Гуревич Р.Г. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із адвокатським запитом, в якому просив повідомити у зв`язку з чим компенсація, передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», не була нарахована та коли буде нарахована і виплачена позивачу.

25 жовтня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом №2000-0202-8/151977 повідомило адвоката, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.04.2023 по справі №200/835/23 ОСОБА_1 нараховані щомісячні страхові виплати починаючи з 01.11.2017, зобов`язань щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати вказаним рішенням на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не покладено.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Україна є […] правова держава (стаття 1 Конституції України).

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (стаття 46 Конституції України).

Питання, пов`язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам трати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159).

Відповідно до статті 1 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Зі змісту цієї норми вбачається, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як виплати грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Стаття 2 Закону №2050-ІІІ встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, соціальні виплати.

Відповідно до статті 6 Закону №2050-ІІІ компенсацію виплачують, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

З 01 січня 2023 року згідно зі статтею 4 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в редакції Закону України №2153-IX від 24.03.2022 (далі - Закон №1105-XIV) уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України.

Статтею 36 Закону №1105-XIV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону №1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: 1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; 2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Частинами 5 та 6 статті 47 вказаного Закону визначено, що страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Згідно зі статтею 7 Закону №2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

В свою чергу, основною умовою для відповідної виплати громадянину є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даній справі - територіальним органом Пенсійного фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 1 Порядку №159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до пункту 3 Порядку №159 компенсації підлягає щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

У пункті 4 Порядку №159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростання споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку№159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні статей 1-3 Закону №2050-ІІІ та положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Тому позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків здійснення щомісячних страхових виплат.

Судом встановлено, що нарахування та виплата позивачу щомісячних страхових виплат відбулись у зв`язку із прийняттям відповідачем розпорядчих рішень у вересні 2023 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року у справі №200/835/23 за період починаючи з 01 листопада 2017 року.

А отже, несвоєчасне нарахування коштів відбулось з вини органу, що призначає і виплачує щомісячні страхові виплати, відповідача у справі.

Належні позивачу з 2017 року кошти виплачені останньому лише у вересні 2023 року. Компенсація, передбачена зазначеним Законом №2050-ІІІ, виплачується у разі порушення строків виплати доходу, а не порушення строків виконання рішення суду, як помилково зазначає відповідач.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 (справа №336/4675/17), від 21.06.2018 (№523/1124/17) та від 03.07.2018 (справа №521/940/17), від 31.08.2021 (справі №264/6796/16), від 08.06.2022 (справа №200/5213/20-а).

За таких обставин, зважаючи на практику Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене вище, порушені права позивача слід задовольнити шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за період з 01 листопада 2017 року по вересень 2023 року (а не по жовтень, як помилково вважає позивач) відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно із частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 858,88 гривень, отже підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 772,99 гривень (90% задоволених позовних вимог).

Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

Керуючись статтями 2, 3-10, 20, 22, 25, 47, 72-77, 90, 132, 139, 143, 215, 241-246, 250, 251, 255, 261, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, , ел. пошта: , тел. 96) задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячної страхової виплати за період з 01 листопада 2017 року по вересень 2023 року відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 772 (сімсот сімдесят дві) гривні 99 копійок.

Повний текст рішення складено 14 лютого 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко