Справа № 620/8164/23
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/8164/23 Головуючий у 1 інстанції - Баргаміна Н.М.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області у формі розпорядження від 29.09.2022 про утримання з ОСОБА_1 суми надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії за період з жовтня 2021 по квітень 2022 року включно в сумі 12431, 28 грн.;

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо повернення до бюджету житлової субсидії за період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року в сумі 2665,48 грн., що була призначена ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області виконати перерахунок наданої ОСОБА_1 житлової субсидії з жовтня 2022 року по квітень 2023 року включно та виплатити субсидію у повному обсязі.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 позов задоволено:

- визнано протиправними та скасовано розпорядження Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 29.09.2022 про утримання з ОСОБА_1 суми надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії за період з жовтня 2021 по квітень 2022 року включно в сумі 12431,28 грн., від 15.11.2022 про утримання з ОСОБА_1 призначеної субсидії у розмірі 20 % від нарахованої суми;

- визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області щодо повернення до бюджету житлової субсидії за період з жовтня по грудень 2022 року в сумі 1022,46 грн, що була призначена ОСОБА_1 ;

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо повернення до бюджету житлової субсидії за період з січня 2023 року по квітень 2023 року в сумі 1643,02 грн, що була призначена ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок наданої ОСОБА_1 житлової субсидії з жовтня 2022 року по квітень 2023 року включно та виплатити субсидію у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2021 ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області із заявою та відповідними документами про призначення житлової субсидії (а.с. 111-121).

Також, позивачем було подано, серед іншого, довідку від 13.05.2021 № 2, видану лікарем поліклінічного відділення КНП «Ріпкинська центральна лікарня», про перебування члена сім`ї позивача, ОСОБА_2 , на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті (а.с. 117.

16.06.2021 УСЗН Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області було прийнято рішення про призначення житлової субсидії позивачу на період з травня 2021 року по квітень 2022 року (а.с. 124-126).

15.06.2022 позивач знову звернулась з відповідними документами до УСЗН Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області за призначенням житлової субсидії (а.с. 138-140, 144-151).

Рішенням УСЗН Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 01.08.2022 позивачу було призначено житлову субсидію на період з травня 2022 року по квітень 2023 (а.с. 141).

29.09.2022 УСЗН Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області було прийнято розпорядження про утримання з ОСОБА_1 переплати коштів у загальній сумі за період з жовтня 2021 по квітень 2022 року включно в сумі 12 431,28 грн. (а.с. 101).

Також, 15.11.2022 УСЗН Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області було прийнято розпорядження, згідно якого надміру отриману суму субсидії у розмірі 12 431, 28 грн. за період з 01.10.2021 по 30.04.2022 утримувати з призначеної субсидії у розмірі 20 % від нарахованої суми (а.с. 100).

Листом від 15.11.2022 № 11.1/1166 УСЗН Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області повідомило позивача про необхідність повернення надміру виплачених сум житлової субсидії у розмірі 12 431, 28 грн., вказано, що виплата призначеної житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період 2022/2023 років буде проводитись з утриманням переплати в розмірі 20 % від призначеної суми (а.с. 15).

Листом від 06.02.2023 № 11/494 УСЗН Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області повідомив позивача, серед іншого, що їй було неправомірно призначено житлову субсидію, оскільки в особовій справі наявна довідка, видана лікарем поліклінічного відділення КНП «Ріпкинська центральна лікарня», а не висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я встановленого зразка, у зв`язку з чим виникла переплата житлової субсидії за період з 01.10.2021 по 30.04.2022 у розмірі 12 431,28 грн. Також, повідомлено про передачу особової справи позивача до управління Пенсійного фонду України для продовження утримання суми надміру виплаченої житлової субсидії (а.с. 20).

Згідно довідки УСЗН Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 08.05.2023 останнім в жовтні-грудні 2022 року проведено утримання житлової субсидії на суму 1 022, 46 грн. (а.с. 34).

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 16.05.2023 № 7919-8246/Д-02/8-2500/23 станом на 01.01.2023 залишок надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії становить 11 408, 82 грн., утримано переплату в січні-квітні 2023 року в сумі 1 643,02 грн., залишок переплати на 01.05.2023 становить 9 765,80 грн. (а.с. 35).

Вважаючи спірне розпорядження від 29.09.2022 та вказані вище дії протиправними, позивач звернулась до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що станом на момент призначення позивачу житлової субсидії УСЗН Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області не здійснило належним чином перевірку наданих позивачем документів та призначило житлову субсидію. Отже, з огляду на положення ст. 1215 Цивільного Кодексу України, не може бути повернута сума надмірно нарахованої (виплаченої) субсидії зокрема тоді, якщо відповідач не доведе, що виплату здійснив добровільно, але внаслідок рахункової помилки з його боку чи недобросовісності з боку позивача як набувача субсидії.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами пункту 7 частини 1 статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належать, зокрема, встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.

Отже, з аналізу наведених норм спеціального Закону, яким врегульовано правові відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, слідує, що єдиним органом який може визначати на законодавчому рівні умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій є Кабінет Міністрів України.

Так, умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій визначає Положення про порядок призначення житлових субсидій, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 № 329) (далі - Положення № 848, в редакції, чинній на час звернення позивача за призначенням житлової субсидії).

Згідно пункту 3 Положення № 848 житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку.

Відповідно до пункту 4 Положення № 848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Пунктами 22, 24 Положення № 848 передбачено, що житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, зокрема, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку). Житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

Згідно абзаців першого-п`ятого підпункту 3 пункту 14 Положення № 848 житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо 3) у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді:

- за інформацією ДПС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або

- нарахований середньомісячний сукупний дохід менше ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або

- ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім військовослужбовців, а також осіб, стосовно яких наявна заборгованість роботодавця із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, або осіб, які відповідно до законодавства звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування); або

- такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів (крім випадків, зазначених в абзацах дев`ятому - одинадцятому цього підпункту). До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування, навчання або догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується відповідними документами, а також дні перебування за кордоном - протягом періоду воєнного стану в Україні та двох місяців після його припинення або скасування. При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб в період перебування їх за кордоном не розраховуються.

Відповідно до абзаців шостого, дев`ятого підпункту 3 пункту 14 Положення № 848 житлові субсидії у випадках, передбачених абзацами першим - п`ятим цього підпункту, призначаються, якщо особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії, протягом такого періоду не менше місяця, зокрема, перебували у складних життєвих обставинах, викликаних алко- або наркозалежністю, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, який забезпечує надання первинної медичної допомоги, на підставі довідки встановленого зразка закладу охорони здоров`я, що провадить діяльність з надання наркологічної допомоги населенню, в якому особа перебувала на диспансерному обліку (далі - складні життєві обставини).

Для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або тимчасовим посвідченням громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортним документом іноземця або документом, що посвідчує особу без громадянства, посвідкою на постійне/тимчасове проживання, посвідченням біженця або іншим документом, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), подає: заяву; декларацію; довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом уповноваженого органу у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; договір наймання (оренди) житла (у разі наявності); рішення суду (в разі наявності); інші документи, які не передбачені цим пунктом, але відповідно до цього Положення необхідні для розгляду питання по суті (у разі потреби) (пункт 43 Положення № 848).

У разі коли документи, передбачені пунктом 43 цього Положення, подано не в повному обсязі, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує заявника про необхідність подання таких документів. Питання призначення житлової субсидії розглядається структурним підрозділом з питань соціального захисту населення за умови надходження документів, які не були подані одночасно із заявою, протягом 30 днів з дня подання заяви(пункт 49 Положення № 848).

Згідно пункту 57 Положення № 848 у разі коли документи, передбачені пунктом 43 цього Положення, подано не в повному обсязі, житлова субсидія призначається за умови надходження документів, яких не подано одночасно із заявою, протягом 30 днів з дня подання заяви.

Структурним підрозділом з питань соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання зазначених документів та отримання інформації відповідно до пункту 50 цього Положення приймається рішення про: призначення житлової субсидії; непризначення житлової субсидії (у разі, коли за результатами розрахунку житлової субсидії її розмір має нульове або від`ємне значення); відмову в призначенні житлової субсидії (пункт 60 Положення № 848).

Згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2022 № 1041 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу Пенсійним фондом України» постановлено Пенсійному фонду України:

- забезпечити з 1 жовтня 2022 р. виплату та з 1 грудня 2022 р. призначення житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу;

- продовжити утримання сум надміру виплачених житлових субсидій, рішення про які прийнято структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах рад, згідно з актами приймання-передачі відповідних справ про одержувачів житлових субсидій.

Аналізуючи вищевикладені положення, колегія суддів зауважує, що саме орган, що призначає житлову субсидію, перевіряючи подані позивачем документи, мав перевірити чи подано ним всі документи, передбачені нормами Положення № 848, зокрема, в даному випадку, чи надано заявником висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, який забезпечує надання первинної медичної допомоги, довідку встановленого зразка закладу охорони здоров`я, що провадить діяльність з надання наркологічної допомоги населенню, в якому особа перебувала на диспансерному обліку.

При цьому, у разі коли документи подано не в повному обсязі, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повинен був поінформувати заявника про необхідність подання таких документів.

Разом з тим, як вірно було встановлено судом першої інстанції, що УСЗН Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області не було повідомлено позивача про подання документів не в повному обсязі та не було відмовлено в призначенні житлової субсидії.

Враховуючи викладене, станом на момент призначення позивачу житлової субсидії УСЗН Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області не здійснило належним чином перевірку наданих позивачем документів та призначив житлову субсидію.

Відповідно до частини 1 статті 1215 Цивільного Кодексу України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Таким чином, не може бути повернута сума надмірно нарахованої (виплаченої) субсидії зокрема тоді, коли відповідач не доведе, що виплату здійснив добровільно, але внаслідок рахункової помилки з його боку чи недобросовісності з боку позивача як набувача субсидії.

Для правильного вирішення питання про повернення надміру нарахованої (виплаченої) житлової субсидії орган, що уповноважений призначати житлову субсидію, мав достеменно встановити факт надмірно нарахованої субсидії і недобросовісності з боку набувача у зв`язку із поданням ним недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні.

Колегією суддів, при розгляді апеляційної скарги на спірне рішення суду першої інстанції, враховується, що після відповідного повідомлення позивача, останньою була надана довідка № 107/2 від 24.10.2022 про перебування ОСОБА_3 на диспансерному обліку в лікаря нарколога (а.с. 88).

В даному випадку, колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За своїм змістом стаття 1 Першого протоколу до Конвенції гарантує право на мирне володіння майном і обумовлює випадки втручання у таке право мирного володіння майном, а відповідно до тлумачення й усталеної практики Європейського суду з прав людини (напр. рішення в справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства». «Іммобільяре Саффі» проти Італії», «East/West Alliance Limited» проти України». «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» тощо) в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції слід виокремлювати три норми: перша норма (перше речення першого абзацу) - має загальний характер і закладає принцип мирного володіння майном; друга норма (друге речення першого абзацу) - охоплює питання позбавлення права власності та визначає для цього певні критерії и умови; третя норма (другий абзац) - визнає право договірних держав, зокрема, контролювати використання майна в загальних інтересах. При цьому, як підтверджується практикою Суду, друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Колегія суддів наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-11). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Куиюглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007).

Колегія суддів також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення віл 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства». п. 50, Series А N 98).

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, зважаючи на встановлення судом першої інстанції того, що УСЗН Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області було прийнято два рішення про утримання з позивача житлової субсидії, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову обраним судом першої інстанції способом.

При цьому, колегія суддів зауважує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому до уваги не приймаються.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.