Справа № 404/9614/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 404/9614/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 06 грудня 2023 року в адміністративній справі №404/9614/23 (головуючий суддя першої інстанції Мохонько В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 09.11.2023 року звернувся до Кіровського районного суду м.Кіровограда з позовом до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, в якому просив скасувати постанову серії НК №156900 від 01.11.2023 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення стягнення у вигляді штрафу 510,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач правил дорожнього руху не порушував, оскільки відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення, яке викладене в зазначеній постанові, а сама постанова є протиправною та необґрунтованою.

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 06 грудня 2023 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, з підстав, зазначених в позові. Апелянт вважає, що судом першої інстанції грубо порушено норми процесуального права, безпідставно не досліджено надані позивачем докази та не враховано його доводи, а відповідачем, в порушення вимог ст.77 КАС України не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 01.11.2023 року інспектором взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старшим лейтенантом поліції Гребеніковим А.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному серії НК №156900.

Згідно тексту постанови 28.10.2023 року о 20 год. 14 хв. в м.Кропивницький на перехресті вул.Ю.Коваленка та Незалежності водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 (BG), здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофору, а саме: поєднання червоного та жовтого, чим порушив вимоги п.п.8.7.3. «є» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.6).

Цією ж постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн..

Не погодившись із постановою, позивач оскаржив таку постанову до суду.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, зазначив, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень довів належними та допустимими доказами вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху України та правомірність прийнятої ним постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Правовідносини, що виникли в даній справі, врегульовані Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, із змінами і доповненнями, Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України сигнали світлофора мають, зокрема, таке значення:

є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Вказана норма зазначає про заборону руху під час поєднання червоного та жовтого сигналів світлофора, ввімкнення яких інформує водія про подальше вмикання зеленого сигналу, який такий рух дозволяє.

Згідно із ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем до постанови серії НК №156900 від 01.11.2023 року додано відеозапис з відоереєстратора Xiaomi патрульного автомобіля та нагрудного відео реєстратора, про що зазначено у пункті 8 оскаржуваної постанови. Вказаний відеозапис відповідачем додано до відзиву на позовну заяву (а.с.6, 40).

Згідно наданого відеозапису працівниками патрульної поліції 28.10.2023 року о 20:14 год. виявлено адміністративне правопорушення: водій транспортного засобу Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , зайняв середню смугу для руху та після ввімкнення поєднання червоного та жовтого сигналів світлофору почав рух, чим порушив Правила дорожнього руху України, тобто здійснив рух на заборонений сигнал світлофору.

Оскільки в постанові про притягненн позивача до адміністративної відповідальності наявне посилання на вказаний запис відеореєстратора та такий відеозапис додано до матеріалів справи під час розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд визнає такий доказ належним та допустимим.

Скаржник як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі зазначає, що він дійсно рухався 28.10.2023 року на своєму автомобілі в м.Кропивницький, на перехресті вул.Ю.Коваленка та вул.Незалежності та проїхав перехрестя на дозволений сигнал світлофору. Позивач зазначає, що є водієм зі стажем, всі рухи та рішення під час керування транспортним засобом доведені у нього до автоматизму, а порушувати ПДР не мав ніякого умислу.

Апелянт вважає, що з наданого відповідачем відеозапису вбачається, що відео складається з окремих фрагментів, оброблених та змонтованих відповідачем. Такий доказ не може бути прийнятий судом, а тим паче бути доказом на підтвердження вини позивача. Вважає, що відповідач не довів належним чином факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Колегія суддів такі доводи до уваги не приймає та акцентує увагу на тому, що зі змісту наданого відповідачем відеозапису вбачається, що автомобіль Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 почав рух на поєднаний червоний та жовтий сигнал світлофору, чим порушив вимоги п.п. «є» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відеозапис повний, чіткий та не містить слідів обробки чи монтування.

Протилежного позивачем не доведено.

Крім того, як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі позивач стверджує, що взагалі не мав притягатися до адміністративної відповідальності, оскільки відповідачем під час винесення постанови проігноровано психоемоційний стан позивача та не з`ясовано: чи міг позивач взагалі керувати своїми діями та нести відповідальність за якісь дії, оскільки має розлади психічного здоров`я.

Апеляційний суд такі доводи вважає безпідставними та недоречними, оскільки в такому разі виникає питання чи мав право позивач взагалі керувати транспортним засобом, враховуючи стан його психічного здоров`я. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем не заявлено про погіршення власного психічного стану чи про необхідність надання невідкладної медичної допомоги.

Таким чином, посилання позивача на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин суд першої інстанції правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Натомість, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні рішення, обґрунтував висновок про відмову в задоволенні позовних вимог, проте, допустив помилку в резолютивній частині рішення, зазначивши про залишення позову без змін.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, проте допустив помилку в резолютивній частині рішення, що є підставою для зміни резолютивної частини рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 06 грудня 2023 року в адміністративній справі №404/9614/23 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 06 грудня 2023 року в адміністративній справі №404/9614/23 змінити.

В абзаці першому резолютивної частини рішення слова «залишити без змін» замінити словами «залишити без задоволення».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя Т.І. Ясенова