Справа № 420/34932/23
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

14 лютого 2024 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду та залучення співвідповідача у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексації грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців січень 2008 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 23 серпня 2019 року індексації грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 у фіксованій величині 4 426,48 грн в місяць;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 23 серпня 2019 року індексації грошового забезпечення в повному розмірі, з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 y фіксованій величині 4 426,48 грн в місяць;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Ухвалою суду від 19.12.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 29.12.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

12.01.2024 року від представника відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , надійшло клопотання, в якому просить адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду. Також відповідач наголошує на залученні другого відповідача Військової частини НОМЕР_3 , оскільки саме у ВЧ НОМЕР_3 позивач проходив військову службу у спірний період. Відповідно до рішення командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.12.2019 № 3914 Військова частина НОМЕР_3 виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та встановленим порядком зарахована на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_1 з 01.01.2020. Таким чином, обов`язки у Військової частини НОМЕР_1 відносно нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_3 виникли лише з 01.01.2020. При цьому позивач звільнився зі служби з Військової частини НОМЕР_3 в 2019 році, тобто жодних нарахувань та виплат Військова частина НОМЕР_1 позивачу не могла та навіть не мала право робити, бо такі обов`язки виникли лише з 01.01.2020.

Вирішуючи клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України у редакції на час виникнення спірних правовідносин) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З наведених положень статті 122 КАС України слідує, що такі не містять норм, які б урегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення).

Разом із тим, такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, адже зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2023 року у справі №280/6779/22.

Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції: Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22, від 25 квітня 2023 року у справі №380/15245/22.

Прикінцевими положенням КЗпП України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 " встановлено, що з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відміняється.

Відповідно з 01.07.2023 року, знову встановлюється тримісячний строк, передбачений ст.233 КЗпП України, проте позивач звернувся до суду з цим позовом 14.12.2023 року, тобто з пропуском тримісячного строку звернення.

Водночас, 27.12.2023 року до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтовано тим, що на момент звільнення позивача з військової служби та виключення із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком. Крім того, при виключенні позивача зі списків особового складу військової частини та знятті зі всіх видів забезпечення, ним не було одержано письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, а саме розрахунку індексації грошового забезпечення. Діючим законодавством не передбачено включення інформації щодо нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення військовослужбовцю при звільненні. Отже, позивачу не було відомо про суму нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення.

З огляду на викладене, суд визнав об`єктивними перешкодами для своєчасного звернення з позовом, визнав поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновив ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду з позовом у справі №420/34932/23, про що зазначено в ухвалі від 29.12.2023 року.

З огляду на викладене, доводи представника відповідача про пропуск строку звернення до суду з позовом визнаються судом необґрунтованими, таким чином, у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду необхідно відмовити.

Щодо залучення у якості другого відповідача Військової частини НОМЕР_3 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Враховуючи те, що позовні вимоги стосуються періоду з 01 січня 2016 року по 23 серпня 2019 року, а також те, що Військова частина НОМЕР_3 зарахована на фінансове забезпечення Військової частини НОМЕР_1 тільки з 01 січня 2020 року, суд дійшов висновку про необхідність залучити до розгляду справи другим відповідачем Військову частину НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Керуючись ст.ст. 47, 49, 167, 240, 248, 256, 378 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Залучити до розгляду справи № 420/34932/23 у якості другого відповідача - Військову частину НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Розгляд адміністративної справи розпочати спочатку.

Запропонувати Військовій частині НОМЕР_3 протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про залучення в якості другого відповідача подати відзив та документи на його обґрунтування, з урахуванням вимог статті 162 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Токмілова Л.М