Справа № 500/8382/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/8382/23

01 лютого 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 26.10.2023 позивачці виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 (далі - Закон №1402-VIII) при стажі роботи на посаді судді 29 років 07 місяців 09 днів в розмірі 68 відсотків суддівської винагороди.

13 листопада 2023 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою, у якій просила зарахувати до її стажу роботи половину часу навчання у вищому юридичному навчальному закладі і період роботи стажиста Чортківського районного суду, перерахувати призначене їй щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №10750-11045/Д-02/8-1900/23 від 30.11.2023 позивачку повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку довічного грошового утримання.

Позивач вважає, що вказані дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначенні пенсії позивачу є протиправними та суперечать вимогам закону, а тому звернулася до суду із даним позовом.

Ухвалою від 03.01.2024 року судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через електронний суд із відповідними письмовими доказами 17.01.2024 року. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

З 26.10.2023 позивачці виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 (далі - Закон №1402-VIII) при стажі роботи на посаді судді 29 років 07 місяців 09 днів в розмірі 68 відсотків суддівської винагороди.

13 листопада 2023 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою у якій просила зарахувати до її стажу роботи половину часу навчання у вищому юридичному навчальному закладі і період роботи стажиста Чортківського районного суду, перерахувати призначене їй щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №10750-11045/Д-02/8-1900/23 від 30.11.2023 позивачку повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку довічного грошового утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Крім того, Головне управління зазначає, що на момент призначення щомісячного довічного грошового утримання судді позивачці чітко визначено перелік робіт на посадах, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Застосування норм статті 137 Закону №1402-VIII при обчисленні збільшення відсотка грошового утримання суддів у відставці не передбачено.

Отже, підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці немає.

Таким чином, відсутні правові підстави для зарахування половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. І. Франка, періоду роботи стажиста Чортківського районного суду до стажу роботи судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання.

Тому, стаж роботи позивачки на посаді судді становить 29 років 07 місяців 09 днів, розмір щомісячного довічного грошового утримання - 68 відсотків суддівської винагороди.

Відсоток для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання визначено відповідно до наявного стажу роботи на посаді судді.

Представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позові, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що Рішенням Вищої ради правосуддя №987/0/15-23 від 19.10.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Тернопільського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» мене було звільнено з посади судді Тернопільського апеляційного суду у відставку.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення вісімнадцятої сесії Тернопільської обласної ради народних депутатів двадцять першого скликання від 18 березня 1994 року обрана суддею Чортківського районного суду Тернопільської області (на підставі наказу начальника Управління юстиції Тернопільської обласної державної адміністрації від 23 березня 1994 року № 23-К зарахована на посаду судді зазначеного суду з 18 березня 1994 року).

Постановою Верховної Ради України від 19 травня 1999 року №673-XIV ОСОБА_1 обрана суддею Тернопільського обласного суду безстроково (відповідно до Указу Президента України від 20 серпня 2001 року № 642/2.001 на базі Тернопільського обласного суду утворено Апеляційний суд Тернопільської області). У зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Тернопільської області та утворенням Тернопільського апеляційного суду (на підставі Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017) Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 ОСОБА_1 переведена на роботу на посаді судді Тернопільського апеляційного суду.

Пунктом 15.3 Регламенту Вищої ради правосуддя визначено, що при вирішенні питання про звільнення судді з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку стаж роботи на посаді судді обраховується з дати призначення (обрання) судді на посаду по дату ухвалення Радою відповідного рішення або по дату припинення повноважень судді у зв`язку з досягненням суддею шістдесяти п`яти років.

Відповідно до зазначених актів щодо суддівської кар`єри на день розгляду Вищою радою правосуддя заяви ОСОБА_1 про звільнення у відставку (19 жовтня 2023 року) стаж її роботи на посаді судді становить 29 років 7 місяців 1 день.

Статтею 116 Закону № 1402-VIII встановлено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається згідно зі статтею 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із частиною першою статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Законодавство, чинне на час обрання ОСОБА_1 суддею Чортківського районного суду Тернопільської області (відповідно до рішення Тернопільської обласної ради народних депутатів від 18 березня 1994 року), не регламентувало питань щодо визначення стажу роботи, що дає судді право на відставку. Частина перша статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХП), який набрав чинності 10 лютого 1993 року, лише визначала, зокрема, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку із закінченням строку повноважень.

Натомість на час обрання ОСОБА_1 на посаду судді Тернопільського обласного суду безстроково (відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 1999 року № 673-XIV) порядок визначення стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, регламентувався частиною четвертою статті 43 Закону № 2862-ХІІ, яка набрала чинності 6 квітня 1994 року, а також Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», який набрав чинності 10 липня 1995 року.

Зокрема, в абзаці третьому статті 1 цього Указу закріплювалося, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби (ця норма діяла до 1 березня 2008 року).

Як убачається з матеріалів справи, а саме з копій диплома та трудової книжки, із 13 серпня 1988 року до 28 червня 1993 року ОСОБА_1 навчалася за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. Івана Франка за спеціальністю «Правознавство».

У зв`язку з наведеним до стажу роботи судді ОСОБА_1 , що дає право на відставку, крім стажу роботи на посаді судді, підлягає зарахуванню половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (2 роки 5 місяців 8 днів).

Водночас згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 упродовж трудової діяльності вона не обіймала посад, робота на яких могла би бути зарахована до стажу, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, відповідно до частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ, окрім роботи на посаді судді.

Законом України від 12 липня 2018 року № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», який набрав чинності 5 серпня 2018 року, статтю 137 Закону № 1402-VIII доповнено частиною другою такого змісту:

« 2. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у пункті 26 постанови від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19 (провадження № 11- 882заі19) при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому зазначено, що «при обчисленні стажу, який дає право на відставку, окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 зазначеного закону, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково».

Згідно із частиною першою статті 7 Закону № 2862-ХІІ (у редакції, чинній на час обрання ОСОБА_1 суддею вперше) право на зайняття посади судді районного (міського) суду мав громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, мав вишу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Відповідно до наявних у трудовій книжці записів після здобуття вищої юридичної освіти ОСОБА_1 у період з 15 вересня 1993 року до 18 березня 1994 року працювала на посаді стажиста Чортківського районного суду Тернопільської області, відповідно, на день обрання суддею мала стаж роботи за юридичною спеціальністю 6 місяців 3 дні.

Отже, додатково до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді підлягає зарахуванню також стаж роботи за юридичною спеціальністю, що вимагався Законом № 2862-ХІІ для обрання на посаду судді районного (міського) суду, - 6 місяців 3 дні.

Таким чином, відповідно до доданих до заяви документів та визначених законодавством вимог стаж роботи судді Дикун С.І., що дає їй право на звільнення у відставку, на час ухвалення цього рішення становить 32 роки 6 місяців 12 днів:

стаж роботи на посаді судді - 29 років 7 місяців 1 день;

половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 5 місяців 8 днів;

стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), що надавав право для призначення на посаду судді, - 6 місяців 3 дні.

Зазначені обставини встановлені рішенням Вищої ради правосуддя №987/0/15-23 від 19.10.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Тернопільського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку».

Відповідно до Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання позивача, складеного Тернопільським апеляційним судом 25 жовтня 2023 року, загальний стаж позивача, що дає право на отримання довічного грошового утримання становить 32 роки 06 місяців 19 днів.

26 жовтня 2023 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно із протоколом/розпорядженням щодо призначення/перерахунку пенсії відповідачем довічне грошове утримання мені призначено відповідно до рішення відповідача 68 від 02.11.2023 у розмірі 68% заробітної плати працюючого судді. Тобто, при обчисленні розміру довічного грошового утримання відповідачем враховано лише стаж роботи безпосередньо на посаді судді 29 років 07 місяців 09 днів та протиправно не зараховано окремі періоди страхового стажу, які мали б зараховуватися до стажу роботи на посаді судді, зокрема: половину строку навчання у Львівському державному університеті імені Івана Франка 2 роки 5 місяців 8 днів; та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) на посаді стажиста Чортківського районного суду, що надавав право для призначення на посаду судді, - 6 місяців 3 дні.

13 листопада 2023 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання, та вказувала, що при визначенні їй розміру вищевказаного довічного грошового утримання управлінням ПФУ допущено порушення Закону України Про судоустрій і статус суддів, оскільки до стажу для розрахунку не було зараховано:

- половини строку навчання з 13 серпня 1988 року до 28 червня 1993 року у вищому юридичному навчальному закладі на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. Івана Франка, що становить 2 роки 5 місяців 8 днів.

- стажу роботи за юридичною спеціальністю, що вимагався Законом України Про статус суддів №2862-ХІІ для обрання на посаду судді районного (міського) суду, - у період з 15 вересня 1993 року по 18 березня 1994 року на посаді стажиста Чортківського районного суду Тернопільської області, що становить 6 місяців 3 дні.

У поданій заяві позивач просила у відповідності до Конституції України, Закону України Про судоустрій і статус суддів провести перерахунок призначеного мені довічного утримання судді у відставці із зарахуванням до стажу для розрахунку половини навчання у вищому навчальному закладі - 2 роки 5 місяців 8 днів та стажу роботи на посаді стажиста суду - 6 місяців 3 дні із визначенням загального проценту розрахунку пенсії від заробітку - 74 (сімдесят чотири) %.

Однак, відповідач листом від 30 листопада 2023 року відмовив позивачу у проведенні перерахунку довічного грошового утримання, оскільки вважав наявним стаж роботи на посаді судді для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання - 29 років 07 місяців 09 днів, із визначенням розміру щомісячного довічного грошового утримання - 68 відсотків суддівської винагороди.

Не погодившись і з таким обчисленням розміру її стажу, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 137 Закону № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів« до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На час призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862- XII). Вимоги цього Закону діяли з 10 лютого 1993 року до 5 липня 2001 року при обранні суддів на посаду вперше.

Згідно із вимогами частини першої статті 7 Закону № 2862-ХІІ право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону мав громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, мав вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів», зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-ХІІ «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

На час призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж роботи позивача безпосередньо на посаді судді складав 30 років 1 місяць 24 дні.

Також, як убачається із витягу з послужного списку, засвідченого заступником голови ліквідаційної комісії УМВС України в Тернопільській області, вбачається, що ОСОБА_2 з 31 липня 1990 року по 1 жовтня 1991 року працювала на посаді слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ Кременецького районного виконавчого комітету Тернопільської області, азі січня 1992 року по 1 березня 1993 року - на посаді слідчого слідчого відділення відділу внутрішніх справ міста Тернополя. Період проходження мною служби в органах внутрішніх справ на посадах слідчого загалом становить 2 роки 4 місяці.

Абзацом другим статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» передбачалось, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», яка втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 1 грудня 2010 року № 1097 «Про внесення змін до актів Кабінету Міністрів України з питань діяльності судів та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України», також було встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Позивач вперше обрана на посаду судді у березні 1994 року, тобто до прийняття Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/1995 та постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865, які в сукупності діяли 16 років. Ці нормативно-правові акти тривалий час давали мені право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку, половини строку навчання у вищому навчальному закладі юридичного спрямування.

Із копій диплома та трудової книжки вбачається, що із 13 серпня 1988 року до 28 червня 1993 року ОСОБА_1 навчалася за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. Івана Франка за спеціальністю «Правознавство».

Відповідно до вимог частини другої статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (статтю 137 доповнено частиною другою згідно із Законом України від 12 липня 2018 року № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд»).

Судом встановлено, що період стажу, який дає право на заняття посади судді (половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені Івана Франка (з коефіцієнтом 0,5): дата зарахування - 13 серпня 1988 року, дата звільнення - 28 червня 1993 року, тривалість стажу становить - 02 (два) роки 05 (п`ять) місяців 08 (вісім) днів; періоду роботи стажиста Чортківського районного суду: дата зарахування - 15 вересня 1993 року, дата звільнення - 18 березня 1994 року, тривалість стажу становить - 06 (шість) місяців 3 (три) дні) це є стаж, що передував призначенню на посаду судді та також дає право на розмір грошового утримання.

З урахування наведеного, суд вважає, що на час призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до стажу роботи позивача на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягали зарахуванню: половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені Івана Франка (з коефіцієнтом 0,5): дата зарахування - 13 серпня 1988 року, дата звільнення - 28 червня 1993 року, тривалість стажу становить - 02 (два) роки 05 (п`ять) місяців 08 (вісім) днів, період роботи стажиста Чортківського районного суду: дата зарахування - 15 вересня 1993 року, дата звільнення - 18 березня 1994 року, тривалість стажу становить - 06 (шість) місяців (три) дні.

Таким чином, загальний стаж роботи позивача на посаді судді, який дає право на відставку, становить 29 років 7 місяців 1 день.

З урахуванням наведеного вище, суд прийшов до висновку, що дії відповідача щодо не зарахування до стажу ОСОБА_1 роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання - навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені Івана Франка (з коефіцієнтом 0,5): 02 (два) роки 05 (п`ять) місяців 08 (вісім) днів, період роботи стажиста Чортківського районного суду: дата зарахування - тривалість стажу становить - 06 (шість) місяців 3 (три) дні, є неправомірними та такими, що порушують її конституційні права, передбачені ст. 92, 146 Конституції України, які підлягають до захисту шляхом задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки суд позов задовольняє повністю, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1073,60 грн., згідно квитанції від 29.12.2023.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо призначення позивачці ОСОБА_1 з 02 листопада 2023 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без врахування до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені Івана Франка (з коефіцієнтом 0,5): дата зарахування - 13 серпня 1988 року, дата звільнення - 28 червня 1993 року, тривалість стажу становить - 02 (два) роки 05 (п`ять) місяців 08 (вісім) днів; періоду роботи стажиста Чортківського районного суду: дата зарахування - 15 вересня 1993 року, дата звільнення - 18 березня 1994 року, тривалість стажу становить - 06 (шість) місяців З(три) дні, та щодо призначення (перерахунку) з 02 листопада 2023 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 74 (сімдесят чотири) відсотки відповідно до Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Тернопільським апеляційним судом за №02-25/91/2023 від 25 жовтня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачці ОСОБА_1 до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені Івана Франка (з коефіцієнтом 0,5): дата зарахування - 13 серпня 1988 року, дата звільнення - 28 червня 1993 року, тривалість стажу становить - 02 (два) роки 05 (п`ять) місяців 08 (вісім) днів, період роботи стажиста Чортківського районного суду: дата зарахування - 15 вересня 1993 року, дата звільнення - 18 березня 1994 року, тривалість стажу становить - 06 (шість) місяців (три) дні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату позивачці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням раніше виплачених сум з 02 листопада 2023 року з урахуванням стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені Івана Франка (з коефіцієнтом 0,5): дата зарахування - 13 серпня 1988 року, дата звільнення - 28 червня 1993 року, тривалість стажу становить - 02 (два) роки 05 (п`ять) місяців 08 (вісім) днів, період роботи стажиста Чортківського районного суду: дата зарахування - 15 вересня 1993 року, дата звільнення - 18 березня 1994 року, тривалість стажу становить - 06 (шість) місяців 3 (три) дні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 02 лютого 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.