Справа № 560/14466/23
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/14466/23

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

12 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просила скасувати постанову №ПШ 030181 від 26.07.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору.

Позивач скористалась правом подання відзиву на апеляційну скаргу в якому заперечила проти доводів апелянта та просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апелянта, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судом встановлені наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 , є власником транспортного засобу марки КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

28.06.2023 на а/д Н-03, 170 км, посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , перевезення на якому здійснював водій ОСОБА_2 , який надав копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Результати перевірки оформлені Актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 290222 від 28.06.2023, у якому зафіксоване перевезення вантажу, яке здійснювалось транспортним засобом, що не обладнаний тахографом, і у водія відсутня індивідуальна контрольна книжка водія або копія графіка змінності водіїв.

На підставі зазначеного акту перевірки начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті винесена постанова №ПШ030181 від 27.07.2023 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач оскаржила її до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова №ПШ030181 від 26.07.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн за порушення статті 48 закону України "Про автомобільний транспорт" винесена відповідачем без з`ясування всіх обставин, необхідних для прийняття відповідного рішення, зокрема, факту наявності у позивачки ознак автомобільного перевізника у спірних відносинах.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія судів відзначає наступне.

Відтак, спірним питанням у цій справі є правильність висновків відповідача щодо того, чи вважається позивачка автомобільним перевізником в розумінні закону та, відповідно, чи є вона суб`єктом відповідальності за виявлене порушення.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі також Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

В силу частини сьомої статті 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України.

Приписами частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з частинами сімнадцятої-двадцятої статті 6 Закону № 2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі також суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі також Порядок № 1567).

За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі також Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Частиною першою статті 47 Закону № 2344-III визначено, що до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування.

За змістом частини 1-2 статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 49 Закону № 2344-III передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

При цьому, за визначенням статті 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 33 Закону №2344-III визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Згідно з частинами 1, 2 статті 50 Закону №2344-III договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо)..

Згідно з частинами першою, другою статті 50 Закону № 2344-III договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III передбачена відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Верховний Суд, проаналізувавши наведені положення законодавства у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

Із обсягу встановлених судом першої інстанції обставин цієї справи вбачається, що підставою для застосування до позивача, як автомобільного перевізника, відповідальності, передбаченої абзацом 3 статті 60 Закону №2344-III, слугувало перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону, а саме перевезення вантажу, виконувалось транспортним засобом який не обладнаний тахографом, у водія відсутня індивідуальна контрольна книжка водія або копія графіка змінності водіїв.

Згідно із частинами першою та другою статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частинами першою - третьою статті 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

З системного аналізу вищенаведених норм вбачається, що відповідальність у вигляді адміністративно - господарського штрафу передбачена саме за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону № 2344-ІІІ, учасниками яких є три сторони - перевізник, вантажовідправник та вантажоодержувач, тобто відповідальність за наявність товарно - транспортної накладної під час перевезення вантажів на договірних умовах несуть саме перевізники, які надають послуги з перевезення вантажу.

Так, задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у позивача статусу суб`єкта господарювання на момент прийняття оскаржуваної постанови від 26.07.2023, оскільки остання не здійснювала експлуатацію власного транспортного засобу, як такого, що тимчасово вибув з її володіння, а долучені до справи матеріали свідчать про те, що на момент проведення перевірки керування транспортним засобом здійснював водій ОСОБА_2 , який не перебуває в трудових відносинах із позивачкою.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції та відзначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою інформацію, яка міститься в Акті перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і автомобілів транспортним засобом №027798 від 28.06.2023 року та надані в підтвердження вказаної інформації докази.

Зокрема, посадовими відповідача в ході проведення перевірки, окрім іншого, було встановлено, що водій - ОСОБА_2 , 28.06.2023 року на транспортному засобі марки КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажу на договірних умовах з ОСОБА_3 та у відповідності до ТТН №ХЗБ00014882 від 28.06.2023 року пунктом навантаження є м. Хмельницький, а пунктом розвантаження є с. Ланівці.

При цьому, учасниками вказаного перевезення є: замовник - ОСОБА_3 , вантажовідправник - ТОВ "Хмельницькзалізобетон", а автомобільним перевізником - ОСОБА_1 .

В даному випадку, матеріали справи містять копію ТТН №ХЗБ00014882 від 28.06.2023 року, яка була надана відповідачем разом з відзивом на позовну заяву, однак протиправно залишена судом першої інстанції без уваги.

Таким чином, судова колегія резюмує, що позивач в межах спірних правовідносин має статус автомобільного перевізника в розумінні закону та, відповідно, є суб`єктом відповідальності за виявлене порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач правомірно та з дотримання вимог чинного законодавства виніс постанову №ПШ030181 від 26.07.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн за порушення статті 48 закону України "Про автомобільний транспорт", а тому відсутні підстави для її скасування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Матохнюк Д.Б. Гонтарук В. М.