Справа № 340/3174/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 340/3174/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 року (суддя Дегтярьова С.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Неверчак Євгена Борисовича звернувся з позовом до суду, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 26.04.2023 №11973/8 про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частині 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частині 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням вислуги років в розмірі 23 роки 07 місяців 5 днів, з дня подання заяви 17 квітня 2023 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 26 квітня 2023 року №11973/8 про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перевести з 17 квітня 2023 року ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років згідно п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням виплачених коштів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову в переведенні позивача на пенсію за вислугу років є протиправним та підлягає скасуванню, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 17.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до головного управління із заявою про переведення на пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області розглянута заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про переведення на пенсію за вислугу років згідно Закону. ОСОБА_1 з 03.10.2016 (дата встановлення інвалідності) перебуває на обліку в головному управлінні та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону. Відповідно подання про призначення пенсії від 10.10.2016 № 63 ОСОБА_1 звільнений зі служби наказом начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 29.04.2016 № 106 о/с з 30 квітня 2016 року. Відповідно до положень п. «а» ст. 12 Закону пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше. В то й же час для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено. Отже, для виникнення права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до положень п. «а» ст. 12 Закону в період з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року у ОСОБА_1 на день звільнення (в даному випадку - 30.04.2016) повинно бути 22 календарних роки та 6 місяців і більше. Згідно подання про призначення пенсії від 10.10.2016 № 63 та розрахунку вислуги років на пенсію від 10.10.2016 ОСОБА_1 зазначена вислуга в календарному обчисленні - 20 років 08 місяців 14 днів, що є меншою, ніж це передбачено положеннями п. «а» ст. 12 Закону, і не дає позивачеві право на призначення такого виду пенсії.

Одночасно стаття 17 Закону визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії. Жодної відсилочної норми вказана стаття не містить, а також не містить посилання на те, що види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії можуть бути встановлені підзаконними актами. Крім того, в Законі не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах. Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 22 календарних роки та 6 місяців і більше (у разі звільнення зі служби, зокрема, в період з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року), та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років. З урахуванням викладеного, відповідач просить в позові відмовити за безпідставністю вимог через відсутність у позивача встановленої п. «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ календарної вислуги років, та права на призначення пенсії за вислугою років.

Від позивача надійшов відзив, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судузалишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Наказом ГУНП в Кіровоградській області від 29.04.2016 року №106 о/с позивача звільнено зі служби в Національній поліції за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (а.с.39).

Згідно розрахунку вислуги років на пенсію, трудової книжки, станом на день звільнення вислуга років позивача у день звільнення складає:

- в календарному обчисленні - 20 років 08 місяців 14 днів;

- у пільговому обчисленні - 23 роки 07 місяців 5 днів (а.с.38зв.).

З 03.10.2016 позивачу призначено пенсію по інвалідності на підставі пункту п. «б» ст.21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ ) у розмірі 40% грошового забезпечення, як особі, якій встановлена ІІІ група інвалідності (а.с.37зв.).

17.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про переведення його на пенсію за п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», оскільки, вислуга його років для призначення пенсії на день звільнення у пільговому обчисленні становить 23 роки 07 місяців 5 днів, що, як вважає позивач, є достатньою підставою для набуття ним права на пенсію за вислугою років за даною нормою.

Рішенням №11973/8 від 26.04.2023 року позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за вислугу років у зв`язку з тим, що його вислуга років на день звільнення зі служби у календарному обчисленні складає лише 20 років 08 місяців 14 днів, що не дає йому права на переведення на пенсію за вислугу років згідно пункту «а» статті 12 Закону.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік 365 календарних днів, календарний місяць 30 календарних днів). В свою чергу, передбачені статтею 171 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах. Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ. Таке правове регулювання дозволяє зробити висновок те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить. У даній справі встановлено, що вислуга років позивача, становить більше 22 календарних років та шести місяців, а тому позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом є, зокрема Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.

Згідно із пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІ (в редакції, яка діяла на час звернення позивача із заявою про переведення) пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Так, відповідно до частини другої статті 17 цього Закону до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Отже, положеннями статті 12 Закону № 2262-XII визначено, що право на пенсію за вислугу років відповідно виникає за наявності двох умов: звільнення зі служби та наявність необхідної вислуги років.

Статтею 17 Закону № 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-XII встановлено порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затверджений постановою № 393.

Актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 р. у справі №480/4241/18.

У вищезазначеній постанові Судова палата сформувала наступні правові висновки: «В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до постанови №393».

Судом вставленою, що станом на 10.10.2016, вислуга років ОСОБА_1 згідно із розрахунком становить:

в календарному обчисленні - 20 років 08 місяців 14 днів;

в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 02 роки 10 місяців 21 день;

вислуга років для призначення пенсії становить - 23 роки 07 місяців 05 днів.

Отже, з урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 року у справі № 805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 року у справі №480/4241/18, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дії відповідача, оформлені листом №46155-36388/Ш-01/8-0400/23 від 22.09.2023 року, щодо відмови у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років на підставі п.«а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років з 17 квітня 2023 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Судом встановлено, що позивач 17 квітня 2023року звернувся із письмовою заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до п.«а» ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ.

На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав про зобов`язання відповідача з 17 квітня 2023 року перевести позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років, передбачену ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням проведених виплат.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко