Справа № 448/67/24
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/67/24
Провадження № 2-а/448/7/24
13.02.2024 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.
при секретарі судового засідання Рушеляк Г.С.,
з участю позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, поліцейський відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старший сержант поліції Топій Роман Андрійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1178806 від 01.01.2024 року, якою її (позивачку) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.
Позивачка ОСОБА_1 у позові вказала, що спірну постанову вважає необґрунтованою та незаконною з огляду на наступне: 01.01.2024р. вона (позивачка) керувала транспортним засобом марки «Skoda», д.н.з НОМЕР_1 , та близько 22год. 15хв. рухаючись по вул.Центральній в с.Золотковичі Яворівського району Львівської області, не порушуючи правила дорожнього руху, була зупинена працівниками поліції; по дорозі додому вона помітила червоний проблисковий маячок позаду неї та на виконання Правил дорожнього руху зупинила транспортний засіб біля правого краю проїзної частини; побачивши працівників поліції, вона відразу підготувала свої документи, а саме посвідчення водія та документи на автомобіль марки «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме; технічний паспорт та страховий поліс; не розуміючи причини зупинки, запитала про неї працівників поліції, на що отримала відповідь, що вона (позивачка) не зупинилася на червоний проблисковий маячок; вказане не відповідає дійсності, бо вона здійснила зупинку та працівники поліції змогли до неї підійти; названа працівником поліції причина зупинки не є підставою для зупинення транспортного засобу поліцейським, чіткий перелік яких визначений ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», чим порушені вимоги зазначеної норми законодавства, а отже, зупинка транспортного засобу під її керуванням також була незаконною; перепитавши про причину зупинки, так і не отримала від поліцейських відповіді; працівники поліції не представилися, не зазначили своє прізвище, посаду, спеціальне звання, чим порушили вимоги ст.18 Закону України «Про Національну поліцію»; попросивши необхідні документи, один із працівників поліції посвітив на неї (позивачку) ліхтарем і одночасно вигукнув, що вона не є пристебнутою; пояснила останньому, що повинна була взяти документи, які знаходилися на задньому сидінні автомобіля, для чого необхідно було відстебнути ремінь безпеки; одночасно працівник поліції спробував звинуватити і пасажира, її (позивачки) дочку, - ОСОБА_2 у тому, що вона також не пристебнута, однак посвітивши на неї ліхтарем, побачив, що останньою дотримано правил користування ременями безпеки; працівник поліції переглянув її (позивачки) документи і пішов у свій автомобіль; вважаючи, що останній зрозумів, чому вона (позивачка) після зупинки автомобіля відстебнула ремінь безпеки, очікувала на повернення своїх документів; однак, повернувшись до неї, працівник поліції повідомив її про винесення ним постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1178806 від 01.01.2024р. про притягнення її (позивачки ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП (порушення правил користування ременем безпеки або шоломами) у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., з якою вона (позивачка) не згідна.
Зазначає, що копію постанови серії ЕНА №1178806 від 01.01.2024р. на місці зупинки транспортного засобу їй надано не було, саме тому була змушена звертатися до відділення поліції №1 (м.Мостиська) Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про видачу копії такої, яку змогла отримати лише 04.01.2024 року. Крім того, після повідомлення працівником поліції про винесення спірної постанови, зверталась до нього з проханням надати матеріали відеофіксації «вчиненого нею правопорушення», однак отримала відмову. Після цього звернулась до відділення поліції №1 (м.Мостиська) Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області з метою отримання відповідних матеріалів відео фіксації, де також отримала відмову.
Вказує, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено відеозапис. Однак, з копії постанови серії ЕНА №1178806 вбачається, що у ній відсутня вказівка про здійснення відеозапису і відсутнє зазначення, яким саме засобом воно здійснювалося. Саме тому, вона (позивачка) вважає дану постанову безпідставною, необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, оскільки працівниками поліції не з`ясовано і не доведено обставини, які б свідчили, що в її (позивачки) діях є ознаки адміністративного правопорушення та не зібрано/не надано жодного доказу на підтвердження її вини.
Стверджує, що Правил дорожнього руху вона не порушувала та пояснювала працівникам поліції, що відстебнула ремінь безпеки вже після зупинки транспортного засобу. Просить звернути увагу на те, що працівники поліції, їхавши позаду неї у темну пору доби (приблизно о 22 годині 15 хвилин), не могли встановити чи дотримано нею правил користування ременем безпеки. Тобто, поліцейським перед зупинкою не могло бути належним чином зафіксовано факту порушення нею правил дорожнього руху чи вчинення вказаного адміністративного правопорушення. Відповідно єдиним доказом вчинення нею адміністративного правопорушення фактично є сама оскаржувана постанова серії ЕНА №1178806 від 01.01.2024р. по справі про адміністративне правопорушення, а в графі «до постанови додається» не зазначено будь-яких доказів на підтвердження порушення нею (позивачкою) Правил дорожнього руху України.
Вказану постанову вважає незаконною та необгрунтованою, а неправомірна зупинка поліцейським транспортного засобу під її керуванням та відсутність будь-яких доказів щодо підтвердження її вини вказує на необхідність скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1178806 від 01.01.2024р.
З огляду на наведене, просить суд скасувати постанову про накладення на неї адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1178806 від 01.01.2024 року та просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП. Крім того,просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.
Станом на 12.02.2024р. відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов. Стороною відповідача на адресу суду скеровано лише СD-диск із відеозаписом події за участю водія ОСОБА_1 , що мала місце 01.01.2024р.
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити з підстав та мотивів, що наведені нею у позовній заяві.
Представник відповідача - Головного управління Національної поліції у Львівській областів судове засідання не з`явився, хоча був своєчасно і належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень з відповідними відмітками про вручення уповноваженим особам. Про причини неявки представник відповідача суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його (представника) відсутності чи про відкладення розгляду на адресу суду не надходили.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, поліцейський відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старший сержант поліції Топій Роман Андрійович в судове засідання не з`явився, хоча був своєчасно і належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду не подав, пояснень на адресу суду не надіслав.
Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.
Судом встановлено, що поліцейським відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим сержантом поліції Топій Романом Андрійовичем була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1178806 від 01.01.2024р., в якій зазначено, що 01.01.2024р. о 22:23год. по вул.Центральна, 7 в с.Золотковичі Яворівського району Львівської області водій ОСОБА_1 (позивачка) керувала транспортним засобом марки «Skoda», д.н.з НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та була не пристебнута ременем безпеки, чим порушила вимоги п.2.3 «в» Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.
Згідно з постановою до позивачки ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.
У п.7 вказаної постанови «до постанови додаються» - відсутні будь-які записи.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст.245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписами п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст.222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом №1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).
Відповідно до п.4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Пунктами 1.1, 1.9 ПДР визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За приписами пункту пп.1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п.2.3 (в) Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, полягає у порушенні правил користування ременями безпеки.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
У силу вимог ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.
Частини 1-3 ст. 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Заперечуючи свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, позивачка ОСОБА_1 покликається на те, що поліцейський до винесеної постанови не додав доказів виявленого ним порушення, не пояснив причини зупинки транспортного засобу під її (позивачки) керуванням та не дотримався вимог щодо оформлення адміністративних матеріалів.
Як вбачається з оскаржуваної постанови серії ЕНА №1178806 від 01.01.2024 року, у такій відсутні будь-які покликання на докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, а у п.7 вказаної постанови «до постанови додаються» - відсутні будь-які записи.
Крім того, в оскаржуваній постанові відсутні будь-які покликання на технічні засоби як докази вчинення правопорушення.
Відповідно до частини 3 статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, зокрема, відомості про: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).
Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відтак, приписами частини 3 статті 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.
Судом встановлено, що оскаржувана постанова серії ЕНА №1178806 від 01.01.2024 року про притягнення позивачки ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам частини 3 статті 283 КУпАП, адже не містить інформації про фіксацію правопорушення технічними засобами, що нівелює доказове значення наданого стороною відповідачем відеозапису.
Крім того, суд звертає увагу на те, що наданий стороною відповідача та наявний в матеріалах справи відеозапис, який міститься на СD-диску, - не містить повного (цілісного) запису події, що мала місце з ОСОБА_1 з моменту зупинки поліцейським транспортного засобу під її керуванням до часу завершення складення оскаржуваної постанови та ознайомлення з її змістом особи, щодо якої така постанова складена. Зазначене, відповідно не дозволяє встановити цілісної обстановки події з участю ОСОБА_1 та її послідовного розвитку.
Таким чином, наданий стороною відповідача відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.
Саме ж по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.
Підсумовуючи, суд приходить до переконання, що фактично відсутні будь-які докази, які б вказували на вчинення позивачкою ОСОБА_1 правопорушення, зазначеного у постанові серії ЕНА №1178806 від 01.01.2024 року.
Всупереч встановленому КАС обов`язку доказування, відповідач не надав суду жодних належних доказів на підтвердження правомірності його дій при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доказів, які б підтвердили вказані обставини та спростовували твердження позивачки.
Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1178806 від 01.01.2024 року є такою, що винесена з порушенням зазначених вище вимог закону, оскільки відповідачем не доведено, що в діях позивачки ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.
Крім того, у ст.35 Закону №580-VIII «Про національну поліцію» наведений перелік підстав для зупинки транспортного засобу. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Так, п.п.1, 3 ч.1 зазначеної статті визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.
Частиною другою цієї ж статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
При цьому, суду не надано жодних доказів щодо підставності зупинки працівником поліції водія ОСОБА_1 .
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року).
Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення ( п. 21 рішення).
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23 - рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку інспектором поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Саме до таких висновків дійшов Верховний суд (положення викладено у постанові Верховного суду від 30 травня 2018 року справа №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016).

Відповідно до правових позицій Верховного суду від 23.10.2019р. по справі №357/10134/17, від 11.12.2019р. по справі №761/41786/16-а, від 26.04.2018р. по справі №202/2862/17, від 26.04.2018р. по справі №200/5590/17 - відсутність доказів свідчить про недоведеність правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд наполягає на обов`язковій реалізації принципу невідворотності юридичної відповідальності, разом з тим правоохоронні органи повинні діяти виключно в межах повноважень та у спосіб, встановлені законом, дотримуючись процедури притягнення винних осіб до відповідальності. Вимоги, які пред`являються до суб`єктів владних повноважень при здійсненні владних управлінських функцій спрямовані державою, перш-за все, на запобігання свавілля та неухильного дотримання прав фізичних і юридичних осіб.

З врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що стороною відповідача не доведено належними та допустимими доказами наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, а також вини ОСОБА_1 у його вчиненні. Постанова про накладення адміністративного стягнення не підтверджена належними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, а тому суд, відповідно до вимог п.3 ст.293 КУпАП, п.3 ч.3 ст.286 КАС скасовує вказану постанову і закриває справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі.

Що ж стосується вимог про стягнення судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, зважаючи на те, що судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_1 , то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладено, керуючись статтями 1, 2, 6, 9, 77, 90, 132, 139, 241-246, 286, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, поліцейський відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старший сержант поліції Топій Роман Андрійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1178806 від 01.01.2024 року, винесену поліцейським відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим сержантом поліції Топій Романом Андрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження: 79007, м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3, , адреса електронної пошти: ; .

Третя особа: поліцейський відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старший сержант поліції Топій Роман Андрійович, місце служби за адресою: 81300, м.Мостиська, вул.Будзиновського, 6, Яворівського району Львівської області.

Суддя Ю.В. Кічак