Справа № 480/7943/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 р. Справа № 480/7943/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.10.2023, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, м. Суми, повний текст складено 13.10.23 по справі № 480/7943/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування позивачу до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової відпустки термін перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України з 14.01.1998 по 07.03.2001 та в період з 01.04.2009 по 19.12.2018;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової відпустки термін перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України з 14.01.1998 по 07.03.2001 та в період з 01.04.2009 по 19.12.2018 та провести перерахунок і виплату грошового забезпечення в частині надбавки за стаж роботи в поліції та компенсації за невикористану додаткову відпустку, починаючи з 10.07.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 частково задоволено позов.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Сумській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну на момент прийняття на службу в Національну поліцію України вислугу років з 14.01.1998 по 07.03.2001 року та з 01.04.2009 по 19.12.2018 в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, наявну на момент прийняття на службу у Національну поліцію України вислугу років з 14.01.1998 по 07.03.2001 року та з 01.04.2009 по 19.12.2018 в органах Державної кримінально-виконавчої служби України .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Сумській області на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1073 грн. 60коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що з 07.11.2015, у т.ч. й станом на 09.07.2020, на момент прийняття позивача на службу до Національної поліції України, діяв Закон України Про Національну поліцію №580-VIII, частиною 2 статті 78 якого визначений виключний перелік посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми саме цього Закону.

Разом з тим, відповідно до абзацу 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України віді7.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі - Постанова №393), для призначення пенсій за вислугу років до вислуги років зараховуються зокрема і служба в Державній кримінально-виконавчій службі.

Отже, законодавець чітко розмежовує, що період служби в Державній кримінально-виконавчій службі не зараховується до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки (відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 78 Закону №580-VІІІ), але зараховується до вислуги років для призначення пенсії за вислугу років (відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови № 393).

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 10 липня 2020 року позивач проходить службу в органах Національної поліції України, на цей час займає посаду поліцейського відділення №1 взводу 1 роти конвойної служби ГУНП в Сумській області, має звання старший сержант поліції (а.с.12-19).

При цьому згідно відомостей трудової книжки та послужного списку встановлено (а.с.13-19), що з 14.01.1998 по 07.03.2001 та з 01.04.2009 по 19.12.2018 позивач проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі, зокрема на посадах контролера СІЗО-1, молодшого інспектора II категорії відділу режиму та охорони Сумського слідчого ізолятора, молодшого інспектора I категорії відділу режиму та охорони Сумського слідчого ізолятора, а також старшого по корпусу 2 корпусного відділення відділу режиму і охорони Сумського слідчого ізолятора (у подальшому - старшого по корпусу 2 корпусного відділення відділу режиму і охорони Державної установи "Сумський слідчий ізолятор"). по корпусу 2 корпусного відділення відділу режиму і охорони Сумського слідчого ізолятора (у подальшому - старшого Судом згідно відомостей трудової книжки та послужного списку встановлено (а.с.13-19), що з 14.01.1998 по 07.03.2001 та з 01.04.2009 по 19.12.2018 позивач проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі, зокрема на посадах контролера СІЗО-1, молодшого інспектора II категорії відділу режиму, охорони Сумського слідчого ізолятора, молодшого інспектора I категорії відділу режиму та охорони Сумського слідчого ізолятора, а також старшого Судом згідно відомостей трудової книжки та послужного списку встановлено (а.с.13-19), що з 14.01.1998 по 07.03.2001 та з 01.04.2009 по 19.12.2018 позивач проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі, зокрема на посадах контролера СІЗО-1, молодшого інспектора II категорії відділу режиму, охорони Сумського слідчого ізолятора, молодшого інспектора I категорії відділу режиму та охорони Сумського слідчого ізолятора, а також старшого по корпусу 2 корпусного відділення відділу режиму і охорони Сумського слідчого ізолятора (у подальшому - старшого Судом згідно відомостей трудової книжки та послужного списку встановлено (а.с.13-19), що з 14.01.1998 по 07.03.2001 та з 01.04.2009 по 19.12.2018 позивач проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі, зокрема на посадах контролера СІЗО-1, молодсудовий збір у розмірі 1073 грн. 60коп.

Згідно витягу з наказу Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" від 06.12.2019 №219/ОС-18 відповідно до пп.7 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , старшого по корпусу 2 корпусного відділення відділу режиму і охорони Державної установи "Сумський слідчий ізолятор", 19.12.2018 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі за власним бажанням та визначено, що вислуга років на день звільнення становить у календарному обчисленні 14 років 03 місяці 02 дні, у пільговому обчисленні - 18 років 06 місяців 16 днів (а.с.7).

З 10.07.2020 ОСОБА_1 згідно витягу з наказу ГУ НП в Сумській області від 09.07.2020 №356 о/с прийнято на службу в поліції за конкурсом (а.с.12).

20.06.2023 представник позивача направила до відповідача запит з питання зарахування позивачу періоду проходження служби в органах ДКВС до загального стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та наданні щорічної додаткової оплачуваної відпустки (а.с.8), у відповідь на який представника повідомлено листом про те, що відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» період проходження служби позивача в органах виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України не зараховується до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової відпустки. При цьому, згідно з висновками Верховного Суду у постанові від 19.11.2019 у справі №520/903/19 делегування частиною 4 статті 78 Закону України "Про національну поліцію" Кабінету Міністрів України не надає останньому права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені частиною 4 статті 78 Закону України "Про національну поліцію" (а.с.10-11).

Не погодившись з такими діями відповідача в не зарахуванні до вислуги років у поліції періоду служби у Державній кримінально-виконавчій службі, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами статті 78 Закону № 580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини між сторонами склались щодо не зарахування стажу роботи в органах Державної кримінально-виконавчої служби України до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення позивачеві надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 01.04.2009 по 19.12.2018 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі, зокрема на посадах контролера СІЗО-1, молодшого інспектора II категорії відділу режиму, охорони Сумського слідчого ізолятора, молодшого інспектора I категорії відділу режиму та охорони Сумського слідчого ізолятора, а також старшого по корпусу 2 корпусного відділення відділу режиму і охорони Сумського слідчого ізолятора (у подальшому - старшого по корпусу 2 корпусного відділення відділу режиму і охорони Державної установи "Сумський слідчий ізолятор").

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11 липня 2003 року №1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, частина п`ята статті 23 Закону України від 23 червня 2005 року №2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.

Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, частиною першою статті 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Таким чином, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року в справі №826/16143/18, у якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Таким чином, суд першої інстанції, врахувавши тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, статус позивача, дійшов правильного висновку, що стаж служби позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 по справі № 480/7943/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва