Справа № 694/2807/23
Суддя: Сакун Д. І.
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/2807/23
провадження № 2-а/694/1/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

08.02.2024 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Сакун Д.І.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Н.М.,

розглянувши в приміщенні Звенигородського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 ), в інтересах якого діє представник - адвокатДубовий Ігор Анатолійович (адреса: проспект Шевченка, 64, офіс 212, м. Звенигородка Звенигородського району Черкаської області, 20202, тел. НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (адреса: вул. Смілянська, 57 м. Черкаси, 18000, ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Представник позивача адвокат Дубовий І.А. звернувся до суду з позовом, в якому просить поновити строк на оскарження постанови серії БАБ № 177627 від 11 листопада 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.121-3, ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КупАП України та скасувати дану постанову, як незаконну.

Свої вимоги мотивує тим, що ст. 121-3 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом з номерним знаком або закритим іншими предметами, або на якому нанесено покриття, застосовано матеріали, що ускладнюють його ідентифікацію, або забрудненим, що в будь-якому разі не дозволяє визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів. При винесення постанови інспектором СРПП Звенигородського РВП лейтенантом поліції Свістільніком В.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за розміщення на номерному знаку сітки відповідний замір відстані на місці вчинення правопорушення проведений не був. Позивачем були проведені всі відповідні заміри в темну пору доби, тобто о 17 год. 00 хв., та на кольоровому фото чітко видно, що номерний знак добре проглядається з відстані 20 метрів, а тому притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КупАП України є безпідставним. Також у позивача був наявний поліс обов?язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів № ЕР-213619328 ПАТ «СК «УСГ», однак з невідомих причин працівники поліції проігнорували його наявність та безпідставно вказали в протоколі що він відсутній. Працівники поліції мають доступ до відповідного реєстру і можуть перевірити, чи має водій поліс страхування цивільної відповідальності на транспортний засіб, однак не зробили цього. Крім того, поліцейський Свістільнік В.О. не дотримався положень закону та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем знаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі, а також порушив права позивача, передбачені ст.268 КУпАП.

Оскаржувана постанова винесена 11 листопада 2023 року, проте її копію позивач отримав 14 листопада 2023 року рекомендованим листом з поштовим ідентифікатором №127, тому лише після отримання копії зміг реалізувати своє право на захист, шляхом подачі відповідного позову.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити в його задоволенні повністю. Вказує на те, що при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектор СРПП Звенигородського РВП діяв згідно з вимогами чинного законодавства. Позивач порушив вимоги п. 2.9 В, п. 2.1 Г, п. 16.11 ПДР України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КУпАП, та правомірно був притягнутий до відповідальності у виді штрафу.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.11.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Представник позивача подав клопотання про усунення недоліків та позовну заяву в новій редакції.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.12.2023 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

03.01.2024 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції на адресу суду надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача - Департаменту патрульної поліції на належного, а саме на Головне управління Національної поліції в Черкаській області, яке було задоволене ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 10.01.2024 року.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 11.11.2023 року серія БАБ № 177627 вбачається, що 11.11.2023 року о 16 год. 37 хв. в м. Звенигородка по вул. Кримського, 95, водій ОСОБА_1 : керував транспортним засобом, на якому номерний знак був закритий стороннім предметом, а саме сіткою; не мав поліса обов`язкового страхування наземних транспортних засобів; виїжджаючи з прилеглої території, а саме двору за адесою: АДРЕСА_2 , порушив правила проїзду перехресть, не надавши переваги в русі транспортному засобу, що рухався праворуч, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126, ч.1 ст.122 КУпАП. За вчинення вказаних правопорушень до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

Копію вказаної постанови позивач ОСОБА_1 отримав 14.11.2023 року, а тому строк на її оскарження не пропущено.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, частина друга статті 443, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шостастатті 109,стаття 110, частина третястатті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121,статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя,четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ятастатті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третястатті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161,164-4, статтею 175-1(за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176,177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

За приписами ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами п. 8 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частина 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 30.2 ПДР України на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.

Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Позивач ОСОБА_1 не заперечує, що на момент винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП на державному номерному знаці НОМЕР_2 транспортного засобу CHEVROLET AVEO, яким він керував, була розміщена сітка. При цьому позивач зазначає, що проводив заміри та фото фіксацію номерного знаку та в обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови вказує, що наявність сітки на державному номерному знакові не заважала його ідентифікувати з відстані 20 метрів.

З цього приводу суд зауважує, що згідно приписів п. 30.2 ПДР, на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.

Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Отже, п. 30.2. ПДР України заборонено будь-яке закриття номерного знака.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відповідальність встановлено за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Зі змісту вказани правових норм вбачається, що адміністративна відповідальність водія настає у разі керування транспортним засобом із номерними знаками закритими в будь-який спосіб, в тому числі і прозорими предметами, що не пов`язується з умовою розпізнавання такого знаку з відстані 20 метрів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оскільки позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом з номерним знаком, на якому був розміщений сторонній предмет (сітка), що ускладнював його ідентифікацію, то суд вважає правомірним та обґрунтованим притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 121-3 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка немає при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Закону "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, в тому числі у випадках:

- якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

- якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події.

Відповідно до п. 2.1 (ґ) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 21.1 ст. 21 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників" забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Згідно з п. 21.3 ст. 21 вказаного Закону, при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідне положення міститься також у постанові КАС ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 545/3654/16-а.

З наведених вище норм чинного законодавства вбачається, що на водія покладено обов`язок не тільки мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але і пред`являти їх для перевірки на виконання розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух лише у випадках, передбачених законодавством.

З наданого суду відповідачем відеозапису з боді камери поліцейського вбачається, що позивач ОСОБА_1 на вимогу пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності декілька разів повідомив, що поліс страхування у нього прострочений та не пред`явив його.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.126 КУпАП також є доведеною.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху.

Відповідно до п. 16.11 Правил дорожнього руху України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Позивач ОСОБА_1 не навів жодних доводів на спростування правильності висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил проїзду перехресть, що передбачено ст. 122 КУпАП, а тому немає підстав для скасування постанови в цій частині.

Доводи позивача про порушення його прав поліцейським при складанні оскаржуваної постанови є безпідставними. При винесенні постанови йому були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, а правом на захист позивач скористався, уклавши угоду з адвокатом та оскарживши постанову до суду.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Висновок інспектора СРПП Звенигородського РВП Свістільніка В.О. про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП, повністю відповідає встановленим обставинам та підтверджується матеріалами справи.

Суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, посадова особа відповідача діяла у межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства, суб`єктом владних повноважень, у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, доведено правомірність прийнятого ним рішення, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення пред`явленого адміністративного позову.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позивних вимог, судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, ст. ст. 7, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, 222, 245, 251, 252, 255, 256, 258, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 8, 9, 72, 77, 242-246, 250, 272, 286, 295 КАС України,

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 ) в інтересах якого діє представник - адвокатДубовий Ігор Анатолійович (адреса: проспект Шевченка, 64, офіс 212, м. Звенигородка Звенигородського району Черкаської області, 20202, тел. НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (адреса: вул. Смілянська, 57 м. Черкаси, 18000, ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення підписане 08.02.2024 року.

Суддя Д.І. Сакун