Справа № 200/1511/23
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року справа №200/1511/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 року (головуючий суддя І інстанції Бабаш Г.П.), складене в повному обсязі 04 липня 2023 року, у справі № 200/1511/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування стажу роботи із шкідливими умовами праці з повним робочим днем під землею за Списком 1 та розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з порушенням вимог ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 10.10.2022 року відповідно до вимог ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею за Списком 1 періоди роботи з 01.08.1995 по 03.08.1995, з 16.06.1996 по 16.06.1996, з 22.10.1998 по 24.10.1998, з 02.03.1998 по 05.08.1998, з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.08.2011 по 03.08.2011, з 30.07.2012 по 31.07.2012, з 31.10.2012 по 31.10.2012, з 29.04.2013 по 30.04.2013, з 30.06.2013 по 30.06.2013, з 31.07.2013 по 31.07.2013, з 31.10.2013 по 31.10.2013, з 30.11.2013 по 30.11.2013, з 31.01.2014 по 31.01.2014, з 28.02.2014 по 28.02.2014, з 07.04.2014 по 08.04.2014, з 31.05.2014 по 31.05.2014, 30.07.2014 по 31.07.2014, з 23.02.2015 по 28.02.2015, з 19.03.2015 по 31.03.2015, з 28.07.2015 по 31.07.2015, з 26.08.2015 по 31.08.2015, з 30.11.2015 по 30.11.2015, з 29.02.2016 по 29.02.2016, з 28.02.2017 по 28.02.2017, з 01.02.2018 по 04.02.2018, з 17.07.2018 по 17.07.2018, з 14.11.2019 по 30.12.2019, з 01.04.2020 по 12.07.2020, з 17.10.2019 по 19.10.2019, з 01.06.2022 по 06.10.2022.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області щодо неврахування стажу роботи із шкідливими умовами праці з повним робочим днем під землею за Списком 1 та розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 з порушенням вимог ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 10.10.2022 року відповідно до вимог ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею за Списком 1 періоди роботи з 01.08.1995 по 03.08.1995, з 16.06.1996 по 16.06.1996, з 22.10.1998 по 24.10.1998, з 02.03.1998 по 05.08.1998, з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.08.2011 по 03.08.2011, з 30.07.2012 по 31.07.2012, з 31.10.2012 по 31.10.2012, з 29.04.2013 по 30.04.2013, з 30.06.2013 по 30.06.2013, з 31.07.2013 по 31.07.2013, з 31.10.2013 по 31.10.2013, з 30.11.2013 по 30.11.2013, з 31.01.2014 по 31.01.2014, з 28.02.2014 по 28.02.2014, з 07.04.2014 по 08.04.2014, з 31.05.2014 по 31.05.2014, 30.07.2014 по 31.07.2014, з 23.02.2015 по 28.02.2015, з 19.03.2015 по 31.03.2015, з 28.07.2015 по 31.07.2015, з 26.08.2015 по 31.08.2015, з 30.11.2015 по 30.11.2015, з 29.02.2016 по 29.02.2016, з 28.02.2017 по 28.02.2017, з 01.02.2018 по 04.02.2018, з 17.07.2018 по 17.07.2018, з 14.11.2019 по 30.12.2019, з 01.04.2020 по 12.07.2020, з 17.10.2019 по 19.10.2019, з 01.06.2022 по 06.10.2022.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги вказав, що страховий стаж враховано по 31.05.2022 (відповідно до інформації яка міститься в індивідуальних відомостях про застраховану особу) та становить 19 років 01 місяць 22 дні, в тому числі пільговий за Списком №1 13 років.

Зазначено, що у пільгових довідках №1-803 від 21.07.2022, №1-804 від 21.07.2022, №1/1822 від 09.09.2022, №284 від 06.10.2022 в спірні періоди роботи позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати, а саме: з 01.08.1995 по 03.08.1995, з 16.06.1996 по 16.06.1996, з 22.10.1998 по 24.10.1998, з 01.08.2011 по 03.08.2011, з 30.07.2012 по 31.07.2012, з 31.10.2012 по 31.10.2012, з 29.04.2013 по 30.04.2013, з 30.06.2013 по 30.06.2013, з 31.07.2013 по 31.07.2013, з 31.10.2013 по 31.10.2013, з 30.11.2013 по 30.11.2013, з 31.01.2014 по 31.01.2014, з 28.02.2014 по 28.02.2014, з 07.04.2014 по 08.04.2014 (+ робота на поверхні відповідно до довідки №1/804 від 21.07.2022 ), з 31.05.2014 по 31.05.2014, з 30.07.2014 по 31.07.2014, з 23.02.2015 по 28.02.2015, з 19.03.2015 по 31.03.2015, з 28.07.2015 по 31.07.2015, з 26.08.2015 по 31.08.2015, з 30.11.2015 по 30.11.2015, з 29.02.2016 по 29.02.2016, з 28.02.2017 по 28.02.2017, з 01.02.2018 по 04.02.2018, з 17.07.2018 по 17.07.2018, з 14.11.2019 по 30.12.2019 (+ відсутня атестація робочого місця), з 01.04.2020 по 12.07.2020 (+ простій), з 17.10.2019 по 19.10.2019, з 01.06.2022 по 06.10.2022 (+ відсутнє нарахування заробітної плати).

Період роботи з 02.03.1998 по 05.08.1998 на підприємстві ЗАО Агрікола, не підлягає зарахуванню до пільгового стажу, оскільки позивачем не надано довідку, яка підтверджує пільговий характер роботи.

Період роботи позивача з 01.03.2010 по 31.12.2010 зараховано до пільгового стажу роботи, оскільки підприємством ВП Шахта Україна ДП Селидіввугілля не сплачено щомісячні страхові внески.

Розрахунок пенсії не здійснено відповідно до вимог статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, оскільки у позивача відсутні 15 років стажу на підземних роботах за Списком №1.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/1531/23, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як одержувач пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-VI Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 07.10.2022 року.

ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою №2320 від 10.10.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог статті 114 Закону №1058.

07.10.2022 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі-Закон №1058) при страховому стажі врахованому по 31.05.2022 та обчисленому у відповідності до статті 24 Закону №1058 32 роки 01 місяць 22 дні, в тому числі за Списком №1-13 років 09 місяців 13днів.

На адвокатський запит від 08.02.2023 листом від 13.02.2023 № 0500-0202-8/12898 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивачу, що до пільгового стажу за Списком №1 згідно із наданими документами та даними персоніфікованого обліку не зараховані наступні періоди: з 01.08.1995 по 03.08.1995, з 16.06.1996 по 16.06.1996, з 22.10.1998 по 24.10.1998 - відпустка без збереження заробітної плати; з 02.03.1998 по 05.08.1998-відсутня довідка, уточнююча пільговий характер роботи; з 01.03.2010 по 31.12.2010-відсутня сплата страхових внесків; з 01.08.2011 по 03.08.2011-відпустка без збереження заробітної плати; з 30.07.2012 по 31.07.2012, з 31.10.2012 по 31.10.2012-відпустка без збереження заробітної плати; з 29.04.2013 по 30.04.2013, з 30.06.2013 по 30.06.2013, з 31.07.2013 по 31.07.2013, з 31.10.2013 по 31.10.2013, з 30.11.2013 по 30.11.2013-відпустка без збереження заробітної плати; з 31.01.2014 по 31.01.2014, з 28.02.2014 по 28.02.2014, з 07.04.2014 по 08.04.2014, з 31.05.2014 по 31.05.2014, 30.07.2014 по 31.07.2014-відпустка без збереження заробітної плати; з 09.04.2014 по 09.05.2014-робота на поверхні (охоронець); з 23.02.2015 по 28.02.2015-відпустка без збереження заробітної плати; з 19.03.2015 по 31.03.2015-відпустка без збереження заробітної плати, голодний бунт; з 28.07.2015 по 31.07.2015, з 26.08.2015 по 31.08.2015, з 30.11.2015 по 30.11.2015-відпустка без збереження заробітної плати; з 29.02.2016 по 29.02.2016-відпустка без збереження заробітної плати; з 28.02.2017 по 28.02.2017-відпустка без збереження заробітної плати; з 01.02.2018 по 04.02.2018-голодний бунт; з 17.07.2018 по 17.07.2018-відпустка без збереження заробітної плати; з 14.11.2019 по 30.12.2019 -не підтверджено атестацією робочих місць; з 01.04.2020 по 12.07.2020-простій ББУ; з 17.10.2020 по 19.10.2019 - відпустка без збереження заробітної плати; з 10.04.2021 по 10.04.2021-прогул; з 01.06.2022 по 06.10.2022-відсутні данні про сплату страхових внесків (тимчасове призупинення трудового договору).

Отже до пільгового стажу позивача за Списком №1 не враховано 02 роки 03 місяці 15 днів.

Приймаючи спірну постанову, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина.

Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Так, відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ст. 1 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VI), який набрав законної сили 16 вересня 2008 року, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно ст. 8 цього Закону мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до п. 1 та п. 4 статті 8 Закону України від 09.07.2006 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на рівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надані Верховною Радою України.

Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону № 345-VI дія ст. 8 цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.

Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що дія Закону № 345-VI поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей, зокрема, й тих, що здійснюють добування уранових руд та інших підземних робіт.

За приписами ст. 84 КЗпП України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як слідує зі ст.4 Закону України "Про відпустки", відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.

Відповідно до статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.

Листом Міністерства соціальної політики України від 08 лютого 2016 року № 713/039/161-16, встановлено час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.

Щодо незарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 02.03.1998 по 05.08.1998 на підприємстві ЗАО Агрікола з підстав довідок підтверджуючих пільговий характер роботи, суд зазначає наступне.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналіз положень Порядку № 637 свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Позивач має належним чином оформлену трудову книжку Серії НОМЕР_1 , в якій містяться записи про спірні періоди роботи, із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію, відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи позивача з 01.03.2010 по 31.12.2010 на підприємством ВП Шахта Україна ДП Селидіввугілля з підстав не сплати щомісячних страхових внесків, суд зазначає наступне.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами. Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних справ.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону).

Позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працює.

Відтак, не зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу позивача через несплату підприємством страхових внесків є протиправним

Щодо атестації робочого місця.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, Затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а.

При цьому Верховний суд відступив від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21- 519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Вищезазначені дані підтверджують право позивача на обрахунок розміру пенсії відповідно до приписів абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Згідно вимог пункту 4.7. діючого Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» під час вирішення питання про призначення (перерахунок) пенсії відповідач зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно розглянути усі надані йому документи.

Отже, відповідач не виконав вказані вимоги діючого законодавства України, оскільки безпідставно не прийняв до уваги надані йому трудову книжку Серії НОМЕР_1 та уточнюючі (пільгові) довідки №1-803 від 21.07.2022, №1-804 від 21.07.2022, №1/1822 від 09.09.2022, №284 від 06.10.2022, які переконливо свідчать, що в оскаржуваний період позивач працював в умовах зайнятості повний робочий день під землею за основною шахтарською професією ГРОЗ, яка входить до Списку № 1.

За таких умов, суд вважає, що не зарахувавши оскаржуваних періодів роботи позивача до підземного стажу позивача за Списком № 1, який надає право встановлення розміру пенсії згідно абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з мотиву відсутності відповідного судового рішення, відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Отже, згідно діючого пенсійного законодавства України позивач має право на обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати, яку він отримував за усі періоди своєї трудової діяльності, які зараховані ПФУ до його страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року.

Факт зарахування відповідачем оскаржуваних періодів до страхового стажу позивача підтверджується матеріалами пенсійної справи, а відтак підтверджується право позивача на обчислення розміру пенсії з урахуванням заробітку за цей період, відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, на день звернення позивача до ПФУ із заявою від 10.10.2022 про перерахунок пенсії його пільговий (підземний) стаж роботи в умовах зайнятості повний робочий день під землею за професіями (посадами), які входять до Списку № 1 з урахуванням спірних складав більше 15 років, що було достатнім для обрахунку пенсії позивачу за віком у пільговому розмірі, а саме: у розмірі 80 відсотків своєї середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (абзац З частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стаття 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 року у справі № 200/1511/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2024 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць