Справа № 460/11529/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 460/11529/23 пров. № А/857/17851/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року (суддя Дорошенко Н.О., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення м.Рівне, дата складання повного тексту 31.08.2023),

в адміністративній справі №460/11529/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У травні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ в Рівненській області, в якому просила: 1) визнати протиправною відмову відповідача в перерахунку позивачу пенсії відповідно до частини 2 статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон №796-ХІІ) в редакції, чинній до 11.10.2017, починаючи з 01.04.2023; 2) зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату призначеної пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.56 Закону №796-ХІІ в редакції, чинній до 11.10.2017, збільшивши розмір пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, починаючи з 01.04.2023.

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 позов задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії відповідно до частини другої статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.04.2023 пенсії за віком, встановивши доплату до пенсії за понаднормовий стаж в розмірі 1% заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, але не вище 75% заробітку, відповідно до частини другої статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи в редакції, чинній до 01.10.2017. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1073,60 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що при ухваленні рішення у справі судом першої інстанції не враховані норми ч.2 ст.56 Закону №796-ХІІ, оскільки правове регулювання спірних правовідносин змінилось і у зв`язку зі змінами Закон №796-ХІІ пов`язує збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж встановлений частиною другою статті 56 цього Закону, з призначенням пенсії на умовах, визначених частиною другою статті 27 Закону №1058-ІV. Зазначає скаржник, що відмова ГУ ПФУ в Рівненській області у проведенні перерахунку пенсії позивача з урахуванням частини другої статті 56 Закону №796-ХІІ після внесення змін Законом №2148-VIII є правомірною, оскільки відсутні законні підстави для проведення спірного перерахунку пенсії.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 31.08.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 є громадянкою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням (категорія 3) (а.с. 5).

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за віком, що визнається сторонами.

17.03.2023 року позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій просила здійснити перерахунок призначеної їй пенсії відповідно до частини 2 статті 56 Закону №796-ХІІ.

Відповідач 21.04.2023 прийняв рішення, оформлене листом за №15692-12543/К-02/8-1700/23, яким відмовив у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням положень пункту 2 статті 56 Закону №796-ХІІ (а.с. 8).

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернулася до адміністративного суду із цим позовом.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ключовим питанням справи є право позивача на отримання надбавки за понаднормативний стаж згідно ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Частиною 1 ст.9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про прокуратуру» та цього Закону, призначається одна пенсія за вибором особи.

Статтею 55 Закону №796-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону №796-XII (в редакції, чинній до 11 жовтня 2017 року), право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85 процентів заробітку.

Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII до частини 2 статті 56 Закону №796-ХІІ внесено зміни, згідно з якими право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону №1058-IV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Суд звертає увагу, що спірні відносини виникли у березні 2023 року, оскільки з відповідною заявою позивач звернулася 17.03.2023, що підтверджується позивачем у позовній заяві.

Колегія суддів звертає увагу, що правове регулювання спірних правовідносин змінилось і у зв`язку зі змінами Закон №796-ХІІ пов`язує збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений частиною 2 ст.56 цього Закону, з призначенням пенсії на умовах визначених частиною 2 ст.27 Закону №1058-IV.

Оскільки позивач не виявила бажання обрахувати розмір пенсії за віком на умовах ч.2 ст.27 Закону №1058-IV, то відповідач у зв`язку із зміною правового регулювання спірних правовідносин правомірно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії на підставі ч.2 ст.56 Закону №796-ХІІ у редакції після внесення Законом №2148-VIII від 03.10.2017 змін.

Зазначене кореспондується із висновком Європейського Суду у справі «Великода проти України», в якому суд дійшов висновку, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Суд у цьому рішенні констатував, що подальша дія судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати, були внесені зміни.

Позивач, щодо якого не дотримано наведеної вище умови, не має права на отримання надбавки за понаднормативний стаж.

Отже, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, неправильно застосував ч.2 ст.56 Закону №796-ХІІ і дійшов помилкового висновку по суті спору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №809/627/18, від 29.08.2022 у справі №300/1390/19, від 12.12.2022 у справі №280/656/20, від 06.09.2023 у справі №300/2091/21, від 06.12.2023 у справі №320/6063/19, від 10.01.2024 у справі №300/168/21.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що останній не підлягає до задоволення.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог з вищевикладених мотивів.

Враховуючи результат апеляційного розгляду та в силу приписів ст.139 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви відшкодуванню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задоволити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року в адміністративній справі №460/11529/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль