Справа № 420/23028/23
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/23028/23

Перша інстанція: суддя Іванов Е.А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача-Шляхтицького О.І.,

суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 420/23028/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача в формі відмови викладену в рішенні № 5576/03-16 від 20.07.2023 у призначенні та виплаті їй страхової виплати відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 1105) у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, яка виплачується сім`ї потерпілого у зв`язку із смертю її сина ОСОБА_2 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 в наслідок нещасного випадку на виробництві;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй страхову виплату відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 1105) у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату яка виплачується сім`ї потерпілого у зв`язку із смертю її сина ОСОБА_2 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 в наслідок нещасного випадку на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вона є матір померлого в наслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_2 , який проживав разом з нею як член родини, та відповідач неправомірно оскаржуваним рішенням відмовив їй у страховій виплаті у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати.

27.09.2023 представник відповідача надав до суду відзиві на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи це тим, що відповідачем було розглянуто заяву ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 16.05.2023 про призначення страхової виплати : одноразової допомоги сім`ї загиблого; одноразової страхової виплати кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого; щомісячна страхова виплата особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого у зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання трудових обов`язків в період роботи в АТ "Херсонобленерго". Матеріалами справи було встановлено, що позивач є матір`ю загиблого ОСОБА_2 , та являється особою з інвалідністю яка не працює. На день смерті позивач та ОСОБА_2 зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 , таким чином позивач має право на призначення щомісячної страхової виплати відповідно до ч.1 ст.35 Закону України №1105, як непрацездатна матір, яка мала право на одержання утримання від загиблого сина відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України. На запит до Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради було отримано витяг про осіб місце проживання яких зареєстровано, або було зареєстровано в період з 01.01.1951 по 29.06.2023 за адресою АДРЕСА_1 в якому у зазначений період зареєстровано 5 осіб без визначення родинних стосунків.

У зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів, про те, що позивач є єдиним членом сім`ї потерпілого (відсутні дані про створення або не створення сім`ї потерпілим та про наявність або відсутність дітей, про ведення спільного господарства, тощо) право на одноразову виплату відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 35 Закону України №1105 у позивача відсутнє. Тому було прийнято рішення про призначення позивачу як непрацездатній матері (особі з інвалідністю), яка мала право на одержання утримання від загиблого сина одноразову страхову виплату, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, призначено позивачу, як непрацездатній особі щомісячну страхову виплату згідно ч.1 ст.35 Закону України №1105, відмовлено у призначенні одноразової допомоги передбаченої п. 1 ч. 5 ст. 35 Закону України №1105 у сумі що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, оскільки наявними документами не підтверджено факт, що позивач є єдиним членом сім`ї померлого ОСОБА_2 .

Від представника позивача до суд 12.20.2023 надійшла відповідь на відзив.

12.10.2023 від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 30 жовтня 2023 року у справі № 420/23028/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнив.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області №5576/03-16 від 20.07.2023 у призначенні та виплаті ОСОБА_1 страхової виплати відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, яка виплачується сім`ї потерпілого у зв`язку із смертю її сина ОСОБА_2 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 в наслідок нещасного випадку на виробництві.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 страхову виплату відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату яка виплачується сім`ї потерпілого у зв`язку із смертю її сина ОСОБА_2 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 в наслідок нещасного випадку на виробництві.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував те, що документами, доданими до заяви, не підтверджено факт того, що ОСОБА_1 (мати загиблого) є єдиним членом сім`ї потерпілого та наявними документами не підтверджено ведення спільного господарства потерпілого з ОСОБА_1

- інші доводи відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 1966 р.н. є особою з інвалідністю 3 групи (а.с.32), не працює, перебуває на пенсії по інвалідності (а.с.33).

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 був сином позивачки (копія свідоцтво про народження а.с.41) та як вбачається з Акту форми Н1/П від 17.04.2023 спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 в АТ "Херсонобленерго" помер від чисельних осколкових поранень тіла внаслідок вибуху ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підтвердження смерті ОСОБА_2 Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про смерть від 05.04.2023 (а.с.18).

16.05.2023 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення страхових виплат:-одноразової допомоги сім`ї загиблого; -одноразової страхової виплати кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого;- щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого у зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_2 .

Рішенням відповідача від 20.07.2023 №5576/03-16 вирішено призначити позивачу як непрацездатній матері (особі з інвалідністю), яка мала право на одержання утримання від загиблого сина одноразову страхову виплату, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на день настання права на страхову виплату, згідно п. 2 ч. 5 ст. 35 Закону; призначено позивачу, як непрацездатній особі щомісячну страхову виплату згідно ч. 1 ст. 35 Закону України №1105; відмовлено у призначенні одноразової допомоги передбаченої пунктом 1 ч. 5 ст. 35 Закону України №1105 у сумі що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, оскільки наявними документами не підтверджено ведення спільного господарства позивачем та померлим ОСОБА_2 , та не підтверджений факт, що гр.. ОСОБА_1 є єдиним членом сім`ї померлого ОСОБА_2 (а.с.19-22).

Сторонами визнається, що на час смерті ОСОБА_2 , він проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

За даною адресою крім позивачки також зареєстровані ОСОБА_3 1987р.н., ОСОБА_4 1965р.н., ОСОБА_5 2002 р.н. (а.с.45-47).

Та з копій довідок про склад сім`ї або зареєстрованих №209 від 25.08.2015р. та б/н від 26.10.2013р. (а.с.26.27) вбачається, що до складу сім`ї /осіб зареєстрованих за адресою АДРЕСА_1 входили ОСОБА_1 (мати померлого), ОСОБА_4 1965р.н. (батько померлого), та ОСОБА_6 1987р.н. (сестра померлого)( свідоцтва про шлюб та народження а.с.42,43).

Як вбачається з копії довідки АТ "Сенс-банк" вих. №31542-17.5 від 07.08.2023 року позивачу у вказаному банку відкрито рахунок у валюті "гривня" та випущено карту, та до цього рахунку випущено додаткову карту з правом використання коштів на рахунку на ім`я ОСОБА_2 (а.с.66).

Житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 належить на правах спільної часткової власності з якої 9/100 часток належить ОСОБА_7 , який отримав її у власність за договором дарування від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 24.07.2020 (копія знаходиться в матеріалах справи), ОСОБА_10 є власником 36/100 частин, згідно договору купівлі-продажу від 20.09.1996, ОСОБА_11 є власником 45/100 частин згідно договору купівлі-продажу від 20.12.2005 (згідно відповіді КП "Херсонське бюро технічної інвентаризації" від 06.10.2023 вих..№1247, копія якого знаходиться в матеріалах справи).

Не погодившись з рішенням відповідача позивач звернулась до суду з позовом. Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області №5576/03-16 від 20.07.2023 у призначенні та виплаті ОСОБА_1 страхової виплати відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, яка виплачується сім`ї потерпілого у зв`язку із смертю її сина ОСОБА_2 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 в наслідок нещасного випадку на виробництві.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Частина 1 ст. 35 Закону № 1105 передбачає, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону №1105 передбачено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються:

1) одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату;

2) одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Стаття 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає документи для розгляду справ про страхові виплати.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону, для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.

За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник.

Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону, територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій:

1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами;

2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності;

3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат;

4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат;

5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання;

6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання;

7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання;

8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів;

9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи;

10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ч. 3 ст. 37 Закону, потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.

Як встановлено матеріалами справи, рішенням відповідача від 20.07.2023 №5576/03-16, зокрема, відмовлено у призначенні одноразової допомоги передбаченої пунктом 1 ч. 5 ст. 35 Закону України №1105 у сумі що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, оскільки наявними документами не підтверджено ведення спільного господарства позивачем та померлим ОСОБА_2 , та не підтверджений факт, що гр.. ОСОБА_1 є єдиним членом сім`ї померлого ОСОБА_2 (а.с.19-22).

Так, факт родинних відносин позивачки - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 01.11.1990 Суворовським відділом РАГС, м. Херсон ( т.1 ,а.с. 41), де у графі «мати» записана ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З наявних матеріалів справи вбачається, що померлий син позивачки ОСОБА_2 проживав разом з нею за однією адресою та мали взаємні права та обов`язки, і позивачка є членом сім`ї загиблого.

При цьому колегія суддів зазначає, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV» не містить вимоги, згідно якою право на отримання страхової виплати підлягає встановленню факту ведення спільного господарства позивачки та її загиблого сина.

Що стосується доводів апелянта про відсутність підтверджуючих документів, що гр. ОСОБА_1 є єдиним членом сім`ї померлого гр. ОСОБА_2 , апеляційний суд зазначає, що доведення цього факту не вимагається пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для отримання одноразової допомоги у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Ця норма передбачає виплату одноразової допомоги у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї без прив`язки щодо кількості членів сім`ї та ступені їх спорідненості.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивачки права на одноразову виплату на сім`ю, відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у зв`язку зі смертю її сина внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 420/23028/23 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк