Справа № 340/10360/23
Суддя: Ю.П. ПАСІЧНИК
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м.Кропивницький Справа № 340/10360/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасічника Ю.П., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі позивач) звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) просить суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти 34767,75 грн.

Ухвалою суду від 25.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.59).

Обгрунтовуючи вимоги позивач вказує, що згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13 липня 2023 року № 197, солдата ОСОБА_2 , призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13 липня 2023 року № 79 - PC, на посаду стрілець-санітар 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03 грудня 2023 року № 342, солдат ОСОБА_3 , колишній стрілець-санітар З мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, який знаходиться у самовільному залишенні військової частини з 01.11.2023 року.

За фактом самовільного залишення військової частини було проведено службове розслідування, за результатами якого було встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено переплату грошового забезпечення відповідачеві за період з 09 жовтня 2023 року по 30 жовтня 2023 року, сума яка становить 18 872,45 грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят дві грн. 45 коп.), у зв`язку із виявленням факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 в умовах правового режиму воєнного стану, та недонос речового майна на загальну суму в розмірі - 15 895,30 грн.(п`ятнадцять вісімсот дев`яносто п`ять грн., 30 коп.), про що загальна сума збитків становить - 34 767,75 (тридцять чотири тисячі сімсот шістдесят сім грн. 75 коп.), яку позивач просить стягнути з відповідача.

Заперечуючи проти позову відповідач 17.01.2024 р. надав відзив на позов та вказав, що відсутній факт самовільного залишення військової частини зважаючи на те, що відповідач з 10.10.2023 був направлений на оперативне лікування до військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_3 , яке через бюрократичні причини він не може пройти. Щодо службового розслідування зазначає, що воно проведено формально, оскільки про його початок він був повідомлений, а тому не міг надати пояснення з приводу обставини, які стали підставою для його проведення (а.с.63-69).

Дослідивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, надані докази, суд встановив наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13 липня 2023 року № 197, солдата ОСОБА_2 , призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13 липня 2023 року № 79 - PC, на посаду стрілець-санітар 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 (а.с.36).

Відповідно до направлення військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2023 №51651941, відповідача направлено на оперативне лікування до військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_3 (а.с.71).

У зв`язку з направлення відповідача на лікування, командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №296 від 20.10.2023р. про увільнення відповідача від займаних посад та зарахування у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з утриманням на грошовому забезпеченні (а.с.37).

30.11.2023р. на командиру військової частини НОМЕР_1 подано рапорт про те, що під час звірки особового складу встановлено, що відповідач, який знаходиться на стаціонарному лікуванні, в лікувальний заклад не з`явився (а.с.33).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2023 №339, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, відповідача з 01.11.2023 знято з усіх видів забезпечення (а.с.39).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2023 №772 було призначено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли самовільному залишенню військової частини та відсутності без поважних причин на військовій службі, а також встановлення ступеня вини військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, чиї дії або бездіяльність стали причино правопорушення (а.с.12).

Результати службового розслідування оформлені актом від 11.12.2023 №693 (а.с.21-32), яким на відповідача накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана», прийнято рішення про стягнення з відповідача шкоди в розмірі 34767,75 грн. та підготовки повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

11.12.2023 керівнику ТУ ДБР направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (а.с.10,11).

Згідно довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення відповідачеві за жовтень-листопад 2023, його розмір склав 18872,45 грн. (а.с.34).

Згідно довідки №3 від 09.12.2023 вартість речового майна одержаного відповідачем, строки носіння якого не закінчилися становить 15895,30 грн. (а.с.35).

Вищевказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Зважаючи на зміст позовних вимог та доводи відповідача наведені у відзиві, предметом дослідження в даній справі є правомірність стягнення шкоди у вигляді переплати грошового забезпечення одержаного відповідачем за період з 09 жовтня 2023 року по 30 жовтня 2023 року, в розмірі 18 872,45 грн., а також вартості речового майна строки носіння якого не закінчилися (недонос) в розмірі 15895,30 грн.

Щодо стягнення вартості речового майна строки носіння якого не закінчилися (недонос), суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей урегульовані Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Абзацами 1-2 частини першої статті 9-1 Закону № 2011-XII передбачено, що продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Абзацами 1-2 частини першої статті 9-1 Закону № 2011-XII передбачено, що продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за № 768/28898, затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (далі - Інструкція № 232).

Відповідно до п. 26 розділу V Інструкції №232 речове майно військовозобов`язаним, призваним на військову службу за мобілізацією та за черговим призовом, видається після їх прибуття до місця служби і зарахування до списків військової частини або після прибуття на пункт прийому особового складу. У разі підписання відмобілізованим контракту на продовження військової служби забезпечення речовим майном проводиться після закінчення строків носіння предметів військової форми одягу, виданих під час мобілізації, в установленому порядку для даної категорії військовослужбовців.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-IX (далі Закон №160-IX).

Згідно з частиною першою статті 7 Закону №160-IX розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону №160-IX у разі переведення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження відповідного командира (начальника) до повного відшкодування завданої нею шкоди стягнення сум завданої шкоди здійснюється за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

В даному випадку відсутні будь-які докази, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 відповідача притягнуто до матеріальної відповідальності у вигляді стягнення вартості речового майна строки носіння якого не закінчилися, як і докази звільнення позивача з військової служби, що давало б підстави завертатись до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди у вигляді стягнення вартості речового майна строки носіння якого не закінчилися.

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність вимог про стягнення з відповідача вартості речового майна строки носіння якого не закінчилися (недонос).

Щодо стягнення з відповідача переплати грошового забезпечення за період з 09 жовтня 2023 року по 30 жовтня 2023 року в розмірі 18 872,45 грн., суд зазначає наступне.

Як вказує позивач, стягнення з відповідача переплати грошового забезпечення пов`язане з самовільним залишенням військової частини.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Аналогічні положення щодо призупинення військової служби та як наслідок призупинення виплати грошового забезпечення, містять пункти 144-1 144-3 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 07.06.2018 №260.

В даному випадку згідно наказу командира військової частини від 30.11.2023 №339 (а.с.39), відповідача знято з усіх видів забезпечення лише з 01.11.2023.

Крім того, суд враховує, що відповідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» датою призупинення військової служби та як наслідок призупинення виплати грошового забезпечення, є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення.

Як вже встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 11.12.2023 керівнику ТУ ДБР направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (а.с.10,11), але при цьому інформації щодо внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань позивачем, станом на дату звернення до суду з даним позовом, не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. ПАСІЧНИК