Справа № 380/24435/23
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 рокусправа № 380/24435/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ), в якому просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення від 08.06.2023 № 06 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за віком;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання з 01.09.1980 по 24.05.1984 згідно з довідки № 01-30/32 від 26.05.2023, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 02.06.2023.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправно відмовило у призначенні пенсії, пославшись на недостатність страхового стажу для призначення пенсії.

Ухвалою від 14.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, надати (надіслати) суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 58 років 06 місяців за наявності страхового стажу, зокрема з 01 січня 2018 по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років. За відсутності страхового стажу роботи 25 років, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу у період з 01 січня 2023 по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років, або після досягнення 65 років за наявності страхового стажу у період з 01 січня 2025 по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 року. Вік позивача 60 років 27 днів. Страховий стаж позивача становить 28 років 10 місяців 6 днів. Статтею 24 Закону № 1058 визначено порядок обчислення страхового стажу. Страховий стаж - це період (строк), упродовж якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не меншій за мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним раніше, крім випадків, передбачених Законом № 1058, Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637). За результами розгляду документів, доданих до заяви не зараховано: період з 01.09.1982 по 28.05.1984 згідно диплому № НОМЕР_2 , оскільки період навчання перетинається з проходженням військової служби, а в уточнюючій довідці №01-30/32 від 26.05.2023 відсутні посилання на накази про зарахування та відрахування з навчання. Крім цього у вище зазначеній довідці не вказано період надання академічної відпустки для проходження військової служби з посиланнями на накази. Відповідно до пункту 20 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Суд встановив таке.

ОСОБА_1 звернувся із заявою від 02.06.2023 про призначення йому пенсії за віком згідно із Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 08.06.2023 № 06 йому відмовлено у призначенні пенсії через те, що до страхового стажу не враховано період його навчання згідно з довідки № 01-30/32 від 26.05.2023, оскільки у довідці відсутні посилання на накази про зарахування і відрахування з навчання.

У рішенні від 08.06.2023 відповідач визнав страховий стаж позивача у розмірі 28років 10місяці 06днів.

Позивач, вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування стажу роботи та відмови у призначенні пенсії протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 вказаного Закону передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №1058-IV призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з п. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Частиною 2 статті 26 Закону №1058-IV передбачено право на пенсію при відсутності страхового стажу визначеного ч. 1 цієї статті Закону. Таке право мають особи, які досягли віку 63 року за умови наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

Матеріали справи свідчать, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії 02.06.2023 позивач (05.05.1963р.н.) досяг пенсійного віку (60років), а тому необхідний страховий стаж для призначення пенсії для нього складає 28років, що не заперечується відповідачем.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою від 02.06.2023 про призначення йому пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для прийняття рішення за результатами поданих позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

За результатами розгляду заяви, поданої позивачем, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обоасті №06 від 08.06.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Однак, відповідач рішенням №06 від 08.06.2023 відмовив у призначенні вказаного виду пенсії, визнавши страховий стаж позивача у розмірі 28років 10місяців 06 днів.

Також вказаним рішенням не зараховано до страхового стажу позивача період з 01.09.1980 по 24.05.1984 згідно з дипломом № НОМЕР_2 , оскільки період навчання перетинається з проходженням військової служби, а в уточнюючій довідці № 01-30/32 від 26.05.2023 відсутні посилання на накази про зарахування та відрахування з навчання. Крім того у вище зазначеній довідці не вказано період надання академічної відпустки для проходження військової служби з посиланням на накази.

Отже, предметом позовних вимог у цій справі є визнання протиправним рішення №06 від 08.06.2023 щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу період навчання позивача, а також зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача вказаний період та призначити йому пенсію за віком.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання, суд зазначає наступне.

Згідно із п. «д» ст. 56 Закон №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

У п. 8 Порядку №637 зазначено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Підставою для незарахування позивачу періоду навчання стало те, що період навчання з 01.09.1980 по 24.05.1984 перетинається з проходженням військової служби, а в уточнюючій довідці № 01-30/32 від 26.05.2023 відсутні посилання на накази про зарахування та відрахування з навчання.

У цьому контексті суд зазначає, що відповідно до довідки №01-30/32 від 26.05.2023, виданої Миколаївським професійним ліцеєм торгівлі та ресторанного сервісу вбачається, що ОСОБА_1 з 01.09.1980 по 24.05.1984 навчався у Миколаївському професійно-технічному училищі управління торговлі за професією Кухар.Форма навчання денна. У період навчання був призваний на військову службу з 14.05.1981 до 17.06.1983.

Відповідно до рішення кваліфікаційної комісії позивачу присвоєнаткваліфікація кухар четветрого розряду (протокол від 24.05.1984 №4).

У дипломі №091701 від 28.05.1984 здійснена помилка щодо дати вступу до закладу: треба - 01 вересня 1980 року. Довідка видана на підставі журналу обліку видачі документів, що містить інформацію про термін навчання, тож таке виправлення є лише недоліком заповнення диплома.

Відповідно до п. 1 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 (надалі Постанова № 590), чинної на час навчання та проходження позивачем військової служби, відповідно до Закону про державні пенсії, пенсії за цим Положенням призначаються та виплачуються: […] а) робітникам, службовцям та іншим громадянам, на яких поширюється державне соціальне страхування; […].

Відповідно до п. 108 Постанови № 590, до загального стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується будь-яка робота як робочий або службовець, незалежно від характеру та тривалості роботи та тривалості перерв.

Відповідно до п. 109 Постанови № 590, крім роботи як робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також: […] і) навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах тощо), партійних школах, совпартшколах, школах профруху, на робітфаках; перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі; […] к) служба у складі Збройних Сил СРСР та перебування у партизанських загонах; […].

При призначенні пенсій за старістю періоди, зазначені в підпункті «і», зараховуються до стажу за умови, якщо цим періодам передувала робота як робітника або службовеця, або служба у складі Збройних Сил СРСР, або інша служба, зазначена в підпункті «к».

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України Постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Згідно з п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 6 Порядку № 637, для підтвердження військової служби […]: військові квитки; […].

Згідно з п. 8 Порядку №637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідно до наведених приписів правових норм, які були чинними на момент проходження позивачем військової служби та навчання в училищі, як військова служба у радянській армії так і навчання у педагогічних училищах підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Поряд з цим, навчання у педагогічному училищі підлягає зарахуванню до страхового стажу особи тільки у разі якщо цим періодам передувала робота як робітника або службовеця, або служба у складі Збройних Сил СРСР, або інша служба, зазначена в підпункті «к».

Періоди навчання та військової служби позивача підтверджено у встановленому порядку (п.п. 6, 8 Порядку № 637) - дипломом про освіту та військовим квитком.

Необхідність надання інших документів, зокрема уточнюючих довідок, є власним тлумаченням відповідача нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, яке не ґрунтується на актах законодавства.

Наведені обставини свідчать про те, що відповідач протиправно не врахував позивачу спірний період навчання до загального страхового стажу, чим порушив право позивача на пенсійне забезпечення.

У оскаржуваному рішенні №06 від 08.06.2023 відповідач визнав страховий стаж позивача у розмірі 28років 10місяців 06днів, без урахування спірного періоду.

На переконання суду, страховий стаж позивача з урахуванням зазначеного періоду в сумі з визнаним періодом роботи складає більше 30 років трудового стажу, що свідчить про наявність у цьому випадку підстав для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на викладене, рішення №06 від 08.06.2023 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в зарахуванні до страхового стажу роботи позивача спірного періоду навчання та відмову у призначенні позивачу пенсії за віком суд визнає протиправним.

Водночас, відповідно до п. 4.2. Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 встановлено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу ПФУ є тим органом, що призначає пенсію незалежно від місця реєстрації пенсіонера або перебування його на обліку в іншому органі Пенсійного фонду України за місцем реєстрації, тому обов`язок щодо відновлення порушеного права позивача щодо повторного розгляду заяви з урахуванням висновків суду має бути покладений саме на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам».

В постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 7 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справі № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 3 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а, від 12 квітня 2018 року справі № 826/8803/15, від 21 червня 2018 року у справі №274/1717/17, від 14 серпня 2018 року у справі №820/5134/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №826/521/16, від 30 березня 2021 року у справі №400/1825/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 27 вересня 2021 року у справі №380/8727/20 та від 22 вересня 2022 року у справі №380/12913/21 сформований висновок, згідно з яким дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межахзакону, можливість застосувати нормизаконута вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними); відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначенихстаттею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Поряд з цим, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову шляхом: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в призначені пенсії від 08.06.2023 № 06; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 02.06.2023 про призачення пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду навчання з з 01.09.1980 по 24.05.1984 з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України та частини 3 статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом задоволено основну позовну вимогу позивача, то підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на його користь судовийзбір у розмірі 2147,20 грн.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 08.06.2023 №06.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди період навчання з 01.09.1980 по 24.05.1984.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2023 про призначення пенсії за віком, із урахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цій справі.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.