Справа № 300/798/24
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"13" лютого 2024 р. Справа № 300/798/24
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Біньковська Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бухан В.В., звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , відповідно до змісту якого просить: визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди у зв`язку із перебуванням у відпустці за станом здоров`я внаслідок бойового травмування, отриманого приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини з 17.05.2023, тривалістю 30 календарних днів; зобов`язати нарахувати та виплатити неотриману додаткову винагороду у зв`язку з перебуванням у відпустці за станом здоров`я після тяжкого бойового травмування тривалістю 30 календарних днів в сумі 100000,00 грн.
Приписами пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Приписами частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язана із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.
За змістом частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Статтею 2 Закону України Про оплату праці передбачено, що до структури заробітної плати належать основна та додаткова заробітна плати, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.
Позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди у зв`язку із перебуванням у відпустці за станом здоров`я внаслідок бойового травмування з 17.05.2023 тривалістю 30 календарних днів та зобов`язати нарахувати та виплатити неотриману додаткову винагороду у зв`язку з перебуванням у відпустці за станом здоров`я після тяжкого бойового травмування тривалістю 30 календарних днів в сумі 100000,00 грн.
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що проходив військову службу з травня 2022 року по 20.08.2023 у Військовій частині НОМЕР_2 . У зв`язку із пораненням перебував на стаціонарному лікуванні з 20.04.2023 по 17.05.2023. Згідно довідки ВЛК №201 від 17.05.2023 у зв`язку із вказаною травмою позивачу надано відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів. Стверджує, що на день видання наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2023 про виключення його зі списків особового складу Військової частини, повний розрахунок з остатнім не проведено, додаткова винагорода за час лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я у зв`язку із тяжким бойовим травмуванням позивачу не нарахована та не виплачена.
Зі змісту доданих до позову документів слідує, що відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 17.05.2023 №201 ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
Згідно наказу від 20.08.2023 №232 Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 20.08.2023 виключений зі списків особового складу Військової частини та всіх видів забезпечення.
Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (надалі також - КЗпП України) із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Отже, строк звернення до суду із позовом про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Суд зазначає, що предметом спору у цій справі є нарахування та виплата додаткової винагороди з 17.05.2023 відповідно до Постанови №168 за 30 календарних днів відпустці за станом здоров`я внаслідок бойового травмування.
Зазначена винагорода підлягала виплаті у зв`язку із виходом у відпустку в травні червні 2023 року, а тому про порушення свого права щодо неотримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за вказаний період позивач повинен був дізнатися при отриманні грошового забезпечення за травень червень 2023 року.
До суду із цим позовом позивач звернувся 29.01.2024.
Таким чином, із змісту позовної заяви слідує, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду із вказаним позовом. При цьому, позивачем не зазначено обставин та не надано доказів, що об`єктивно унеможливили б своєчасне звернення до суду у визначений строк.
Крім того, з часу звільнення позивача з військової служби та виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення також минуло понад три місяці.
Частинами 1, 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Крім наведеного вище, згідно частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Як слідує із прохальної частини позову, позивачем заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру.
У позовній заяві позивач зазначає, що звільнений від сплати судового збору згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, який передбачає, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах: про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Однак, заявлені позовні вимоги не пов`язані зі стягненням заробітної плати та поновленням на роботі.
Так, в контексті буквального тлумачення приписів пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" заявлені позовні вимоги не можуть вважатися такими, що безумовно стосуються справ про стягнення заробітної плати, оскільки, виходячи з норм статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, передумовою для стягнення заробітної плати є застосування такого способу захисту порушеного права позивача як зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
У цьому випадку, наявний спір про належність позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168, предмет спору не стосується стягнення конкретної суми грошових коштів, адже такі не нараховані позивачу.
Таким чином, за розгляд вказаних у позовній заяві вимог має бути сплачений судовий збір.
Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Частиною 2 статті 4 зазначеного Закону встановлюються ставки судового збору, зокрема, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", який вступив в дію з 01.01.2024 встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць з 1 січня 2024 року складає 3028,00 грн.
Як наслідок, розмір судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову із заявленою вимогою немайнового характеру складає 1211,20 грн. (3028,00 грн. x 0,4).
Згідно положень частини 1 статті 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
Суд зазначає, що інформація щодо платіжних реквізитів для перерахування судового збору міститься на офіційному веб-порталі "Судова влада" в розділі "Івано-Франківський окружний адміністративний суд".
Отже, позовна заява не відповідає вимогам, визначеним статями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
На підставі наведеного, керуючись статтями 122, 123, 160, 161,169, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, - залишити без руху.
Надати позивачу з дня вручення цієї ухвали десятиденний строк для усунення вказаних недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та документа про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн. або документа про звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Роз`яснити, що в разі не усунення недоліків у визначений строк позовна заява буде повернена.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.