Справа № 380/20849/23
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії позивачеві Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №10 від 14.03.2023 року та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №10 від 31.03.2023 року щодо не призначення із 06.04.2022 року пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняти рішення про призначення із 07.03.2023 року позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 із зарахуванням до його страхового стажу періодів роботи з 31.07.1985 по 02.12.1986, з 10.01.1989 по 31.07.1990, з 01.08.1990 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 21.11.1993, з 01.06.1994 по 23.05.1995, з 16.10.1995 по 31.03.1996, з 11.11.1997 по 22.12.1997, з 20.03.1998 по 10.05.1998, з 22.04.2013 по 11.03.20215, з 20.04.2015 по 17.11.2015, з 03.04.2016 по 14.11.2016, з 06.04.2017 по 09.11.2017, з 17.04.2018 по 19.11.2018, з 09.04.2019 по 11.11.2019, з 16.04.2020 по 27.10.2020 та до пільгового стажу періоди роботи з 31.07.1985 по 02.12.1986, з 10.01.1989 по 31.07.1990, з 01.08.1990 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 21.11.1993, з 01.06.1994 по 23.05.1995, з 16.10.1995 по 31.03.1996, з 11.11.1997 по 22.12.1997, з 20.03.1998 по 10.05.1998, з 22.04.2013 по 11.03.20215, з 20.04.2015 по 17.11.2015, з 03.04.2016 по 14.11.2016, з 06.04.2017 по 09.11.2017, з 17.04.2018 по 19.11.2018, з 09.04.2019 по 11.11.2019, з 16.04.2020 по 27.10.2020 та із урахуванням отриманої за ці періоди часу заробітної плати.

Ухвалою судді від 25.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; на підставі п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Посилається на те, що має необхідний стаж роботи на посадах, що дає право на пільгову пенсію відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказав, що досягнувши 55 років, позивач двічі звертався до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, проте оскаржуваними рішеннями відповідачів йому протиправно відмовлено з підстав відсутності необхідного страхового та пільгового стажу. Зокрема, до страхового та пільгового стажу позивача, що дає право на пільгову пенсію, не зараховано період роботи в російській федерації з 22.04.2013 року по 27.10.2020 року, оскільки з 01.01.2023 року російською федерацією розірвано Угоду про гарантії громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року; крім того, до пільгового стажу не зараховано: періоди роботи за довідкою ДП «Новояворівське державне гірнично-хімічне підприємство «Сірка» від 18.04.2022 року №13 з 31.07.1985 року по 02.12.1986 року та з 21.08.1992 року по 10.11.1997 року, оскільки посада помічника машиніста екскаватора розкривної дільниці №1 не відноситься до переліку посад, передбачених Списками №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженими постановою РМ СРСР №1173 від 22.08.1956 року, постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року та постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року; періоди роботи з 21.08.1992 року по 21.11.1993 року, з 01.06.1994 року по 23.05.1995 року, з 16.10.1995 року по 31.03.1996 року, оскільки робоче місце машиніста екскаватора цеху автотранспортного розкриву рудника не атестовано. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

У встановлений судом строк від відповідачів надійшли відзиви на позовну заяву, зміст яких зводиться до того, що у позивача відсутній необхідний пільговий стаж роботи, який би надавав останньому право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах. Зокрема, зазначили, що страховий стаж позивача становить 26 років 05 місяців 28 днів при необхідних 30 років, пільговий 03 роки 09 місяців 15 днів при необхідних 12 років 06 місяців. За таких обставин, вважають, що оскаржувані рішення відповідачів №10 від 14.03.2023 року та №10 від 31.03.2023 року прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просять відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

07.03.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

За принципом екстериторіальності його заява та додані документи розглядались та, відповідно, рішення приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

За результатами розгляду заяви та наданих позивачем документів відповідач прийняв рішення від 14.03.2023 року №10 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах з посиланням на відсутність необхідного страхового та пільгового стажу. В оскаржуваному рішенні зазначено, що:

«... Вік заявника: 55 років 11 місяців 02 дні.

…Страховий стаж особи становить 26 років 05 місяців 28 днів.

За наданими документами до страхового та пільгового стажу не зараховано період роботи з 22.04.2013 року по 27.10.2020 року в м.Чіта, оскільки згідно довідки №92 від 09.11.2021 року відсутнє підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів країн СНД та відсутні первинні документи.

Пільговий стаж роботи за Списком №2 становить 03 роки 09 місяців 15 днів.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки ;84 від 03.12.2019 року, оскільки за період роботи з 31.07.1985 року по 02.12.1986 року посада помічника машиніста розкривної дільниці №1 не відноситься до переліку посад, передбачених Списком №2, розділом 1 підрозділом 1, пункту «а», затвердженим постановою РМ СРСР №1173 від 22.08.1956 року.

Не враховано періоди роботи з 21.08.1992 року по 21.11.1993 року, з 01.06.1994 року по 23.05.1995 року, з 16.10.1995 року по 31.03.1996 року, оскільки посада машиніста екскаватора цеху автотранспортного розкриву не атестована.».

23.03.2023 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

За принципом екстериторіальності його заява та додані документи розглядались та, відповідно, рішення приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

За результатами розгляду заяви та наданих позивачем документів відповідач прийняв рішення від 31.03.2023 року №10 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах з посиланням на відсутність необхідного страхового та пільгового стажу. В оскаржуваному рішенні зазначено, що:

«... Вік заявника: 55 років.

Необхідний страховий стаж, визначений п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2), становить 30 років.

Страховий стаж особи становить 26 років 05 місяців 28 днів.

Необхідний пільговий стаж на роботах із важкими та шкідливими умовами праці визначений п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2) та становить 12 років 06 місяців.

Стаж роботи на пільгових умовах за Списком №2 становить 03 роки 09 місяців 15 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

1) до страхового та пільгового стажу не зараховано: період роботи в російській федерації з 22.04.2013 року по 27.10.2020 року, оскільки з 01.01.2023 року російською федерацією розірвано Угоду про гарантії громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року;

2) до пільгового стажу не зараховано:

періоди роботи за довідкою ДП «Новояворівське державне гірнично-хімічне підприємство «Сірка» від 18.04.2022 року №13 з 31.07.1985 року по 02.12.1986 року та з 21.08.1992 року по 10.11.1997 року, оскільки посада помічника машиніста екскаватора розкривної дільниці №1 не відноситься до переліку посад, передбачених Списками №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженими постановою РМ СРСР №1173 від 22.08.1956 року, постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року та постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року;

періоди роботи з 21.08.1992 року по 21.11.1993 року, з 01.06.1994 року по 23.05.1995 року, з 16.10.1995 року по 31.03.1996 року, оскільки робоче місце машиніста екскаватора цеху автотранспортного розкриву рудника не атестовано.».

Не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями відповідачів №10 від 14.03.2023 року та №10 від 31.03.2023 року про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV)

Відповідно до ст.26 Закону №1058-ІV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені у ст.24 Закону №1058-IV, згідно якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004 року), зокрема у ст.56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень ст.62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог цієї статті постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Відповідно до п.20 цього Порядку, у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Суд встановив, що позивач, звертаючись до відповідача із заявами, подавав такі документи, зокрема:

- копію трудової книжки серії НОМЕР_1 ;

- довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, передбачену додатком №5 до Порядку №637. Згідно з цією довідкою, позивач у період з 31.07.1985 року по 02.12.1986 року, з 10.01.1989 року по 21.11.1993 року, з 01.06.1994 року по 23.05.1995 року, з 16.10.1995 року по 31.03.1996 року, з 11.11.1997 року по 22.12.1997 року та з 20.03.1998 року по 10.05.1998 року працював на посадах машиніста, помічника машиніста екскаватора розкривної дільниці рудника відкритих гірничих робіт у ДП «Новояворівське державне гірнично-хімічне підприємство «Сірка». Характер виконуваної роботи управління екскаватором при виконанні розкривних робіт по переміщенню гірничої маси на борт кар`єра або відвалу рудника відкритих гірничих робіт, що передбачено Списками №2 пункту «а» підрозділу 1 розділу 1, затвердженими постановою РМ СРСР №1173 від 22.08.1956 року, постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року та постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року;

- довідку від 03.12.2019 року №237, видану ДП «Новояворівське державне гірнично-хімічне підприємство «Сірка», згідно з якою атестація робочого місця машиніста екскаватора дільниці розкривних робіт рудника гірничих робіт була проведена вперше 28.10.1997 року. Характер і умови машиніста екскаватора дільниці розкривних робіт рудника відкритих гірничих робіт з 28.10.1997 року по 10.05.1998 року докорінно не мінялися;

- довідку від 03.12.2019 року №238, видану ДП «Новояворівське державне гірнично-хімічне підприємство «Сірка», згідно з якою ОСОБА_1 дійсно працював у цьому підприємстві в період з 10.01.1989 року по 10.04.2000 року;

- наказ від 28.10.1997 року №466/89, виданий ДП «Новояворівське державне гірнично-хімічне підприємство «Сірка», згідно з яким затверджено Список №2 робіт, професій і посад з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію по віку /по старості/ на пільгових умовах, зокрема: машиніст екскаватора дільниці розкривних робіт рудника відкритих гірничих робіт;

- висновок №2182 про результати експертизи якості атестації робочих місць у ДП «Новояворівське державне гірнично-хімічне підприємство «Сірка»;

- довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 03.12.2019 року №365 та №366 (за період страхового стажу до 01.07.2000 року), видану ДП «Новояворівське державне гірнично-хімічне підприємство «Сірка»;

- довідку про джерело доходів №29 від 09.11.2021 року (за період страхового стажу з 01.07.2000 року), видану ТОВ «ГАЗИМУР»;

- уточнюючу довідку №32 від 09.11.2021 року про особливий характер праці чи умови праці за періоди роботи, які зараховуються до стажу, що дає право на дострокове призначення страхової пенсії. Згідно з цією довідкою, ОСОБА_1 працював на посаді машиніста екскаватора в кар`єрі повний робочий день у період з 22.04.2013 року по 11.03.2015 року, з 20.04.2015 року по 17.11.2015 року, з 03.04.2016 року по 18.12.2016 року, 06.04.2017 року по 09.11.2017 року, з 17.04.2018 року по 19.11.2018 року, з 09.04.2019 року по 11.11.2019 року, з 16.04.2020 року по 27.10.2020 року, що передбачено Списком №2 пункту «а» підрозділу 1 розділу 1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року;

- наказ ТОВ «ГАЗИМУР» від 29.04.2013 року №20/2 «Про проведення атестації робочих місць по умовам праці» та додатки до нього;

- наказ ТОВ «ГАЗИМУР» від 09.04.2018 року №14/1 «Про проведення спеціальної оцінки умов праці» та додатки до нього.

Як на підставу для не зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача:

1) з 31.07.1985 року по 02.12.1986 року та з 21.08.1992 року по 10.11.1997 року відповідачі посилаються на те, що посада помічника машиніста екскаватора розкривної дільниці №1 не відноситься до переліку посад, передбачених Списками №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженими постановою РМ СРСР №1173 від 22.08.1956 року, постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року та постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року;

2) з 21.08.1992 року по 21.11.1993 року, з 01.06.1994 року по 23.05.1995 року та з 16.10.1995 року по 31.03.1996 року робоче місце машиніста екскаватора цеху автотранспортного розкриву рудника не атестовано.

3) з 13.08.2007 року по 24.06.2008 року, з 02.07.2008 року по 24.06.2009 року, з 04.09.2009 року по 21.06.2010 року, з 22.06.2010 року по 24.05.2011 року, з 25.05.2011 року по 04.04.2012 року, з 05.04.2012 року по 11.12.2012 року, з 12.12.2012 року по 17.09.2013 року, з 18.09.2013 року по 05.08.2014 року, з 06.08.2014 року по 18.03.2015 року, з 29.03.2017 року по 26.01.2018 року та з 27.07.2018 року по 26.04.2019 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

Даючи оцінку вказаним аргументам, суд враховує наступне.

Щодо віднесення посад машиніста, помічника машиніста екскаватора розкривної дільниці до переліку посад, передбачених Списком №2.

У відповідності до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі також - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Тобто обов`язок проведення атестації робочих місць за умовами праці виник після 21.08.1992 року.

Згідно з п.6 постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 року №1931-XII «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення», до затвердження Кабінетом Міністрів України списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, діють наявні списки.

Положеннями ст.100 Закону №1788-ХІІ визначено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах, передбачених списками згідно постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, пенсія за віком на пільгових умовах призначається відповідно до вимог, встановлених раніше діючим законодавством.

Так, Списки №1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994 року, - застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003 року, - застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162.

Розділом I «Гірничі роботи» підрозділу 1 «Відкриті гірничі роботи і роботи на шахтній поверхні» пункту «а» Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, передбачалися професії «Машиністи екскаваторів та їх помічники».

Розділом I «Гірничі роботи» підрозділу 1 «Відкриті гірничі роботи і роботи на поверхні» пункту «а» Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах 26.01.1991 року №10, передбачалася професія 2010100а-14388 «Машиніст екскаватора».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі I «Гірничі роботи» підрозділу 1 «Відкриті гірничі роботи і роботи на шахтній поверхні» пункт «а» передбачалася професія 2010100а-14388 «Машиніст екскаваторів».

Враховуючи вищезазначене, професія помічника машиніста екскаватора (до 31.12.1991 року) та машиніста екскаваторів передбачена у всіх Списках №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Щодо припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, у зв`язку з чим до страхового стажу позивача не зараховано період роботи у ТОВ «ГАЗИМУР», яке знаходиться на території російської федерації.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода від 13.03.1992 року).

Згідно зі ст.1 Угоди від 13.03.1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 року встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Отже, дія цієї угоди розповсюджувалася на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав - учасниць угоди.

В силу положень ст.6 Угоди від 13.03.1992 року, призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до ст.11 зазначеної Угоди від 13.03.1992 року, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 01.12.1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Аналіз вищенаведених норм вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, підлягає безумовному врахуванню при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Поряд з тим, суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 року у м.Москві. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022 року.

Згідно з п.2 ст.13 Угоди від 13.03.1992 року, пенсійні права громадян держав - учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави - учасниці, на території якої вони проживають.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що положення відповідних міжнародних договорів розповсюджуються також і на питання, пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних із їх перерахунком. Діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві, зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992 року, то цей стаж має враховуватись на території України як власний страховий (трудовий стаж), хоча пенсійні внески можуть сплачуватись в росії. Тобто існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14.11.2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16.04.2020 року у справі №555/2250/16-а від 17.06.2020 року у справі №646/1911/17, від 21.02.2020 року у справі №291/99/17 та від 06.07.2020 року у справі №345/9/17.

Відтак, при прийнятті рішення щодо зарахування чи відмови в зарахуванні до страхового стажу певних періодів роботи, орган пенсійного фонду повинен враховувати норми законодавства України, в сукупності з нормами законів тієї країни, на території якої працювала в спірний період роботи особа, яка звернулась за призначенням пенсії.

Між тим, на час набуття позивачем трудового стажу у спірних періодах, вказана вище Угода від 13.03.1992 року були чинною для України, тому підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Щодо заперечень відповідача проти зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 21.08.1992 року по 21.11.1993 року, з 01.06.1994 року по 23.05.1995 року та з 16.10.1995 року по 31.03.1996 року, оскільки робоче місце машиніста екскаватора цеху автотранспортного розкриву рудника не атестовано, то суд не приймає до уваги такі, адже Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а сформовано правовий висновок, відповідно до якого не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Більше того, суд враховує, що в матеріалах справи міститься наказ від 28.10.1997 року №466/89 «Про атестацію робочих місць», виданий ДП «Новояворівське державне гірнично-хімічне підприємство «Сірка», згідно якого затверджено Список №2 робіт, професій і посад з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію по віку /по старості/ на пільгових умовах, зокрема: машиніст екскаватора дільниці розкривних робіт рудника відкритих гірничих робіт. Крім того, згідно довідки ДП «Новояворівське державне гірнично-хімічне підприємство «Сірка» від 03.12.2019 року №237, атестація робочого місця машиніста екскаватора дільниці розкривних робіт рудника гірничих робіт була проведена 28.10.1997 року.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що відповідачі, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, відмовляючи позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», діяли не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому їх рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від №10 від 14.03.2023 року та №10 від 31.03.2023 року відповідно є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Враховуючи, що позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії досягнув 55 років, мав необхідний страховий стаж роботи більше 30 років, у т.ч. на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №2 більше 12 років 6 місяців, суд дійшов висновку, що останній має право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, вирішуючи питання про найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить з наступного.

Частиною 4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З приписів вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Оскільки позивачем виконано всі умови, визначені законом для призначення пенсії, відтак, в силу вимог ст.ст.5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту його порушених прав, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 07.03.2023 року (з дня звернення за призначенням пенсії).

При цьому, суд враховує, що такий спосіб захисту, як зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача, призведе до чергового ухилення суб`єктом владних повноважень від виконання покладених на нього законодавством обов`язків в частині призначення позивачу пенсії та суперечитиме принципу правової визначеності.

Водночас вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняти рішення про призначення пенсії із урахуванням заробітної плати, отриманої за спірні періоди роботи, є передчасною та задоволенню не підлягає, адже спірні правовідносини між учасниками справи в цій частині ще не виникли.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області ще не здійснено призначення позивачеві пенсії на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у цій частині будуть порушені.

Суд звертає увагу, що захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, що має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами. Порушення прав, свобод чи інтересів особи фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності відповідного органу щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні наслідки. Іншими словами, таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами.

До того ж, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України не встановлено можливості захисту порушених прав та інтересів осіб на майбутнє, а судове рішення не повинно містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та про зобов`язання відповідача вчинити чи утриматись від вчинення певних дій на майбутнє.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Щодо судового збору, то відповідно до вимог ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, як осіб, що приймали оскаржувані рішення.

Враховуючи наведену норму, витрати, понесені позивачем у даній справі, в сумі 2147,20 грн судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 1431,46 грн (2/3 задоволених вимог).

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову в призначенні пенсії від 14.03.2023 року №10.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову в призначенні пенсії від 31.03.2023 року №10.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; ) призначити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 07.03.2023 року відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до його страхового стажу періодів роботи з 31.07.1985 року по 02.12.1986 року, з 10.01.1989 року по 21.11.1993 року, з 01.06.1994 року по 23.05.1995 року, з 16.10.1995 року по 31.03.1996 року, з 11.11.1997 року по 22.12.1997 року, з 20.03.1998 року по 10.05.1998 року, з 22.04.2013 року по 11.03.2015 року, з 20.04.2015 року по 17.11.2015 року, з 03.04.2016 року по 18.12.2016 року, 06.04.2017 року по 09.11.2017 року, з 17.04.2018 року по 19.11.2018 року, з 09.04.2019 року по 11.11.2019 року та з 16.04.2020 року по 27.10.2020 року.

У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії із урахуванням заробітної плати, отриманої за спірні періоди роботи відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця, 21100; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 715 (сімсот п`ятнадцять) гривень 73 копійки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: вул.Саєнка Андрія, 10, м.Фастів, Київська область, 08500; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 715 (сімсот п`ятнадцять) гривень 73 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.