Справа № 380/20587/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 380/20587/23 пров. № А/857/24592/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року (головуючий суддя Лунь З.І., м.Львів) у справі №380/20587/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

01.09.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000,00гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди з 06.10.2022 по 27.10.2022 та з 27.10.2022 по 09.01.2023, з урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000,00гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди з 06.10.2022 по 27.10.2022 та з 27.10.2022 по 09.01.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

Позов обґрунтовує тим, що він з 07.12.2018 по 10.01.2023 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ). З 24.02.2022 по 31.05.2022 безпосередньо брав участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування військової агресії російської федерації проти України в Донецькій та Луганській областях. Під час проходження військової служби, 31.05.2022, ним отримано поранення під час захисту Батьківщини та під час ведення бойових дій. Внаслідок отриманого поранення позивач був евакуйований із зони бойових дій та доставлений 04.06.2022 для стаціонарного лікування, яке безперервно проходив: з 04.06.2022 до 07.06.2022 та з 07.06.2022 по 27.06.2022. Водночас, 27.06.2022 госпітальною ВЛК позивачу надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних дні. Відповідно до виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого позивач перебував на лікуванні у період з 27.10.2022 по 23.11.2022, з 24.11.2022 по 09.01.2023 та з 24.04.2023 по 05.05.2023. Однак, відповідачем не нараховано та не виплачено у належному розмірі додаткову грошову винагороду за період перебування на лікуванні. Вважає, що він набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 за періоди стаціонарного лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я. У відповідь на запит позивача відповідачем вказано, що за вказаний період позивачу спірну винагороду виплачено у розмірах передбачених наказами АДПС України від 30.03.2022 №164-АГ та від 30.07.2022 №392-АГ. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі збільшеному до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 27.10.2022 по 09.01.2023, з урахуванням фактично виплачених сум, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не досліджено та не надано оцінку доказам, а саме наявності усіх необхідних документів для отримання збільшеної додаткової винагороди за періоди стаціонарного лікування та у відпустці: Копія епікризу № 5009; Копія виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2558; Копія довідки ВЛК від 23.11.2022 р. № 160; Копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 321; Копія довідки ВЛК від 24.01.2023 р.; Копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1215; Копія акту про нещасний випадок № 315-22. Разом з тим, вказує, що судом не було взято до уваги, що захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, є наслідком травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. Апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

09.01.2023 відповідачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що виплата додаткової винагороди до 100000 гривень проводиться внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а не поранення, пов`язаного з проходженням військової служби, оскільки це два різних поняття з різними причинами виникнення і наслідками в подальшому. Вказує, що військовою частиною НОМЕР_1 здійснено всі належні позивачу виплати з дня отримання поранення та за час стаціонарного лікування. За період з 06.10.2022 по 27.10.2022 та з 27.10.2022 по 09.01.2023 позивач не підтвердив, що проходив лікування та відпустку після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, у відповідача такі докази також відсутні. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 з 07.12.2018 по 10.01.2023 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України та з 24.02.2022 по 31.05.2022 безпосередньо брав участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування військової агресії російської федерації проти України в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідкою В/Ч 9938 від 22.07.2023 №12/1503.

31.05.2022 за обставин безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил Російської Федерації на території Донецької області, перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом кевларовий) на передових позиціях в н.п.Слов`янськ Донецької області, потрапив під ракетний обстріл з різних видів озброєння з боку незаконних збройних формувань на території України. Травма, поранення капітана ОСОБА_1 не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, не є наслідком заподіяння собі шкоди, не пов`язане з вчиненням кримінального або адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вищевказаним пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 04.06.2022 по 07.06.2022 у КП «РОКЛ ім.Ю.Семенюка» Рівненської обласної ради м.Рівне у відділенні серцево-судинна хірургія, відповідно до епікризу №5009 з поставленим діагнозом: Вогнепальне кульове наскрізне поранення н/3 правого стегна з вогнепальним дірчастим переломом н/3 стегна, повним розривом підколінної артерії, крайовим ушкодженням підколінної вени, неповним розривом малогомілкового нерву. Стан після протезування підколінної артерії аутовеною, ушивання крайового поранення підколінної вени, фасціотомії стегна, гомілки, ПХО вогнепальних ран (31.05.2022р). Закритий перелом медіального виростка правої стегнової кістки без зміщення. Післятравматична невропатія правого малогомілкового нерву.

Також, рекомендовано продовжити лікування на етапах медичної евакуації в умовах Львівського клінічного госпіталя ДПС України, перевід узгоджено із начмедом Рівненського обласного військового госпіталя.

З 07.06.2022 по 27.06.2022 ОСОБА_1 перебував на лікуванні у Львівському військово-медичному клінічному центрі ДПСУ.

27.06.2022 Госпітальною ВЛК ОСОБА_1 надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів.

05.09.2022 ОСОБА_1 був оглянутий гарнізонною ВЛК ЛВМКЦ ДПСУ. На підставі статей 76в.,78в, графи ІІІ, визнаний: обмежено придатним до військової служби.

Відповідно до виписки з історії хвороби №083474 від 25.10.2022, позивач проходив реабілітацію з 06.10.2022 по 26.10.2022 в DRAUGYSTES SANATORIJA, Литовська республіка.

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) №2558 від 23.11.2022 позивач знаходився на лікуванні з залишковими явищами після вогнепального наскрізного кульового поранення у Львівському військово-медичному клінічному центру у період з 27.10.2022 по 23.11.2022.

Відповідно до довідки ВЛК від 23.11.2023 №160, після проведеного медичного огляду ВЛК Львівського військово медичного клінічного центру встановлено причинний зв`язок захворювання (травми, поранення каліцтва, контузії) Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням служби та Захворювання, ТАК пов`язане з проходженням військової служби. Також, зазначено, що позивач потребує реабілітації в умовах санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №321 ОСОБА_1 проходив реабілітацію у період з 24.11.2022 по 09.01.2023.

Згідно з наказом начальника загону від 27.11.2022 №3989-ВВ «Про особовий склад» позивач знаходився на лікуванні з 24.11.2022 в санаторії «Прикордонник Немирів».

Відповідно до довідки гарнізонної ВЛК від 24.01.2023 ОСОБА_1 на підставі статей 42 б, 76 б, 78 в графи ІІІ Розкладу хвороб визнаний обмежено придатним до військової служби.

Згідно з наказом начальника загону від 22.01.2023 №20-ВВ «Про особовий склад» позивач прибув з лікування з санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 09.01.2023.

Згідно з наказом начальника загону від 08.01.2023 №12-ОС «Про особовий склад» позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, з 10.01.2023 та вибув в розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1215 ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 24.04.2023 по 05.05.2023.

22.09.2023 в інтересах позивача було направлено адвокатський запит до відповідача з метою надання інформації, а саме: надати обґрунтовану відповідь про підстави і причини ненарахування та невиплати щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, військовослужбовцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з пораненням та лікуванням за період з 06.10.2022 по 26.10.2022 щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі 100000,00грн, передбачені Постановою КМУ №168 від 28.02.2022; у разі непроведення виплат вищевказаної підвищеної додаткової грошової винагороди у зв`язку з притягненням до дисциплінарної або адміністративної (кримінальної) відповідальності військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надати копії документів, які стали підставою для позбавлення такого виду грошового забезпечення, а саме: матеріали службового розслідування з додатками до нього, витяг із наказу командира військової частини про завершення службового розслідування, витяги із наказу командира військової частини про притягнення до відповідальності та витяг із наказу командира військової частини про позбавлення додаткової грошової винагороди; надати інформацію чи було проведено службове розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 , 31.05.2022 поранення; якщо так, надати копію матеріалу службового розслідування та довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

У відповідь відповідачем було надано лист від 02.10.2023 № 32/7070-23-Вих у якому зазначив: «В період з 06.10.2022 по 26.10.2022 капітан ОСОБА_1 , перебував на лікуванні з залишковими явищами після отриманого вогнепального поранення. У відповідності до архівної відомості за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 (перебування на лікуванні з отриманим пораненням пов`язаним із захистом Батьківщини) капітану ОСОБА_1 було нараховано грошове забезпечення та додаткову винагороду загальною сумою 51971,80 грн.».

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди в збільшеному розмірі, право на яку передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 06.10.2022 по 27.10.2022 та з 27.10.2022 по 09.01.2023, позивач звернувся в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Закон № 2011-XII).

Відповідно до ст. 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, № 757/2022 від 07.11.2022 продовжено строк дії воєнного стану.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

01.04.2022 постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168» №400 внесено зміни до вказаної вище постанови, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Відповідно до пункту 2 цієї постанови вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Отже, виходячи зі змісту наведених постанов Уряду додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн. на місяць виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (за висновком ВЛК).

Відповідно до ч.10 ст.2 Закону №2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (Положення №402).

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу І цього Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 закріплено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Порядок проведення медичного огляду військовослужбовців урегульований нормами глави 6 розділу ІІ Положення №402.

Відповідно до п. 6.5 зазначеної глави для вирішення питання про потребу у відпустці за станом здоров`я або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно) військовослужбовець може направлятися на медичний огляд начальником відділення або профільним головним (провідним) фахівцем військового лікувального закладу, у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.

Пунктом 6.11 передбачено, що постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Положеннями пункту 6.14 закріплено, що загальний термін безперервного перебування військовослужбовців на лікуванні у військових (цивільних) лікувальних закладах, включаючи і відпустку за станом здоров`я, у мирний час не повинен перевищувати 4 місяці, а для хворих на туберкульоз 12 місяців.

Відповідно до п. 6.35 Положення №402 у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів. За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань повторно продовжена ще на 30 календарних днів. Постанова ВЛК про продовження відпустки за станом здоров`я записується в книгу протоколів засідань ВЛК та в довідку ВЛК, на підставі якої була надана перша відпустка за станом здоров`я, і підписується головою, членами комісії (не менше двох), секретарем комісії та скріплюється гербовою печаткою. Якщо після продовження відпустки за станом здоров`я військовослужбовець не може приступити до виконання службових обов`язків, то він оглядається ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.

Аналіз вказаних норм дає апеляційному суду вважати, що підставою для виплати підвищеної додаткової винагороди є час перебування військовослужбовця, котрий отримав поранення під час проходження служби, на стаціонарному лікуванні у вітчизняному чи закордонному закладі охорони здоров`я, а також постанова ВЛК у вигляді довідки про потребу у відпустці за станом здоров`я, котра видається тільки у випадку, якщо військовослужбовець після закінчення лікування у лікарському закладі потребує часу для відновлення та не може приступити до виконання службових обов`язків.

Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач проходив військову службу на особливий період та безпосередньо брав участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії в Донецькій та Луганській областях.

У зв`язку з вищевказаним пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 04.06.2022 по 07.06.2022 у КП «РОКЛ ім.Ю.Семенюка» Рівненської обласної ради м.Рівне у відділенні серцево-судинна хірургія, відповідно до епікризу №5009 з поставленим діагнозом: Вогнепальне кульове наскрізне поранення н/3 правого стегна з вогнепальним дірчастим переломом н/3 стегна, повним розривом підколінної артерії, крайовим ушкодженням підколінної вени, неповним розривом малогомілкового нерву. Стан після протезування підколінної артерії аутовеною, ушивання крайового поранення підколінної вени, фасціотомії стегна, гомілки, ПХО вогнепальних ран (31.05.2022р). Закритий перелом медіального виростка правої стегнової кістки без зміщення. Після травматична невропатія правого малогомілкового нерву.

Також, рекомендовано продовжити лікування на етапах медичної евакуації в умовах Львівського клінічного госпіталя ДПС України, перевід узгоджено із начмедом Рівненського обласного військового госпіталя.

З 07.06.2022 по 27.06.2022 ОСОБА_1 перебував на лікуванні у Львівському військово-медичному клінічному центрі ДПС України.

27.06.2022 Госпітальною ВЛК ОСОБА_1 надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів.

05.09.2022 ОСОБА_1 був оглянутий гарнізонною ВЛК ЛВМКЦ ДПСУ. На підставі статей 76в.,78в, графи ІІІ, визнаний: обмежено придатним до військової служби.

За час стаціонарного лікування позивача та перебування у відпустці після такого лікування, загалом з 07.06.2023 до 05.09.2023 відповідач виплатив позивачу додаткову винагороду відповідно до Постанови КМ України №168. В цій частині сторони обставини визнають.

Відповідно до виписки з історії хвороби №083474 від 25.10.2022, позивач проходив реабілітацію з 06.10.2022 до 26.10.2022 в DRAUGYSTES SANATORIJA, Литовська республіка; відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) №2558 від 23.11.2022 позивач знаходився на лікуванні з залишковими явищами після вогнепального наскрізного кульового поранення у Львівському військово-медичному клінічному центру у період з 27.10-23.11.2022; відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №321 проходив реабілітацію у період з 24.11.2022 по 09.01.2023 у санаторії «Прикордонник-Немирів».

Апеляційний суд наголошує, що підставою для виплати підвищеної додаткової винагороди є час перебування військовослужбовця, котрий отримав поранення під час проходження служби, на стаціонарному лікуванні у вітчизняному чи закордонному закладі охорони здоров`я, а також постанова ВЛК у вигляді довідки про потребу у відпустці за станом здоров`я, котра видається тільки у випадку, якщо військовослужбовець після закінчення лікування у лікарському закладі потребує часу для відновлення та не може приступити до виконання службових обов`язків. Позивач просить для нарахування та виплати йому додаткової допомоги відповідно до Постанови КМ України №168 врахувати період його лікування у DRAUGYSTES SANATORIJA, Литовська республіка. Підтверджує цю обставину випискою з історії хвороби №083474 від 25.10.2022. Однак із згаданої виписки з історії хвороби не вбачається, що позивач знаходився у DRAUGYSTES SANATORIJA на стаціонарному лікуванні. Окрім того, позивач не подав доказів того, що у спірний період позивач перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, відсутні підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди за період з 06.10.2022 до 26.10.2022. Стосовно інших періодів, а саме з 27.10.2022 по 09.01.2023, колегія суддів вказує, що матеріалами справи не підтверджується, що позивач перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення, і що така відпустка рекомендована за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року у справі № 380/20587/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний