Справа № 520/18189/23
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

14 лютого 2024 р. справа № 520/18189/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, за участі секретаря судового засідання Аліни Франковської,

позивача - не прибув,

представника відповідача - Катерини Крупської,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Донецької обласної прокуратури (вул. Майдан Озерний (Боброва), буд. 32,м. Дніпро,49038, ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Донецької обласної прокуратури, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 520/6960/2020;

- стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 20 жовтня 2022 року по 10 травня 2023 року включно в сумі 418694,75 (чотириста вісімнадцять тисяч шістсот дев`яносто чотири гривні 75 копійок) з вирахуванням при виплаті встановлених податків та зборів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2021, що змінено постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року, у справі № 520/6960/2020 поновлено ОСОБА_1 з 05.05.2020 на посаді прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Судові рішення набрали законної сили 19 жовтня 2022 року. Донецькою обласною прокуратурою судове рішення не виконувалось, та як мені повідомили телефоном у зв`язку із оскарженням до Верховного Суду. Ухвалою Верховного Суду від 06.12.2022 по справі № 520/6960/2020 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Донецької обласної прокуратури на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Донецької області про поновлення на посаді відмовлено. Проте до відділу кадрової роботи та державної служби Донецької обласної прокуратури позивача викликали лише 10 травня 2023 року та ознайомили із наказом керівника Донецької обласної прокуратури від 20 грудня 2022 року № 1033-к, яким на підставі вищезазначених судових рішень у справі № 520/6960/2020 позивача поновлено з 05.05.2020 на посаді прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивач вважає затримку Донецької обласної прокуратури у виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року в період з 20 жовтня 2022 року по 10 травня 2023 року протиправною бездіяльністю останнього і, як наслідок виникнення права на стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України.

Відповідачем у відзиві на позов вказано, що на виконання рішення у справі № 520/6960/2020 наказом керівника Донецької обласної прокуратури від 20.12.2022 № 1033-к скасовано наказ прокурора Донецької області від 04.05.2020 № 361к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Поновлено ОСОБА_1 з 05.05.2020 на посаді прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Наказом керівника Донецької обласної прокуратури від 20.12.2022 № 1034-к у зв`язку з поновленням, ОСОБА_1 закріплено за відділом кадрової роботи та державної служби обласної прокуратури. Проте ОСОБА_1 до роботи не приступив, тому в табелі обліку використаного робочого часу з 19.12.2022 по 15.05.2023 обліковувся як відсутній на роботі з невідомих причин.

Відділом кадрової роботи та державної служби Донецької обласної прокуратури на електронну адресу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), самостійно зазначену ним, зокрема, у листуванні з Донецькою обласною прокуратурою та клопотаннях доданих до матеріалів справи № 520/6960/2020, неодноразово направлялись листи, в яких зазначалось про необхідність ознайомитись з наказом про поновлення та прибути на робоче місце. Також здійснювались дзвінки на мобільний телефон ОСОБА_1 (також зазначений у матеріалах справи), надсилались повідомлення на месенджери, проте відповіді не було, зв`язок був відсутній.

Після поновлення на посаді прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_1 перебував поза штатом та не виконував ніяку роботу. ОСОБА_1 жодного разу не прибув особисто ані до місця дислокації Донецької обласної прокуратури у м. Дніпро, ані до Слов`янської окружної прокуратури.

На початку травня 2023 року ОСОБА_1 зателефонував начальнику відділу кадрової роботи та державної служби з невідомого номеру та проінформував, що тільки приїхав в Україну для складання акту про втрату майна у місті Ізюм, не має можливості приїхати до місця дислокації прокуратури у місто Дніпро, має бажання звільнитися за власним бажанням та виїхати за кордон до Німеччини, де перебуває його родина (пояснення додається до відзиву).

Як пояснила спеціаліст відділу кадрової роботи та державної служби ОСОБА_3 , 10.05.2023 на її мобільний телефон надійшло сповіщення додатку «Нова пошта» про те, що на її ім`я надіслано посилку від ОСОБА_1 . Вказану посилку ОСОБА_3 отримала 11.05.2023. У відправленні знаходились документи ОСОБА_1 , зокрема, і сканована копія наказу керівника Донецької обласної прокуратури від 20.12.2022 № 1033-к з записом про ознайомлення, зробленим ОСОБА_1 .

У цей же день 10.05.2023, ОСОБА_1 самостійно подав керівнику Донецької обласної прокуратури заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням на підставі п. 7 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру». Наказом керівника Донецької обласної прокуратури від 15.05.2023 № 301к ОСОБА_1 звільнено з займаної посади відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідач вважає, можливим періодом стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду є з 20.10.2022 по 19.12.2022. Донецькою обласною прокуратурою добровільно виконано рішення суду у справі № 520/6960/2020 шляхом прийняття наказу керівником Донецької обласної прокуратури від 20.12.2022 № 1033-к, яким скасовано наказ прокурора Донецької області від 04.05.2020 № 361к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора та поновлено його на посаді прокурора місцевої прокуратури. З 20.12.2022 ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Донецькою обласною прокуратурою та проводилося табелювання його робочого часу. Оскільки ОСОБА_1 з 20.12.2022 перебував в трудових відносинах з Донецькою обласною прокуратурою, то правові підстави для стягнення середнього заробітку за вимушений прогул з часу поновлення його на роботі, відсутні, оскільки законодавець не ставить в залежність виконання рішення суду від дати ознайомлення працівника з наказом про його поновлення.

Щодо заявлено відповідачем клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, судом протокольною ухвалою у судовому засіданні 31.01.2024 відмовлено у задоволенні цього клопотання з огляду на те, що зазначене питання було предметом судового розгляду ще на стадії відкриття провадження у справі, за результатами якого ухвалою від 18.07.2023 відмовлено у відкритті провадження у справі.

Другим апеляційним адміністративним судом скасовано вищевказану ухвалу, направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду та у постанові від 12.10.2023 зроблено висновок про те, що обставини затримки фактичного поновлення позивача на посаді є новими та не були предметом позову у справі №520/6960/2020.

Інші заяви по суті спору сторони до суду не подавали.

Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального законодавства, судову повістку отримав через систему "Електронний суд" 01.02.2023 (31.01.2024 о 18:39 год.).

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у відзиві, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, які прибули у судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 02.03.2017 працював у Прокуратурі Донецької області на посадах прокурора відділу організації представництва управління представництва інтересів громадянина або держави в суді, старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління, слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу слідчого управління, слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області.

11.10.2019 ОСОБА_1 подано заяву про переведення на посаду в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію, яку 15.10.2019 спрямовано до Генеральної прокуратури України (лист №11/1524).

Наказом прокурора Донецької області № 1119-к від 16.12.2019 ОСОБА_1 призначено прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області.

Рішенням Кадрової комісії № 1 від 02.04.2020 №29 зафіксовано факт неявки прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_1 для складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, у зв`язку з чим кадровою комісією №1 ухвалено рішення, що прокурор Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію.

Наказом Прокуратури Донецької області №361-к від 04.05.2020 позивача звільнено з посади прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку та органів прокуратури Донецької області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" з 05.05.2020. Підстава: рішення №29 кадрової комісії № 1 від 02.04.2020.

Не погодившись з зазначеним рішенням кадрової комісії та наказом про звільнення, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 у справі №520/6960/2020 позов задоволено частково. Скасовано наказ Прокурора Донецької області від 04.05.2020 № 361-к щодо звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та органів прокуратури Донецької області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України 'Про прокуратуру". Поновлено ОСОБА_1 з 05.05.2020 на рівнозначній посаді прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та органів прокуратури Донецької області. Стягнуто з Прокуратури Донецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 293760 грн (двісті дев`яносто три тисячі сімсот шістдесят гривень). В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2022 у справі № 520/6960/2020 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 по справі №520/6960/2020 скасовано в частині поновлення ОСОБА_1 з 05.05.2020 на рівнозначній посаді прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та органів прокуратури Донецької області та стягнення з Прокуратури Донецької області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 293760 грн. (двісті дев`яносто три тисячі сімсот шістдесят гривень). Прийнято в цій частині постанову, якою поновлено ОСОБА_1 з 05.05.2020 на посаді прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1790281 (один мільйон сімсот дев`яносто тисяч двісті вісімдесят одна) грн. 00 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 по справі № 520/6960/2020 залишено без змін.

На виконання рішення у справі № 520/6960/2020 наказом керівника Донецької обласної прокуратури від 20.12.2022 № 1033-к скасовано наказ прокурора Донецької області від 04.05.2020 № 361к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Поновлено ОСОБА_1 з 05.05.2020 на посаді прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Наказом керівника Донецької обласної прокуратури від 20.12.2022 № 1034-к у зв`язку з поновленням, ОСОБА_1 закріплено за відділом кадрової роботи та державної служби обласної прокуратури.

Учасника справи не заперечувалось, що з моменту поновлення його на посаді ОСОБА_1 до роботи не приступив, жодного разу не прибув особисто ані до місця дислокації Донецької обласної прокуратури у м. Дніпро, ані до Слов`янської окружної прокуратури.

До суду надано докази того, що в табелі обліку використаного робочого часу з 19.12.2022 по 15.05.2023позивач обліковувся як відсутній на роботі з невідомих причин.

Як зазначив відповідач, відділом кадрової роботи та державної служби Донецької обласної прокуратури на електронну адресу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), самостійно зазначену ним, зокрема, у листуванні з Донецькою обласною прокуратурою та клопотаннях доданих до матеріалів справи № 520/6960/2020, неодноразово направлялись листи, в яких зазначалось про необхідність ознайомитись з наказом про поновлення та прибути на робоче місце. Також здійснювались дзвінки на мобільний телефон ОСОБА_1 (також зазначений у матеріалах справи), надсилались повідомлення на месенджери, проте відповіді не було, зв`язок був відсутній.

До матеріалів справи надано докази того, що листами Донецької обласної прокуратури № 07-1304вих-22 від 22.12.2022 та № 07-294вих-23 (11-2116-20) від 20.03.2023, надісланими на електронну пошту ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), позивача повідомлено про поновлення його на раніше займаній посаді та необхідність прибуття до відділу кадрової роботи та державної служби для ознайомлення з наказом, внесення запису до трудової книжки та для виконання своїх службових обов`язків, що підтверджується скриншотами.

З наказом №1033-к від 20.12.2022 позивач ознайомився шляхом проставлення відмітки про ознайомлення та особистого підпису 10.05.2023.

Вважаючи затримку Донецької обласної прокуратури у виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року в період з 20 жовтня 2022 року по 10 травня 2023 року протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною другою статті 325 КАС України визначено, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

За правилами, встановленими статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною другою статті 372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України передбачено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Як встановлено судом, рішення про поновлення позивача на посаді набрало законної сили 19.10.2022, при цьому поновлено на посаді позивача наказом від 20.12.2022.

Відповідно до статті 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Суд зауважує, що вичерпний перелік підстав виплати працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначено статтями 235, 236 КЗпП України і вони не підлягають розширеному тлумаченню.

Оплата вимушеного прогулу в установлених указаними статтями КЗпП України випадках є мірою матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю. Підставою матеріальної відповідальності роботодавця є трудове майнове правопорушення, тобто винне протиправне порушення роботодавцем своїх трудових обов`язків, унаслідок чого заподіюється майнова шкода працівникові.

Судом встановлено, що відповідачем виконано рішення суду про поновлення на посаді 20.12.2022 та здійснювались заходи щодо повідомлення позивача про його виконання, при цьому позивач з невідомих причин до прокуратури не з`являвся, до виконання посадових обов`язків не приступив, тобто, з 20.12.2022 по 10.05.2023 не виконував свої трудові обов`язки і не отримував заробітну плату.

Водночас, середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

Суд зазначає, що виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці і Закон пов`язує таку виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 22 квітня 2021 року у справі № 826/8789/18, від 27 січня 2022 року у справі № 580/5185/20 та інших.

Тобто, у межах спірних правовідносин відповідач на виконання приписів ст.236 КЗпП України має сплатити позивачу середній заробіток за період з 20.10.2022 по 19.12.2022, оскільки 20.12.2022 позивача поновлено на посаді на виконання рішення суду, про що винесено наказ, який надіслано позивачу на ознайомлення, відтак, саме з цієї дати Донецька обласна прокуратура надала можливість ОСОБА_4 виконувати роботу.

Середній заробіток працівника, відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оплату праці», визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Згідно з пунктом 5 розділу IV Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно з довідкою Донецької обласної прокуратури № 21-289вх-23 від 16 травня 2023 року за період з 20.12.2022 по 15.05.2023 відсутні нарахування заробітної плати ОСОБА_1 .

Позивач наполягає, що його середньоденна заробітна плата складає 2887,55 грн, посилаючись на висновки суду у справі №520/6960/2020.

Відповідно до п.3 Порядку №100 (у редакції, чинній на момент винесення наказу про поновлення позивача на посаді) при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Так, при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо) (п.п. б п.4 Порядку №100).

При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (п.4 Порядку).

Згідно з розрахунковими листами, наданими до суду позивачем та відповідачем, у березні 2020 року ОСОБА_1 виплачено 39 757,48 грн допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, 36 708,25 грн коштів за щорічну відпустку та 3 364,40 грн матеріальної допомоги на оздоровлення. У квітні 2020 року ОСОБА_1 виплачено 34 686,66 грн допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та 543,99 грн коштів за щорічну відпустку. ОСОБА_1 перебував з 03.03.2020 до 13.03.2020 - на лікарняному; з 16.03.2020 - у черговій відпустці тривалістю 20 календарних днів; з 07.04.2020 по 24.04.2020 - у відпустці без збереження заробітної плати на період карантину; з 23.04.2020 - на амбулаторному лікуванні; з 30.04.2020 - на стаціонарному лікуванні.

Відтак, з урахуванням вищенаведених приписів Порядку №100 і наданих до суду розрахункових листків за березень та квітень 2020 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 склала 1 020 грн.

Кількість робочих днів за період з 20.10.2022 по 19.12.2022 становить 43 дні, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток у сумі 1020 грн х 43 дні = 43860 грн.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Донецької обласної прокуратури (вул. Майдан Озерний (Боброва), буд. 32,м. Дніпро,49038, ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнати протиправною затримку виконання Донецькою обласною прокуратурою постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 520/6960/2020 про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області за період з 20.10.2022 по 19.12.2022.

Стягнути з Донецької обласної прокуратури (вул. Майдан Озерний (Боброва), буд. 32,м. Дніпро,49038, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) середній заробіток за період затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді з 20 жовтня 2022 року по 19 грудня 2022 року у сумі 43860 (сорок три тисячі вісімсот шістдесят) грн 00 коп. з вирахуванням при виплаті встановлених податків та зборів.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 14 лютого 2024 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ