Справа № 537/4373/23
Суддя: МУРАШОВА Н. В.
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/537/13/2024
Справа № 537/4373/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2024 року м. Кременчук

Суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України, Управління патрульної поліції в Полтавській області, Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області, інспектора роти 4 Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Більчича Віталія Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області із позовною заявою до Департаменту патрульної поліції України, Управління патрульної поліції в Полтавській області, Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області, інспектора роти 4 Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Більчича В.В., в якій просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАІ №7806364 від 25.09.2023 року; закрити провадження у справі; визнати дії відповідача незаконними.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що позов необхідно направити за підсудністю до іншого суду з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

За правилами статті 26 КАС України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що Кодекс адміністративного судочинства України встановлює декілька видів територіальної підсудності, в тому числі: загальну (залежно від місця проживання чи місцезнаходження відповідача) та альтернативну (за вибором позивача).

Тобто, такий спір може бути розглянуто адміністративним судом за вибором позивача: за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача або за місцезнаходженням відповідача.

З Єдиного державного демографічного реєстру за №266275 від 11.10.2023 року встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 23.12.2022 року №1668/39004 із внесеними змінами, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, до якого віднесено, зокрема територія Краматорської міської територіальної громади, в тому числі м. Краматорськ.

Виходячи з цього позивач позбавлений можливості звернутись в суд за місцем реєстрації, як це передбачено ст. 25 КАС України.

У змісті позовної заяви зазначено, що позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

На виконання ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.10.2023 року про залишення позову без руху, на підтвердження відомостей щодо зареєстрованого місця проживання позивача, представником позивача адвокатом Близнюком В.В. надано Договір оренди житлового приміщення б/н від 20.09.2023 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 прийняла у строкове платне користування житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .

Відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У статті 3 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» міститься визначення термінів, що вживаються у ньому, зокрема: місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги;

Механізм декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлення форми необхідних для цього документів визначає Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265.

Відповідно до цього Порядку декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на осіб, адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) яких знаходиться на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.

Громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його.

Отже, чинним законодавством передбачено чіткі вимоги до реєстрації особою місця свого проживання чи перебування, та передбачено документи, які підтверджують таку реєстрацію.

Разом з тим, вказаний законодавчий акт не визначає інформацію з договору про оренду житлового приміщення як джерело відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування, знаходження) особи, а тому такий договір не може бути належним доказом для правильного визначення зареєстрованого місця проживання/перебування позивача, а відповідно і територіальної юрисдикції адміністративного спору.

Суд зазначає, що договір оренди житла є одним із документів, що подаються для проведення реєстрації місця проживання особи, та не є доказом безумовності проведення такої реєстрації.

Стаття 25 КАС України пов`язує підсудність справи за вибором позивача за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача.

Однак, суд зауважує, що частина перша статті 25 КАС України передбачає можливість вибору позивачем суду лише за зареєстрованим місцем проживання (перебування) фізичної особи-позивача, а не за фактичним.

Іншими словами, фактичне місце проживання позивача без реєстрації не може вважатися місцем проживання позивача зареєстрованим у встановленому законом порядку для цілей застосування статті 25 КАС України при визначені підсудності такої справи.

Таким чином, жодних належних доказів, в розумінні КАС України, на підтвердження зареєстрованого місця проживання позивача на територіальної Крюківського району м. Кременчука не було надано, а відповідно відсутні підстави для визначення підсудності даної адміністративної справи за вибором позивача Крюківському районному суду м. Кременчука Полтавської області

З огляду на викладене, дана справа не підсудна Крюківському районному суду м. Кременчука Полтавської області.

У позовній заяві відповідачами суб`єктами владних повноважень зазначені: 1) Департамент патрульної поліції України (місцезнаходження: м. Київ, Солом`янський район, вул. Федора Ернста, буд.3), Управління патрульної поліції в Полтавській області (місцезнаходження: Полтавська область, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, буд.2В), 2) Батальйон патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області (місцезнаходження: Полтавська область, м. Кременчук, проїзд 40 років, ДАІ, буд.3), 3) інспектор роти 4 Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Більчич В.В. (місцезнаходження: Полтавська область, м. Кременчук, проїзд 40 років, ДАІ, буд.3).

Таким чином суд вважає за необхідне передати адміністративну справу за підсудністю до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцезнаходженням відповідачів на території Автозаводського району м. Кременчука, а саме Батальйона патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти 4 Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Більчич В.В.

Крім того, слід зазначити, що встановлення належності відповідача це обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження у справі.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову після його розгляду по суті.

Тому передчасним є посилання Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області в ухвалі від 22.12.2023 року при вирішенні питання про підсудність цього спору до відкриття провадження у справі, що Управління патрульної поліції в Полтавській області, Батальйон патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області не можуть бути відповідачами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно п. 8 ч.1 ст.29 КАС України, передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення .

Згідно положень ч.1 ст.30 КАС України, спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Таким чином порушення адміністративним судом правил як предметної, так і територіальної підсудності є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Наведене дає підстави стверджувати, що процесуальний закон забороняє адміністративним судам розглядати справи, які йому територіально не підсудні, і зобов`язує суд направити таку справу на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Керуючись ст.ст. 25, 29, 30, 243 КАС України, суддя

у х в а л и в :

Передати адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України, Управління патрульної поліції в Полтавській області, Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області, інспектора роти 4 Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Більчича Віталія Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, за підсудністю до Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В.