Справа № 200/4717/23
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року справа №200/4717/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Гаврищук Т.Г. суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 р. у справі №200/4717/23 (головуючий І інстанції Зеленов А.С.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 10 серпня 2023 року №16 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи: з 19 квітня 2002 року по 14 листопада 2013 року, з 15 листопада 2013 року по 27 серпня 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 03 серпня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з врахуванням включеного пільгового стажу роботи з часу звернення за призначенням пенсії з 19 квітня 2002 року по 14 листопада 2013 року, з 15 листопада 2013 року по 27 серпня 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести нарахування та виплату пенсії позивачу з 03 серпня 2023 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10 серпня 2023 року №16 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_2 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 03 серпня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу позивача за Списком №2 період роботи з 15 листопада 2013 року по 27 серпня 2020 року з урахуванням висновків суду. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позову, прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування доводів зазначає, щодо не зарахування до пільгового стажу позивачу періоди роботи за Списком №2 з 19 квітня 2002 року по 14 листопада 2013 року - відповідачем у рішенні про відмову у призначенні пенсії так і у відзиві на позов зазначено, що пільговий стаж особи становить - 0 років 0 місяців 0 днів. Тобто відповідач підтвердив своє небажання зараховувати до пільгового стажу взагалі будь-який наявний у позивача пільговий стаж, і з 2002 по 2013 рік і з 2013 по 2020 рік. При цьому позивач фактично з 2002 року по 2020 рік працював на одній і тій же посаді на тому ж підприємстві. Зміни у записах трудової книжки відбулись лише у зв`язку із змінами організаційно-правової форми самого підприємства- роботодавця та його назви.

Щодо зобов`язання зарахувати період роботи позивача з 15 листопада 2013 року по 27 серпня 2020 року при повторному розгляді заяви від 03 серпня 2023 року з часу звернення за призначенням пенсії та провести нарахування та виплату пенсії позивачу з 03 серпня 2023 року, то відповідач свідомо порушує право позивача на отримання пенсії, а зазначений спосіб захисту порушеного права позивача унеможливить подальше порушення прав позивача на отримання пенсії і не є передчасним.

Крім того, пільговий стаж як з 19 квітня 2002 року по 14 листопада 2013 року так і з 15 листопада 2013 року по 27 серпня 2020 року окрім трудової книжки оформленої належним чином із зазначенням у ній посад, які обіймав позивач які відносяться до списку №2 підтверджується відомостями, які містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу за формою ОК-5, де зазначений за спірний період код підстави для обліку спецстажу ЗРЗ013Б1.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта НОМЕР_1 .

03 серпня 2023 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

З розписки повідомлення слідує, що до заяви були додані наступні документи: заява, паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, витяг з ЄДДР, заява про виплату пенсії, військовий квиток, фото пенсіонера, довідка про підтвердження наявного трудового стажу, трудовий договір.

У розділі «Перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії» відсутні відомості.

Заява позивача від 03 серпня 2023 року разом із доданими до неї документами була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області за принципом «екстериторіальності», що відповідає нормам Порядку 22-1.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №16 від 10 серпня 2023 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішення Пенсійного органу обґрунтовано наступним.

Вік заявника становить 55 років 11 місяців.

Необхідний страховий стаж визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2) становить 30 років.

Страховий стаж особи становить 33 роки 05 місяців 14 днів.

Необхідний пільговий стаж визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2) становить 12 років 06 місяців.

Працівники, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацом першим і п`ятнадцятим двадцять третім цього пункту відповідно до страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацам першим статті 26 Закону: чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Пільговий стаж особи становить - 0 років 0 місяців 0 днів.

За доданими документами до страхового стажу роботи не зараховано: період роботи з 07.05.2021 по 31.07.2023, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 06.07.1984, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5.

За доданими документами до пільгового стажу роботи не зараховано: період роботи з 15.11.2013 по 27.08.2020, згідно пільгової довідки від 02/06/2023 №23/6-1/1 виданої ТОВ «Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів», оскільки довідка не відповідає Додатку 5 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінетів Міністрів України від 12.08.1993р. № 637, оскільки відсутній підпис начальника відділ кадрів, посада зазначена в довідці (випалювач фарфорових та фаянсових виробів) не відповідає посаді зазначеної в Постанові КМ України №416 від 24.06.2016 року (обпалювач фарфорових та фаянсових виробів) та не додано до заяви відомості про атестацію робочого місця.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Абзацом 1 пункту 2 ст. 114 Закону № 1058 передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абз. 1 цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абз. абз. 1 і 15-23 цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону: чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

За правилами ч. 5 ст. 114 Закону № 1058 у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі Порядок № 637).

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, зазначеним Порядком передбачено у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтвердження спеціального трудового стажу також уточнюючою довідкою.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивачу періоди роботи за Списком №2 з 19 квітня 2002 року по 14 листопада 2013 року, суд зазначає наступне.

З довідки форми РС право слідує, що період роботи позивача з 19 квітня 2002 року по 14 листопада 2013 року (11 років 07 місяців 13 днів) зараховано лише до страхового стажу позивача.

Відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 позивач працював у спірні періоди:

19.04.2002 року на посадах «обжигальщик фарфоровых и фаянсовых изделий 6 разряда» та «выжигальщик фарфоровых и фаянсовых изделий 5 разряда;

14.11.2013 року звільнено за переводом;

15.11.2013 року прийнятий до дільниці фарфорового виробництва випалювачем фарфорових та фаянсових виробів 5 розряду;

27.08.2020 року звільнено за власним бажанням.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №16 від 10 серпня 2023 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зазначено, що пільговий стаж особи становить - 0 років 0 місяців 0 днів.

До пільгового стажу роботи не зараховано: період роботи з 15.11.2013 по 27.08.2020, згідно пільгової довідки від 02/06/2023 №23/6-1/1 виданої ТОВ «Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів», оскільки довідка не відповідає Додатку 5 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінетів Міністрів України від 12.08.1993р. № 637, оскільки відсутній підпис начальника відділ кадрів, посада зазначена в довідці (випалювач фарфорових та фаянсових виробів) не відповідає посаді зазначеної в Постанові КМ України № 416 від 24.06.2016 року (обпалювач фарфорових та фаянсових виробів) та не додано до заяви відомості про атестацію робочого місця.

Разом з тим, в рішенні пенсійного органу зазначено лише про 1 період роботи, який протиправно не зараховано відповідачем до пільгового стажу роботи, а саме: до пільгового стажу роботи не зараховано період роботи з 15 листопада 2013 року по 27 серпня 2020 року.

Відповідач в оскаржуваному рішенні встановив, що пільговий стаж особи становить - 0 років 0 місяців 0 днів, однак конкретизував який період роботи не зараховано до пільгового стажу. Щодо не врахування періоду роботи позивача з 19 квітня 2002 року по 14 листопада 2013 року до пільгового стажу за Списком №2 в рішенні не зазначено взагалі, тому суд позбавлений можливості надати оцінку правильності дій пенсійного органу щодо врахування (не врахування) такого періоду до пільгового стажу позивача, як наслідок, визначити наявність у позивача необхідного пільгового стажу (не менш 12 років 6 місяців) для набуття права на пенсію на пільгових умовах за Списком №2.

Слід зазначити, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях і домислах, відсутність в оскаржуваному рішенні та у відзиві на позов конкретних періодів, правових обґрунтувань щодо такого періоду та мотивів не зарахування до стажу позивача таких періодів, не дозволяє суду перевірити, чи правомірно відповідні періоди роботи не зараховані до пільгового стажу, і свідчить про те, що відповідач діяв необґрунтовано.

Тобто, при повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідачу слід вирішити питання щодо зарахування або не зарахування періоду роботи позивача з 19 квітня 2002 року по 14 листопада 2013 року до пільгового стажу за Списком №2.

Доводи апелянта щодо зобов`язання зарахувати період роботи позивача з 15 листопада 2013 року по 27 серпня 2020 року при повторному розгляді заяви від 03 серпня 2023 року з часу звернення за призначенням пенсії та провести нарахування та виплату пенсії позивачу з 03 серпня 2023 року, колегія суддів не приймає, оскільки дані вимоги наразі є передчасними, повторний розгляд заяви позивача від 03 серпня 2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду не відбувся.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Право на судовий захист гарантовано статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто, для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, необхідно встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням суб`єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи або особи в інтересах якої вона звертається.

При цьому, як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Так, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що для ефективного захисту порушеного права позивача, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 03 серпня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу позивача за Списком №2 період роботи з 15 листопада 2013 року по 27 серпня 2020 року з урахуванням висновків суду.

За наслідками судового розгляду, місцевий суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 р. у справі №200/4717/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 р. у справі №200/4717/23 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко