Справа № 380/14880/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/14880/23 пров. № А/857/19034/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючої судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В. Сеника Р.П,,

за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

представника позивача- Смолинець Я.І.

представника відповідача не з`явився

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівпроект» - Смолинець Я.І.

Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації не з`явився

ОСОБА_1 не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року у справі №380/14880/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЛДИНГ ЕМОЦІЙ «!ФЕСТ» до Міністерства культури та інформаційної політики України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівпроект», Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Клименко О.М.

час ухвалення рішення 15 год 46 хв.

місце ухвалення рішення м.Львів

дата складання повного тексту рішення 09.10.2023,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОЛДИНГ ЕМОЦІЙ «!ФЕСТ» (далі також ТзОВ «ХОЛДИНГ ЕМОЦІЙ «!ФЕСТ», позивач) звернулося в суд з позовом до Міністерства культури та інформаційної політики України (далі також відповідач), та просило:

-відкрити провадження у справі у порядку загального позовного провадження;

-забезпечити позов шляхом зупинення дії припису Міністерства культури та інформаційної політики України №11/56/23 від 08.06.2023;

-визнати протиправним та скасувати припис Міністерства культури та інформаційної політки України №11/56/23 від 08.06.2023.

02 жовтня 2023 року представник відповідача подав до суду клопотання від 02 жовтня 2023 року про зупинення провадження у справі, яке мотивоване тим, що станом на сьогодні існує об`єктивна необхідність зупинення провадження у цій справі до прийняття Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду рішення у справі № 380/13557/21. Так, ухвалою Верховного Суду від 05 вересня 2023 року справу № 380/13557/21 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства культури та інформаційної політики України, третя особа - Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування припису передано на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. У цій ухвалі Верховний Суд зазначив, зокрема наступне: «З огляду на вищезазначене, колегія суддів доходить висновку, що спірні правовідносини, що виникли у справі № 813/4993/15, не є релевантними до тих, що мають місце у справі, що розглядається.

До того ж Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року не висловлювалася стосовно порядку застосування положень статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та пункту 12 Порядку № 318 в аспекті визначення меж та правового режиму історичного ареалу м. Львова». Зважаючи на наведене, з метою прийняття Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду рішення, зокрема в частині наявності чи відсутності історичного ареалу м. Львова, яке матиме значення для вирішення справи № 380/14241/23, просить суд зупинити провадження у цій справі до прийняття Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду рішення у справі № 380/13557/21.

03 жовтня 2023 року від представника позивача до суду надійшло клопотання від 02 жовтня 2023 року про зупинення провадження у справі, яке мотивоване тим, що у провадженні Верховного Суду знаходиться справа № 380/13557/21 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства культури та інформаційної політики України, третя особа Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування припису, яку ухвалою Верховного Суду від 05 вересня 2023 року передано на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. В цій ухвалі Верховний Суд «…дійшов висновку про існування суперечливої судової практики при вирішенні спорів, що стосуються встановлення правого режиму історичного ареалу м. Львова в аспекті застосування статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та пункту 12 Порядку № 318. Об`єктивна неможливість вирішення цієї справи до вирішення справи № 380/13557/21 полягає у тому, що рішення суду у вказаній справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. Так, у справі № 380/13557/21 Верховний Суд розглядає принципове питання, а саме встановлення правового режиму історичного ареалу м. Львова в аспекті застосування статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та пункту 12 Порядку № 318, що прямо впливає на розгляд цієї справи». З огляду на викладене просить суд зупинити провадження у справі № 380/14241/23 до вирішення Верховним Судом справи № 380/13557/21.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року клопотання представника позивача та представника відповідача від 02 жовтня 2023 року про зупинення провадження у справі задоволено повністю.

Провадження у справі № 380/14880/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЛДИНГ ЕМОЦІЙ «!ФЕСТ», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівпроект» до Міністерства культури та інформаційної політики України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування припису зупинити до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі № 380/13557/21.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, її оскаржив ОСОБА_1 , який із покликанням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуваний припис був винесений Міністерством культури інформаційної політики України з двох підстав: по-перше, через здійснення будівництва «Нового будівництва багатоквартирного житлового будинку на вул. Героїв Майдану, 17-А у м. Львові в межах історичного ареалу міста Львова, по-друге, в межах охоронної (буферної) зони об`єкта, що зазначено у самому приписі. Отже, першопричиною припису було не лише будівництво в межах ареалу, але й у межах буферних зон.

Скаржник вказує, що у Касаційному адміністративному суді Верховного Суду слухається справа №380/13557/21 в межах предмету якої досліджується існування історичного ареалу м.Львова. Існування буферних, охоронних зон пам`яток архітектури не є предметом розгляду вказаної справи.

Також, апелянт зазначає, що у спірному випадку наявне порушення мінімальної відстані до пам`яток, яке встановлено не лише Законом України «Про охорону культурної спадщини», але й Державними будівельними нормами. У цьому контексті Закон встановлює більш жорсткі вимоги до охоронюваних зон (мінімальної відстані) до пам`яток архітектури, ніж ДБН. Також висновки експерта додатково підтверджують порушення буферних зон, що зазначені в акті візуального обстеження від 26 травня 2023 року.

З цих та інших наведених у апеляційній скарзі підстав, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Відповідач та треті особи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі. Також зазначає, що спірні правовідносини, що виникли у справі 380/13557/21 та у справі 380/14880/23 є подібними, а обставини за яких ці правовідносини виникли релевантними.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалу суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Норми, що регулюють питання, пов`язані із зупиненням провадження у справі, визначені статтею 236 КАС України.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пунктом п`ятим частини другої статті 236 КАС України визначено, що суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання щодо зупинення провадження в адміністративній справі з підстав визначених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України, суд повинен належним чином проаналізувати ймовірні наслідки ухвалення Великою Палатою Верховного Суду рішення за результатом розгляду справи, їхній взаємозв`язок із спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в адміністративній справі, підставами позову, і відобразити відповідні висновки у своїй ухвалі.

Водночас, вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі, суд першої інстанції належним чином не обґрунтував наявності зв`язку між очікуваним рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками розгляду справи №380/13557/21 і предметом цього спору. В достатній мірі не конкретизував, в чому саме полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи без попереднього вирішення Великою Палатою Верховного Суду та не відобразив відповідні висновки у своїй ухвалі.

Як встановлено судом апеляційної інстанції фактично підставою для зупинення слугувало те, що предметом оскарження у цій справі та справі № 380/13557/21 є приписи Міністерства культури та інформаційної політики України, у яких зазначено про проведення будівельних робіт, зокрема в межах історичного ареалу міста Львова (рішення Львівської міської ради від 09 грудня 2005 року № 1311), а під час розгляду справи № 380/13557/21 Верховний Суд дійшов висновку про існування суперечливої судової практики при вирішенні спорів, що стосуються встановлення правового режиму історичного ареалу м. Львова, у зв`язку з чим вирішив передати вказану справу на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, то, на переконання суду, існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі № 380/13557/21, оскільки рішенням суду у вказаній справі можуть бути встановлені обставини, які впливатимуть на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема в частині, що стосується встановлення правового режиму історичного ареалу м. Львова в аспекті застосування статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та пункту 12 Порядку № 318.

На думку колегії суддів, що висновки суду першої інстанції щодо потреби зупинення провадження в справі є необґрунтованими і не відображають необхідності такого рішення. Суд першої інстанції не привів належних аргументів або обґрунтувань, які пояснювали б важливість зупинення провадження у конкретному випадку.

Предметом судового спору у вказаній справі є оскарження припису Міністерства культури та інформаційної політики України, яке адресоване Товариству з обмеженою відповідальністю «ХОЛДИНГ ЕМОЦІЙ «!ФЕСТ» № 11/56/23 від 08 червня 2023 року, підставою винесення якого є результати опрацювання матеріалів, надісланих листом Львівської обласної військової адміністрації від 29 травня 2023 року № 5/5-4972/0/2-23/7-16 (вхідний реєстраційний МКІП від 30 травня 2023 року № 12098/06-23), зокрема акта візуального обстеження від 26 травня 2023 року земельної ділянки по вул. героїв Майдану, 17-А у м. Львові. Вказаним приписом вимагалось негайно припинити проведення будь-яких будівельних робіт на об`єкті «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку на вул. Героїв Майдану, 17-А у м. Львові», які виконуються в межах історичного ареалу міста Львова й у межах охоронної (буферної) зони об`єкта «Архітектурний ансамбль історичного центру Львова», включеного до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО.

Колегія суддів вважає, що фактичні обставини справи, зокрема, встановлення правомірності чи неправомірності (протиправності) оскаржуваного припису, підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.

Крім того слід заначити, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав-учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами упродовж розумного строку.

Практика Європейського суду з прав людини з цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких: складність справи, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо.

Статтею 54 Конституції України передбачено, що культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Відповідно до частина 1 статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини». з метою захисту традиційного характеру середовища окремих пам`яток, історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій та об`єктів всесвітньої спадщини визначаються зони охорони (охоронні зони, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару) і буферні зони.

Частина 2 ст.32 Закону вказує, що до затвердження охоронних зон діють зони, встановлені Законом, а саме Закон вказує, що « До визначення у встановленому порядку відповідно до частини першої цієї статті зон охорони межі зони охорони становлять:

у межах населених пунктів - 100 метрів від межі території пам`ятки, історико-культурного заповідника, історико-культурної заповідної території;

у межах населених пунктів - 100 метрів від межі території пам`ятки, історико-культурного заповідника, історико-культурної заповідної території;

за межами населених пунктів - 300 метрів від межі території пам`ятки, історико-культурного заповідника, історико-культурної заповідної території.

У межах зон охорони забороняється проведення:

робіт з нового будівництва на відстані, меншій за суму подвійної висоти пам`ятки, що охороняється, та висоти запланованої новобудови;

будівельних робіт на існуючих об`єктах, якщо наслідком виконання таких робіт стане збільшення висотності такого об`єкта або збільшення більш як на 15 відсотків зовнішніх геометричних розмірів його фундаменту (крім територій пам`яток археології), або зменшення відстані від такого об`єкта до пам`ятки, що охороняється, понад граничний рівень, який визначається як подвійна сума висоти пам`ятки та висоти такого об`єкта». Таким чином, оскільки спір виник в межах історичного ареалу міста Львова тривале зволікання судом першої інстанції у вирішенні цього спору може призвести до порушення справедливості та завдати шкоди сторонам у справі.

Отже, невиправдане зупинення провадження у справах даної категорії є неприпустимим та не відповідає завданням адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 320 КАС України підстави для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини 3 статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року про зупинення провадження у справі №380/14880/23 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
У зв`язку із перебуванням члена колегії, судді Сеника Р.П. на листку непрацездатності з 30.01.2024 по 09.02.2024 включно, повне судове рішення складено та підписано 12 лютого 2024 року.