Справа № 620/13525/23
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року м. Чернігів Справа № 620/13525/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, рішення,

У С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі ПАТ «Промінвестбанк», позивач) 04.09.2023 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі ГУДПС у Чернігівській області, відповідач), у якому просить визнати протиправними та скасувати:

- податкову вимогу від 30.03.2023 №0-2501;

- рішення №58/13-02-05 про опис майна у податкову заставу.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що порядок погашення податкового боргу неплатоспроможним банком, яким є ПАТ «Промінвестбанк», встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зокрема, вимоги за зобов`язаннями банку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури. На даний час позивач здійснює погашення вимог кредиторів, включених до 7-ї черги реєстру акцептованих вимог кредиторів, в тому числі і вимог податкових органів, заявлених в установленому порядку. Разом з тим, наслідком отримання платником податків податкової вимоги є виникнення у товариства обов`язку сплатити податковий борг, а у відповідача права здійснити стягнення коштів та продаж майна. Однак наведене суперечить положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в частині порядку задоволення вимог кредиторів. Також розповсюдження права податкової застави на майно ПАТ «Промінвестбанк» не відповідає вимогам пункту 7 частини другої статті 46 зазначеного Закону, а тому не може бути застосоване.

Додатково представник позивача зазначив, що кредитором банку, що ліквідується, а отже і особою, яка пред`являє до банку кредиторські вимоги для їх включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів, може бути лише юридична особа, а не відокремлений підрозділ юридичної особи.

Ухвалою судді Зайця О.В. від 30.10.2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

19.12.2023 на підставі розпорядження керівника апарату суду №95, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл даної справи у зв`язку з припиненням повноважень судді Зайця О.В.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Бородавкіній С.В.

Ухвалою судді від 20.12.2023 справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, установлено відповідачу 15-денний строк для надання відзиву на позов.

Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому ГУДПС у Чернігівській області позовні вимоги не визнало, просило відмовити у їх задоволенні та пояснило, що за своїм змістом податкова вимога є документом, яким контролюючий орган повідомляє платника податків про невиконання ним свого податкового обов`язку та виникнення податкового боргу. Спірна вимога направлена ПАТ «Промінвестбанк» у зв`язку із наявністю у товариства податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, земельного податку та орендної плати з юридичних осіб в загальній сумі 624 392,46 грн. та не включає в себе жодних фінансових (штрафних) санкцій чи пені. Наведене відповідає положенням Податкового кодексу України і не порушує приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки направлення вимоги не є примусовим стягненням коштів та майна банку.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує такі обставини.

ПАТ «Промінвестбанк» зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис. Позивач перебуває на податковому обліку.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.02.2022 №130 розпочато процедуру ліквідації у ПАТ «Промінвестбанк» строком на три роки з 25.02.2022 до 24.02.2025 включно (а.с. 17).

30.03.2023 ГУДПС у Чернігівській області винесено позивачу податкову вимогу №0-2501, у якій повідомлено про наявність у товариства податкового боргу в загальній сумі 624 392,46 грн. (податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості; земельного податку з юридичних осіб; орендної плати з юридичних осіб), у зв`язку з чим відповідач: попередив про можливість здійснення опису майна боржника в податкову заставу; вимагав сплатити податковий борг; застеріг про можливість застосування заходів стягнення податкового боргу (а.с. 5).

Також 30.03.2023 ГУДПС у Чернігівській області прийняло рішення №58/13-02-05 про опис майна ПАТ «Промінвестбанк» у податкову заставу (а.с. 6).

Позивач оскаржив податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу в адміністративному порядку, однак рішенням ДПС України від 12.06.2023 №15008/6/99-00-06-02-01-06 у задоволенні скарги відмовлено (а.с. 7-14).

Враховуючи наведене, ПАТ «Промінвестбанк» звернулось до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до положень пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

За правилами пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній)декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом (підпункт 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (підпункт 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Отже, за своїм змістом податкова вимога є документом, яким контролюючий орган повідомляє платника податків про невиконання ним свого податкового обов`язку та виникнення у нього податкового боргу.

При цьому, якщо платник податків самостійно узгодив суму податкового зобов`язання шляхом подання податкової декларації, але не сплатив узгоджену суму податкового зобов`язання у встановлений строк, контролюючий орган одразу направляє йому податкову вимогу, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до рішення виконавчої дирекції від 25.02.2022 №130 розпочав процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» строком на три роки з 25.02.2022 до 24.02.2025.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 23.02.2012 №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон №4452-VI) цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Частиною третьою статті 1 Закону №4452-VI установлено, що відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону №4452-VI, який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За правилами частини п`ятої статті 36 Закону №4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);

2-1) накладення нових обтяжень чи обмежень на майно (активи) (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій);

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку;

4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі;

5) нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами;

6) заміна кредитора у зобов`язанні банку на договірній основі, крім випадків передачі всього або частини майна (активів) та всіх або частини зобов`язань приймаючому або перехідному банку.

Вказана норма свідчить про те, що протягом мораторію не нараховується неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань перед кредиторами та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

З моменту закінчення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів фінансові санкції у вигляді пені та штрафів, які передбачені Податковим кодексом України за невиконання чи неналежне виконання банком зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) нараховуються на суми заборгованостей, які обліковуються на дату закінчення дії мораторію.

Позивачем факт несплати у визначені Податковим кодексом України строки узгодженого податкового / грошового зобов`язання, самостійно визначеного ним у поданих звітностях, не заперечується.

У зв`язку з наведеним, відповідачем сформовано оскаржувану податкову вимогу на суму боргу, яка задекларована платником податків самостійно.

При цьому, визначена податковою вимогою сума боргу не включає в себе штрафних (фінансових) санкцій чи пені.

Суд зазначає, що направлення позивачу податкової вимоги не пов`язано з жодною обставиною, яка передбачена частиною п`ятою статті 36 Закону №4452-VI.

Направлення позивачу оскаржуваної податкової вимоги про сплату податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, та зі сплати земельного податку, орендної плати з юридичних осіб повністю відповідає положенням Податкового кодексу України та не порушує приписів Закону України №4452-VI, тому вона є обґрунтованою.

Направлення спірної податкової вимоги не є примусовим стягненням коштів та майна банку та не є зверненням стягнення на майно банку. Слід також зазначити, що викладене у спірній податковій вимозі попередження про виникнення права податкової застави на майно позивача не можна вважати накладенням арешту на кошти та майно банку.

Відтак, скерування на адресу позивача податкової вимоги не свідчить про провадження органом доходів і зборів заходів, спрямованих на погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу. Такі дії відповідача лише формують та документально визначають податковий борг, при цьому останні об`єктивно передують процесу погашення податкових зобов`язань або стягненню податкового боргу.

Сама собою обставина прийняття податкової вимоги не порушує приписів підпунктів 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону №4452-VI, оскільки в даному випадку контролюючим органом не здійснювалось нарахування будь-яких санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), не накладався арешт на кошти чи майно банку, не здійснювалось примусове стягнення його коштів та майна.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 28.06.2022 по справі №804/2596/17.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що оскільки позивачем не сплачено узгоджене грошове зобов`язання по податковому боргу в установлені законодавством строки, надсилання податковим органом податкової вимоги є правомірним.

Щодо спірного рішення відповідача про опис майна у податкову заставу, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 88.1 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Положеннями статті 89.1 статті 89 Податкового кодексу України установлено, що право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

За таких обставин, оскільки у позивача наявний податковий борг, що ПАТ «Промінвестбанк» не заперечується, ГУДПС у Чернігівській області правомірно винесло рішення про опис майна у податкову заставу.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі досліджених доказів та їх правової оцінки, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо винесення оскаржуваних вимоги та рішення, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, рішення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14 лютого 2024 року.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (, вул. Малопідвальна, буд. 8, м .Київ, 01001).

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області (код ЄДРПОУ ВП 44094124, вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000).

Суддя С.В. Бородавкіна