Справа № 127/34581/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/34581/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гриневич В.С.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

13 лютого 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Смілянець А. Е.,

представника відповідача: Липовської Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції в особі управління патрульної поліції у Вінницькій області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у Вінницькій області в особі інспектора 4 роти 1 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Гулька Сергія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до управління патрульної поліції у Вінницькій області в особі інспектора 4 роти 1 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Гулька Сергія Олександровича, в якій просив скасувати постанову серії ЕАТ №8006187 від 24.10.2023, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вищевказану постанову позивач вважає незаконною, необґрунтованою, такою що не відповідає обставинам справи та такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2023 року позов задоволено.

Постанову серії ЕАТ №8006187 від 24.10.2023, винесену інспектором Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Гульком Сергієм Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. скасовано та закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість грн. вісімдесят коп.).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 24.10.2023 інспектором 4 роти 1 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Гульком Сергієм Олександровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичного режимі серії ЕАТ №8006187, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 24.10.2023 о 14:25 год. у м.Вінниця по вул.Порика, 24, керуючи транспортним засобом Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , керуючи транспортним засобом на регульованому перехресті, повертаючи праворуч, не дав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину, на яку він повертав, чим порушив п.18 ПДР України Порушення проїзду пішохідних переходів.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

ОСОБА_1 , вважаючи дану постанову протиправною, звернувся до суду для її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в момент проїзду вказаного пішохідного переходу транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 на вказаному пішохідному переході не було жодного пішохода який би закінчував перехід частини проїзної частини по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а відповідно і не була створена перешкода або ж небезпека для пішоходів транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 .

Таким чином, будь-яких доказів на підтвердження обставин, які слугували підставою для винесення поліцейським постанови про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.7 КУпАП закріплено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

За приписами ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.18.2 ПДР України передбачено, що на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно із ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за диспозицією частини першої статті 122 КУпАП відповідальність наступає за порушення правил проїзду пішохідних переходів.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів зважає на наступне.

Так, апелянт наполягає на тому, що ОСОБА_1 24.10.2023 о 14:25 год. у м.Вінниця по вул.Порика, 24, керуючи транспортним засобом "Volkswagen", д.н.з. НОМЕР_1 , на регульованому перехресті, повертаючи праворуч, не дав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину, на яку він повертав, чим порушив п.18 ПДР України Порушення проїзду пішохідних переходів.

Водночас, з доданого представником відповідача відеозапису під назвою "Абрамчук.mp4" із відеореєстратора встановленого в службовому автомобілі працівників поліції слідує, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, повертаючи з проспекту Юності на вулицю Порика, здійснював проїзд регульованого пішохідного переходу на якому також було увімкнений зелений "дозвільний" сигнал світлофору для пішоходів.

При цьому, в момент проїзду вказаного пішохідного переходу транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 на вказаному пішохідному переході не було жодного пішохода, який би закінчував перехід проїзної частини, по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 ..

Більше того, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що фактично пішохід ступив на проїзну частину вже в момент, коли позивач завершував переїзд "зебри", а відтак не була створена перешкода або ж небезпека для пішоходів транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що будь яких доказів на підтвердження обставин, які слугували підставою для винесення поліцейським постанови про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., матеріали справи не містять.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Враховуючи вищенаведене, висновки суду першої інстанції щодо протиправності притягнення позивача до адміністративної відповідальності жодним чином не спростовуються доводами апеляційної скарги відповідача.

Положення ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції в особі управління патрульної поліції у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.