Справа № 240/13969/22
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Житомир справа № 240/13969/22

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом у якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

-визнати протиправною бездіяльність Житомирської обласної прокуратури щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 16.06.2021 по 05.01.2022 включно, виходячи з визначеного у квітні 2020 року посадового окладу у розмірі 46 160,00 гривень;

- зобов`язати Житомирську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 16.06.2021 по 05.01.2022 включно, виходячи з визначеного у квітні 2020 року посадового окладу у розмірі 46 160,00 гривень й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період»;

-зобов`язати Житомирську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 12 по 26 липня 2021 року включно та за період з 1 по 20 грудня 2021 року включно заробітну плату за час відпустки, а також матеріальної допомогу на вирішення соціально-побутових питань надану у серпні 2021 року, з врахуванням донарахованої заробітної плати;

- зобов`язати Житомирську обласну прокуратуру нарахувати ОСОБА_1 на суму незаконно недоплаченої заробітної плати (за період з 16.06.2021 по 05.01.2022 включно) та на суму незаконно недоплаченої заробітної плати за час відпустки (за періоди: з 12 по 26 липня 2021 року та з 1 по 20 грудня 2021 року включно), а також на суму незаконно недоплаченої у серпні 2021 року матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань , індексацію відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та виплатити її;

- зобов`язати Житомирську обласну прокуратуру нарахувати ОСОБА_1 на суму незаконно недоплаченої заробітної плати (за період з 16.06.2021 по 05.01.2022 включно) та на суму незаконно недоплаченої заробітної плати за час відпустки (за періоди: з 12 по 26 липня 2021 року та з 1 по 20 грудня 2021 року включно), а також на суму незаконно недоплаченої у серпні 2021 року матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та виплатити її.

В обгрунтування позову вказано, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 частково задоволено її адміністративний позов у справі №240/7715/20 та визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Житомирської області від 28.04.2020 №97к про звільнення її з посади начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Житомирської області з 30.04.2020; поновлено на вищевказаній посаді та в органах прокуратури; рішення суду в частині поновлення на посаді начальника відділу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

На виконання даного судового рішення наказом керівника Житомирської обласної прокуратури від 16.06.2021 №355к скасовано наказ прокурора Житомирської області від 28.04.2020 №97к, поновлено її на посаді начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Житомирської області з 01.05.2020.

Також, даним наказом визначено, що посадовий оклад визначається згідно зі штатним розписом. Станом на 16.06.2021 в обласній прокуратурі діяв штатний розпис Житомирської обласної прокуратури на 15.03.2021, згідно якого посадовий оклад начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів відповідно до статті 81 Закону №1697-VII було визначено в розмірі 46 848,00 гривень. Однак, всупереч вище зазначеного, відповідачем заробітна плата у період з 16.06.2021 по 05.01.2022 їй нараховувалась виходячи з розміру посадового окладу начальника відділу, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників прокуратури», який становить 7 210,00 гривень. Позивач вважає, що відповідачем незаконно недоплачено їй суму заробітної плати за період з 16.06.2021 по 05.01.2022 включно та незаконно недоплачено суму заробітної плати за час відпусток за період з 12 по 26 липня 2021 року включно та за період з 1 по 20 грудня 2021 року включно, а також незаконно недоплачено у серпні 2021 року суму матеріальної допомогу на вирішення соціально-побутових питань, має бути нарахована та виплачена індексація відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та компенсація відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», оскільки рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 у справі №240/13819/20, яке в установленому порядку набрало законної сили було визнано протиправною бездіяльність Житомирської обласної прокуратури щодо нездійснення нарахування та виплати всіх належних ОСОБА_1 при звільненні сум та зобов`язано обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період із 26.03.2020 по 30.04.2020, з урахуванням розміру посадового окладу, визначеного статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», а тому при обрахунку заробітної плати за період з 16.06.2021 по 05.01.2022 має застосовуватись посадовий оклад у розмірі 46 848,00 грн.

Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву за змістом якого просив відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування відзиву вказано, що положеннями пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ запроваджено різні підходи до оплати праці прокурорів залежно від проходження чи непроходження атестації. Оскільки, позивач не пройшла атестацію, та не була переведена до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури оплата праці прокурорів, оплата праці їй здійснювалася відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

В подальшому, відповідачем було подано письмові пояснення щодо позову у яких вказано, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2021 у справі №240/7715/20, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційні скарги Житомирської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора задоволено повністю. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії відмовлено. Також вказано, що у постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі №160/13767/20 зазначено, що прирівняння посадового окладу позивача до посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури за відсутності факту переведення його на посаду прокурора в ці установи, суперечить вимогам Закону №113-ІХ. Таким чином, відсутні правові підстави для обрахування посадового окладу та заробітної плати позивачки у іншому розмірі, ніж це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Позивачем було також надано додаткові пояснення у справі у яких вказано, що наведені представником відповідача доводи в черговий раз зводяться до переоцінки судових рішень в адміністративному провадженні №240/13819/20, які набрали законної сили, не змінені та не скасовані й мають преюдиційне значення у провадженні №240/13969/22, у зв`язку з чим у суду відсутні повноваження надавати висновкам, викладеним у цих судових рішеннях, іншу оцінку. В листі Житомирської обласної прокуратури від 27.08.2021 №21- 418вих-21, зазначено, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 у справі №240/13819/20, обласною прокуратурою здійснено перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.04.2020 по 30.04.2020, виходячи з посадового окладу, визначеного статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 46 160,00 гривень. За наслідками скасування 16.06.2021 року наказу про звільнення відповідач обтяжений обов`язком відновити її правове становище, яке існувало до звільнення, в тому числі щодо нараховування та виплати заробітної плати.

Дослідивши подані сторонами письмові докази суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 у справі №240/7715/20 та визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Житомирської області від 28.04.2020 №97к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Житомирської області з 30.04.2020; поновлено ОСОБА_1 на вищевказаній посаді та в органах прокуратури; рішення суду в частині поновлення на посаді начальника відділу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

На виконання даного судового рішення наказом керівника Житомирської обласної прокуратури від 16.06.2021 №355к скасовано наказ прокурора Житомирської області від 28.04.2020 №97к, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Житомирської області з 01.05.2020. У зазначеному наказі також вказано, що посадовий оклад зі штатним розписом.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 у справі №240/13819/20, яке в установленому порядку набрало законної сили було визнано протиправною бездіяльність Житомирської обласної прокуратури щодо нездійснення нарахування та виплати всіх належних ОСОБА_1 при звільненні сум та зобов`язано обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період із 26.03.2020 по 30.04.2020, з урахуванням розміру посадового окладу, визначеного статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» .

Наказом керівника Житомирської обласної прокуратури від 30.06.2021 №248к начальнику відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Житомирської області ОСОБА_1 було надано частину щорічної основної відпустки за період роботи з 20.01.2021 по 19.01.2022 тривалістю 15 календарних днів.

Згідно наказом керівника Житомирської обласної прокуратури від 26.11.2021 №546кв начальнику відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Житомирської області ОСОБА_1 було надано частину щорічної основної відпустки за період роботи з 20.01.2021 по 19.01.2022 тривалістю 20 календарних днів.

Наказом керівника Житомирської обласної прокуратури від 05.01.2022 № 3к було скасовано наказ керівника Житомирської обласної прокуратури від 16.06.2021 №355к про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Житомирської області з 01.05.2020.

Підставою для винесення наказу №3к слугувала постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2021 у справі №240/7715/20, якою скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії та прийнято постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Житомирської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Сторонами не заперечується також факт того, що після поновлення на посаді начальнику відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Житомирської області ОСОБА_1 на підставі наказу керівника Житомирської обласної прокуратури від 16.06.2021 №355к було встановлено посадовий оклад відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Разом з тим, позивач вважає, що у період з 16.06.2021 по 05.01.2022 включно, їй мав бути встановлений оклад виходячи з визначеного у квітні 2020 року посадового окладу у розмірі 46 160,00 гривень, як було у період з 26.03.2020 по 30.04.2020 згідно рішення суду у справі №240/13819/20.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів визначаються Законом № 1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015.

Частиною першою статті 81 Закону № 1697-VII установлено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством (частина друга статті 81 Закону № 1697-VII).

Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина дев`ята статті 81 Закону № 1697-VII).

Водночас підпунктом 5 пункту 63 Розділу І Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 № 79-VIII розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу доповнено, зокрема, пунктом 26, яким, серед іншого, визначено, що стаття 81 Закону № 1697-VII застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі цієї норми оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснювалася відповідно до постанови КМ України від 31.05.2012 № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" (далі - Постанова № 505).

Згідно з пунктами 1, 2, 6 Постанови № 505 затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатками 1-5; надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці: 1) установлювати: працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів, а також зазначено, що видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури здійснюється в межах затвердженого фонду оплати праці.

Законом України від 19.09.2019 № 113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон № 113-ІХ), що набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Цим Законом до статті 81 внесені зміни, зокрема частини третю - п`яту викладено в такій редакції:

"Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року".

Згідно з приписами частини сьомої статті 81 Закону № 1697-VII прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 справа № 1-223/2018(2840/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону № 1697-VII зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Визначено, що це положення втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

За приписами частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічне положення міститься у статті 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України". Окрім цього у статті 97 цього Закону визначено, що Конституційний Суд України у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання.

У Рішенні від 26.03.2020 № 6-р/2020 Конституційний Суд України визначив, що положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" БК України у частині, визнаній неконституційною, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Надаючи оцінку застосуванню частини третьої статті 81 Закону № 1697-VII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 до прокурорів, які не пройшли атестацію у період заходів реформування прокуратури, Верховний Суд, зокрема у постанові від 14.07.2022 у справі № 160/13767/20, наголосив, що принцип законності вимагає, щоб органи державної влади мали дозвіл на вчинення певних дій та в наступному діяли виключно в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України.

Сам Закон № 113-ІХ визначає умови переведення прокурорів, процедуру проходження атестації і відповідно порядок оплати праці прокурорів на період проведення їх атестації.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Отже, правовий статус зазначених вище прокурорів, який вони мали до набрання чинності цим Законом, характеризується і державними гарантіями щодо виплати заробітної плати з відповідних джерел фінансування. Тобто правове регулювання оплати праці, яке існувало до прийняття спеціального Закону № 113-IX, здійснювалося у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз приписів Закону № 113-ІХ дозволяє зробити висновок, що на зазначений період (тобто до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури) оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до Постанови № 505, яка була чинною у спірному періоді.

Водночас, ті прокурори, які переведені на посаду прокурора в обласні прокуратури, отримують заробітну плату згідно зі статтею 81 Закону №1697-VII зі змінами, внесеними Законом №113-ІХ.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що положеннями пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX запроваджено різні підходи до оплати праці прокурорів залежно від проходження чи непроходження атестації.

Тому прирівняння посадового окладу позивача до посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури за відсутності факту переведення його на посаду прокурора в ці установи, суперечить вимогам Закону № 113-ІХ.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.05.2022 у справі № 540/1268/21 та від 14.07.2022 у справі № 240/1984/21.

Тож за висновком Верховного Суду у вказаних справах, до прокурора, який не пройшов успішно атестацію та не переведений за її наслідками на посаду в Офіс Генерального прокурора, обласну чи окружну прокуратури, застосуванню підлягають приписи абзацу 3 пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX, зі змісту якого слідує, що на період до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури оплата праці прокурорів, які не завершили процедуру атестації, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, а саме Постанови № 505.

У ході розгляду справи сторонами не заперечувалось, що на виконання рішення суду ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Житомирської області .

Жодних доказів того, що позивач у період з 01.05.2020 була переведено на посаду начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Житомирської обласної прокуратури або що ОСОБА_1 у період з 01.05.2020 успішно пройшла атестацію суду надано не було.

Отже, позивачка не є прокурором, яка успішно пройшла атестацію, а тому у спірних правовідносинах застосуванню підлягають приписи абзацу 3 пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX, зі змісту якого слідує, що на період до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури оплата праці прокурорів, які не завершили процедуру атестації, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, а саме: постанови Кабінету Міністрів України № 505.

За таких обставин відсутні правових підстав стверджувати, що відповідний орган прокуратури допустив протиправну бездіяльність в частині нарахування та виплати позивачу заробітної плати.

Крім того, беручи до уваги наведене та хронологію обставин цієї справи, оскільки постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі № 240/7715/20 скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду про поновлення позивача на посаді, то рішення про поновлення на роботі втрачає свою силу, а працівник уважається звільненим з дати, зазначеної в наказі про звільнення, зокрема, у випадку цієї справи з 30.04.2020.

Верховний Суд у постанові від 12.08.2021 у справі № 2а-8044/09/1370 зауважив, що ключовим у цьому випадку для вирішення спору є відповідь на питання про правові наслідки скасування судового рішення про поновлення на роботі та зазначив, що якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що судовим рішенням у справі №240/13819/20, яке в установленому законом порядку набрало законної сили, було підтверджено її право на отримання заробітної плати з врахуванням посадового окладу у розмірі 46848,00 грн., оскільки преюдиційність відрізняється від обов`язковості правових висновків (позицій) Верховного Суду, які мають прецедентних характер та стосуються тлумачення законодавства, що здійснює Суд під час касаційного перегляду справи (відповідно до частин п`ятої та шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права).

Згідно з правовим висновком (позицією) Верховного Суду, сформованим у постанові від 20 квітня 2021 року у справі № 817/1269/17, преюдиція під час встановлення та перевірки обставин справи не має абсолютного характеру, оскільки відповідно до статті 2 КАС України однією із засад адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно з імперативними положеннями частини четвертої статті 9 КАС України, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі, щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи; в адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує, в першу чергу, тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення; принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору, а також з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

Тобто, з огляду на скасування судового рішення у справі № 240/7715/20 та відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Житомирської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії, фактично датою звільнення ОСОБА_1 є 30.04.2020, а тому навіть працюючи у період з 01.05.2020 по 05.01.2022 на посаді начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Житомирської області ОСОБА_1 не мала фактично правових підстав для отримання заробітної плати у будь якому розмірі.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені у ході судового розгляду обставини та норми законодавства, які їх регулюють, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Житомирської обласної прокуратури (вул. Святослава Ріхтера, 11,Житомир,10008 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева