Справа № 500/7817/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7817/23

13 лютого 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання - Хоміцької С.О., представника позивача - Ярмуся В.В., представника відповідача - Друзюка Р.В., третіх осіб - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Тернопільської міської ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3 ) до Тернопільської міської ради (далі- відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення тридцять першої сесії Восьмого скликання Тернопільської міської ради від 15.09.2023 за №8/31/107 «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_3 », яким відмовлено ОСОБА_3 в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0467га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Тернопільську міську раду затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передати безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0467 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим номером :08:011:0084, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтуванні позовних вимог позивач вказує на протиправність оскаржуваного рішення, його необґрунтованість та безпідставність, оскільки відмова повинна бути вмотивованою, однак, відмовляючи в затвердженні технічної документації, відповідачем неправомірно визначено підстави відмови. Як підставу для відмови Позивачу у затвердженні технічної документації, Відповідач посилається на ст. 12, 118,122, 55 Закону України «Про землеустрій» та врахування висновків постійних комісій міської ради з питань містобудування та з питань регулювання земельних відносин та екології.

Ухвалою суду від 11.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 22.01.2024.

14.12.2023 представник позивача надіслав до суду заяву про приєднання матеріалів до справи.

Відповідач, не погоджуючись із позовною заявою, подав до суду 22.12.2023 відзив, в якому посилався на те, що позивачу правомірно відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі та наданні у власність земельної ділянки, у зв`язку з тим, що жодного документа на посвідчення за позивачем права користування земельною ділянкою з кадастровим номером :08:011:0084 останнім не надано.

Окремо відзначають, що подана технічна документація передбачає наявність документа, який посвідчує право на земельну ділянку, що також передбачено в її змісті, однак, такий документ там відсутній.

В ситуації яка склалася в позивача були відсутні підстави для замовлення технічної документації без дозволу органу місцевого самоврядування, що, в подальшому унеможливлює затвердження цієї документації міською радою.

З огляду на викладене, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Протокольною ухвалою суду від 22.01.2024 задоволено заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про залучення їх як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Цією ж ухвалою встановлено третім особам строк для подання до суду пояснень щодо позову та відкладено розгляд справи на 13.02.2024.

05.02.2024 на адресу суду надійшли пояснення ОСОБА_1 , у яких вона зазначила, що дана земельна ділянка перебуває у спільному користуванні мешканців будинку по АДРЕСА_2 . При цьому позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_3 , з 02.10.2019, до цього часу дане житло було квартирою.

Позивач самовільно захопив частину спільної прибудинкової території та зробив склад автозапчастин, що унеможливило їй проходити до своєї господарської будівлі та виділеної земельної ділянки.

Зазначає, що позивачем, ОСОБА_3 , який є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 54,4 кв.м розроблялася технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0467 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, до якої включена і спірна земельна ділянка площею 0,0100 га. У Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області розглядається справа про скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0467 га, у справі призначена комплексна земельно-технічна експертиза.

У зв`язку з цими просила у позові відмовити.

07.02.2024 до суду надійшли пояснення ОСОБА_2 , яка є власницею квартири АДРЕСА_4 наступного змісту.

Прибудинкова територія за адресою АДРЕСА_2 розміщена на державних землях залізничного транспорту, а тому не розмежована між власниками приватизованого майна (багатоквартирного службового житлового будинку АТ «Укрзалізниці»). Після передачі прибудинкової території з державної власності у комунальну, на таку земельну ділянку може претендувати саме ОСОБА_2 .

Третя особа, ОСОБА_2 , просила у позові відмовити.

Представник позивача 13.02.2024 подав до суду додаткові пояснення.

В судовому засіданні 13.02.2024 представник позивача просив позовні вимоги задовольнити повністю, представник відповідача та треті особи просили відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві та поясненнях.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_3 з 05.07.2019 на праві власності належить житловий будинок, загальною площею 54,3 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20.09.2022 №310234993.

На замовлення позивача, ПП "Матек" розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.09.2021 №НВ-021 зазначену земельну ділянку зареєстровано та присвоєно кадастровий номер :08:011:0084, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0467 га, цільове призначення - 2.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

21.09.2022 ОСОБА_3 звернувся із заявою до Тернопільської міської ради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 та передачу безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,0467 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим номером :08:011:0084, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, листом 04.10.2022 Тернопільська міська рада за вих. №24658/2022 повідомила Позивача, що наданий час немає правових підстав для надання адміністративної послуги, так як Позивачем до наданих документів не долучено акт прийому передачі межових знаків на зберігання погодження суміжних користувачів, не долучено документ, який підтверджує право користування даною земельною ділянкою та рішення міської ради щодо надання дозволу на розроблення технічної документації, а також в зв`язку з введенням воєнного стану в Україні.

Вважаючи бездіяльність Відповідача неправомірною Позивач звернувся з позовною заявою до Тернопільського окружного адміністративного суду .

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду по справі №500/507/23 від 24.04.2023, залишеним без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2023, визнано протиправною бездіяльність Тернопільської міської ради щодо не прийняття рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі земельної ділянки в користування та зобов`язано Тернопільську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 21.09.2022.

На виконання вищезазначеного рішення, відповідачем прийнято спірне рішення тридцять першої сесії Восьмого скликання Тернопільської міської ради від 15.09.2023 за №8/31/107 «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_3 », яким вирішено відмовити гр. ОСОБА_3 в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0467 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 .

Як на підставу для відмови Позивачу у затвердженні технічної документації, Відповідач посилається на ст. 12, 118,122, 55 Закону України «Про землеустрій» та врахування висновків постійних комісій міської ради з питань містобудування та з питань регулювання земельних відносин та екології.

Позивач зазначає, що Відповідач прийняв рішення від 15.09.2023 про відмову у затвердженні технічної документації без будь-яких правових обґрунтувань передбачених ст. 123 Земельного Кодексу України, а посилання на висновки постійних комісій міської ради з питань містобудування і з питань регулювання земельних відносин та екології є безпідставним, так як в даних рішеннях взагалі не розглядалось питання затвердження технічної документації, а погоджено проект рішення міської ради «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_3 ».

Не погоджуючись з рішенням Тернопільської міської ради від 15.09.2023 № 8/31/107 «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_3 » позивач звернувся до суду із цим позовом.

Позивач вважає оскаржуване рішення незаконним, оскільки, в ньому не наведено будь-яких правових обґрунтувань та підстав, визначених статтею 123 ЗК України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення, дії відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (частина друга статті 4 ЗК України).

За змістом пункту б частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено ст.118 ЗК України.

Відповідно до ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

За приписами ч.2 ст.118 ЗК України у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

З наведеного вбачається, що вказана законодавча норма передбачає два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про затвердження технічної документації документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості): затвердити та передати земельну ділянку у власність або надати мотивовану відмову.

Статтею 12 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частиною третьою статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 118 ЗК України Громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

03.06.2021 Держгеокадастром видано лист №22-28-0.211-6603/2-21 «Про окремі проблемні питання реалізації Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-ІХ у реєстраційній діяльності» у якому зазначено відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу геодезії, картографії та кадастру (далі Держгеокадастр), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 (далі Положення), Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику, зокрема, у сфері земельних відносин. Згідно з підпунктом 53 пункту 4 Положення, Держгеокадастр надає роз`яснення з питань, що належать до його компетенції.

27.05.2021 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-ІХ (далі Закон № 1423).

Частина перша статті 118 Земельного кодексу України (далі ЗКУ) в редакції Закону № 1423-ІХ передбачає можливість приватизації земельної ділянки, що перебуває у користуванні громадянина, при цьому разом із клопотанням громадянин подає технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

Дане положення є спеціальним по відношенню до загальної норми, передбаченої частиною третьою статті 55 Закону України «Про землеустрій», яке вимагає отримання дозволу на розроблення відповідного виду технічної документації «у разі передачі у власність та користування земельної ділянки». Наявність спеціального правила пояснюється бажанням законодавця встановити для громадян, що приватизують земельні ділянки, більш прості правила набуття права на земельну ділянку. Ненадання у даному випадку переваги спеціальному правилу зробило відповідне положення частини першої беззмістовним і заперечило б волю законодавця.

Таким чином, у випадках приватизації земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, в межах норм безоплатної приватизації, у тому числі земельних ділянок, на яких розташовані жилі будинки, господарські будівлі, споруди, що перебувають у їх власності, дозвіл на розроблення технічної документації не вимагається.

Відповідно до статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Підсумовуючи викладене, суд повністю погоджується з доводами відповідача з приводу того, що ОСОБА_3 повинен отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою та, відповідно, подати його на затвердження міській раді.

Документами, які підтверджують наявність у громадянина права користування, можуть бути, зокрема, державні акти на право постійного користування земельними ділянками (стаття 23 Земельного кодексу України в редакції 1992 року, первісна редакція стаття 126 чинного ЗКУ), державні акти на право володіння землею (стаття 23 Земельного кодексу УРСР 1990 року), записи в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій, записи в погосподарських книгах сільських рад, записи в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських і селищних рад (стаття 20 Земельного кодексу УРСР 1970 року).

Відповідач звертає увагу суду на те, що жодного із вищевказаних документів на посвідчення за позивачем права користування земельною ділянкою з кадастровим номером :08:011:0084 позивачем не надано.

Крім того, судом враховується зауваження представника позивача з приводу неналежного обґрунтування мотивів прийнятого рішення Тернопільської міської ради від 15.09.2023 №8/31/107 «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_3 », яким вирішено відмовити гр. ОСОБА_3 в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0467 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 , проте, така невмотивованість рішення не впливає на його протиправність. В даному випадку суд враховує те, що орган місцевого самоврядування роз`яснював позивачу у своєму листі від 04.10.2022 №24658/2022 про необхідність долучення документів щодо права користування земельною ділянкою, а також про необхідність звернення до міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Також суд враховує, що прийняття рішення Тернопільською міською радою про затвердження технічної документації ОСОБА_3 є неможливим через те, що між позивачем та 3-ми особами існує цивільно-правовий спір щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 шляхом закриття поземельної книги. Спір на даний час не вирішений, у справі призначена комплексна судова земельно-технічна експертиза.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

В той же час згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем доведена правомірність своїх дій, відповідач діяв у спосіб визначений законом та у межах наданих законом повноважень, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Тернопільської міської ради №8/31/107 від 15.09.2023 щодо відмови ОСОБА_3 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0, 0467 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 та зобов`язання Тернопільської міської ради затвердити ОСОБА_3 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0, 0467 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_3 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Тернопільська міська рада (місцезнаходження/місце проживання: вул. Листопадова, 5,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001, код ЄДРПОУ/РНОКПП 34334305);

третя особа:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

- ОСОБА_2 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_7 , НОМЕР_3 ) .

- ОСОБА_2 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_7 НОМЕР_3 ) .

Головуючий суддя Осташ А.В.