Справа № 607/1835/24
Суддя: Дзюбич В. Л.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2024 Справа №607/1835/24 Провадження №2-а/607/91/2024

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій інспектора та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

25.01.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою, в якій просить визнати неправомірними дії інспектора та скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.01.2024 позовну заяву позивача ОСОБА_1 залишено без руху.

05.02.2024 позивачем ОСОБА_1 на виконання ухвали суду від 30.01.2024 через підсистему «Електронний суд» надіслано суду Заяву (усунення недоліків) разом із Простим векселем №1, в якому позивач зобов`язується безумовно сплатити по цьому простому векселю грошову суму в розмірі 605,60 гривень судового збору Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області у випадку програшу справи в термін до 05.02.2029, у зв`язку з відсутністю на даний час грошових коштів.

Ознайомившись із заявою позивача, Суд зазначає, що судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Сплата судового збору за допомогою електронного платіжного засобу оформляється квитанцією платіжного термінала, чеком банкомата, сліпом або іншими документами за операціями з використанням електронних платіжних засобів у паперовій або електронній формі.

Оригінал такого документа про сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі подається до суду.

Таким чином, можливості сплати судового збору на підставі векселя, у зв`язку із відсутністю грошових коштів у позивача, в Законі України «Про судовий збір» не передбачено.

У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Законодавче закріплення судових витрат має на меті: по-перше, відшкодування державі витрат, понесених на утримання судової системи і забезпечення її діяльності (саме у цьому проявляється компенсаційна функція інституту судових витрат), по-друге: покладає певні витрати на тих, хто звертається до суду за захистом, що покликано дисциплінувати фізичних та юридичних осіб від подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань, забезпечуючи таким чином також процесуальну економію.

ЄСПЛ стосовно сплати судового збору аналогічна: судовий збір не повинен обмежувати право заявників на доступ до правосуддя та має бути «розумним». Разом з тим, на думку ЄСПЛ, судовий збір є таким собі обмежувальним заходом, який попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Крім того, Суд зауважує, що позивач на виконання вимог ухвали суду від 30.01.2024 повинен у позовній заяві зазначити відомості про відповідача у повному обсязі, зокрема вказати ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Натомість, останній подав суду заяву (усунення недоліків), а не позовну заяву, як про це зазначалось в ухвалі суду від 30.01.2024.

Таким чином, станом на 06.02.2024 вимоги ухвали судді від 30.01.2024 не виконані та недоліки позовної заяви позивачем не усунуті.

Відтак, станом на 06.02.2024 у суду відсутні дані щодо виконання позивачем ОСОБА_1 вимог згідно із ухвалою суду шляхом усунення вказаних недоліків. Також, від позивача не надходило жодної інформації про наявність об`єктивних причин, які унеможливлюють виконати ухвалу судді від 30.01.2024 про залишення заяви без руху.

Не усунення недоліків перешкоджає подальшому руху позовної заяви.

За змістом п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи те, що позивач у встановлений строк не усунув недоліки позовної заяви, яка залишена без руху, її слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Керуючись статтями 44, 47, 169, 294, 292-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій інспектора та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення вважати неподаною та повернути позивачу.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторно звернутись в суд із позовом за умови усунення недоліків позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. Л. Дзюбич