Справа № 520/35984/23
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 лютого 2024 року № 520/35984/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду у м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (Салтівське шосе, буд. 67-А, м. Харків, 61038, ) до Львівської митниці Державної митної служби України (вулиця Костюшко, будинок 1, м. Львів, Львівська область, 79000, ) про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (далі по тексту позивач, ТОВ "АРТІ", товариство) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної митної служби України (далі по тексту відповідач, митниця, владний суб`єкт, контролюючий орган), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/100732/2 від 23.11.2023.

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийняти митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA209230/2023/002995 від 23.11.2023;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Львівської митниці Державної митної служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІ» понесені судові витрати в справі, зокрема витрати на правничу (правову) допомогу адвоката у сумі 10 000 гривень 00 копійок та суму сплаченого судового збору - 5 368 гривень 00 копійок.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачем до митниці під час митного оформлення товару було надано повний пакет документів та інформації, передбачений ст. 53 МК України, які свідчать про правомірність визначення ним вартості товару за ціною договору та правильності числових значень, а тому оскаржувані рішення та картка відмови відповідача є протиправними такими, що порушують права та законні інтереси позивача, а тому підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 15.12.2023 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у спірних правовідносинах він діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні. Також зазначив, що статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 МК України, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, відповідач дійшов висновку, що задекларована митна вартість не може бути визнана. Митницею здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей використаних при обчисленні митної вартості. У результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності і неточності. Наданими декларантом документами висновки митного органу не спростовано, що стало підставою для прийняття спірних рішення та картки відмови.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у котрій заперечив проти аргументів відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву та здійснив порівняння даних митних декларацій, використаних відповідачем у якості джерел коригування митної вартості товарів, з митною декларацією № 23UA35U0 від 23.11.2023, за якою було відмовлено у митному оформлені товарів, просив позовні вимоги задовольнити.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Між ТОВ "АРТІ" (Покупець) та "PENGLAI LINGE RUBBER AND PLASTIC PRODUCT CO., LTD" (Постачальник) укладено контракт № ARLIN-2020 від 10.08.2020 (далі по тексту Контракт).

Відповідно до п. 1.1. вказаного Контракту постачальник зобов`язується виготовити та передати у власність Імпортеру гумові рукава та/або ПВХ трубки (надалі товар), а Імпортер зобов`язується прийняти та оплатити товар у відповідності до умов цього контракту.

Відповідно до п. 1.2. Контракту найменування, номенклатура, кількість, одиниця виміру Товару відображається Імпортером для кожної партії Товару у замовленні. Замовлення і ціна Товару узгоджуються Сторонами в Інвойсах та/або у Проформах Інвойсах.

Відповідно до п. 4.1. Контракту поставка Товару здійснюється морським транспортом на умовах FOB Циндао, Китай або FOB- інший порт, Китай з додаванням транспортних витрат за домовленістю Сторін (ІНКОТЕРМС 2010). Моментом (датою) поставки по цьому Контракту є дата навантаження Постачальником Товару, який пройшов митне очищення для експорту, на судно, вказане Імпортером, з цього моменту до Імпортера переходять всі ризики зі втрати або пошкодження Товару, а також зобов`язання нести всі витрати, пов`язані із Товаром.

Відповідно до п. 4.2. Контракту (у редакції Додаткової угоди № 4 від 11.05.2023) Постачальник зобов`язується здійснити поставку Товару не пізніше 60 (шістдесяти) днів з моменту узгодження заказу Сторонами у Проформі Інвойсі та/або Інвойсі.

Відповідно до п. 5.1. Контракту ціна Товару, що постачається, вказується у Інвойсах та/або у Проформах Інвойсах на кожну партію та включає вартість пакування та маркування Товару.

Відповідно до п. 5.3. Контракту загальна сума Контракту приблизно складає 950000,00 (дев`ятсот п`ятдесят тисяч) дол. США.

Відповідно до п. 6.1. Контракту валютою платежу є дол.США.

Відповідно до п. 6.2. Контракту платежі повинні здійснюватися Імпортером у дол. США на рахунок, зазначений Постачальником у контракті або на рахунки, зазначені Постачальником додатково.

Відповідно до п. 6.3. Контракту Імпортер виконує 100% оплату за Товар після відвантаження Продавцем готової партії Товару згідно суми Комерційного Інвойсу, виставленого Постачальником, протягом 20 банківських днів з дати Коносамента, отриманого шляхом факсимільного зв`язку або електронного зв`язку.

Відповідно до п. 11.5 (у редакції Додаткової угоди № 1 від 26.12.2022) Контракт набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та діє до 31 грудня 2024 року.

25.07.2023 Сторонами було складено та підписано проформу-інвойс № LG20230615 до Контракту, відповідно до якої купівлі підлягали гумові рукава ТУ У 22.1 2:2020 та гумові рукава DIN20022/EN853 за загальною ціною 54677,42 дол. США. Умови поставки FOB Циндао, Китай, умови оплати 100% протягом 20 банківських днів від дати коносамента.

05.09.2023 Сторонами було складено та підписано Специфікацію № 19 до Контракту, відповідно до якої купівлі підлягали рукава МБС напірні з вулканізованої нетвердої гуми армовані нитяним посиленням, без фітингів ТУ У 22.1 2:2020, ТМ "EXCELLNT" та рукава високого тиску з вулканізованої незатверділої гуми, армовані металевою спіраллю, без фітингів DIN20022/EN853, ТМ "EXCELLNT" за загальною ціною 54328,83 дол. США.

05.09.2023 Постачальником було виставлено комерційний інвойс № LG20230615, відповідно до якої оплаті підлягали гумові рукава ТУ У 22.1 2:2020 та гумові рукава DIN20022/EN853 за загальною ціною 54328,83 дол. США. Умови поставки FOB Циндао, Китай, умови оплати 100% протягом 20 банківських днів від дати коносамента.

Коносамент № UTRUST23090277 датовано 09.10.2023, портом відправлення є Циндао, Китай, портом доставки є Гданськ, Польща.

На виконання умов Контракту Покупець сплатив Постачальнику вартість товару у розмірі 54328,83 дол. США на підставі банківського платіжного документу (MUR) № 0928 від 28.09.2023.

Для доставки товару з порту м. Циндао, Китай до порту м. Гданськ, Польща позивач (як Замовник) 04.01.2018 уклав з ТОВ "Хіллдом Логістик" (як Виконавцем) договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів № 204018-18.

Відповідно до п. 1.1. цього договору Виконавець зобов`язується за відповідну плату та за рахунок Замовника надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів морським, автомобільним, залізничним, авіаційним транспортом, а також перевезення у великотоннажних контейнерах і додаткові послуги, необхідні для організації таких перевезень вантажу.

За п. 3.1. договору вартість послуг зазначається у рахунках Виконавця.

Відповідно до умов цього договору (п. 3.3.) оплата робіт та послуг здійснюється Замовником протягом 14 календарних днів з часу пред`явлення рахунку. Рахунки, що пред`являються Виконавцем за цим Договором, можуть направлятися засобами електронної пошти, факсимільним зв`язком, за допомогою поштових служб або вручаються особисто представнику Замовника.

15.11.2023 Виконавцем виставлено Замовнику рахунок на оплату № 4418, за умовами якого сплаті підлягали: морський фрахт за межами митної території України: Циндао, Китай Гданськ, Польща (42874,15 грн.), навантажувально-розвантажувальні роботи за межами території України (14163,67 грн.), автодоставка м. Гданськ (9079,28 грн.), оформлення транзитної ВМД за межами митної території України (6173,91 грн.), перевантаження за межами митної території України (10531,96 грн.), експедиторська винагорода на території України (2090,36 грн.). Загальна вартість наданих послуг становить 84913,33 (вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот тринадцять гривень 33 копійки) грн. без ПДВ, та сума ПДВ 418,07 грн.

Також Виконавець 15.11.2023 видав Замовнику довідку про транспортні та складські витрати № 1511-5, за якою вартість морського фрахту за маршрутом Циндао, Китай Гданськ, Польща складає 42874,15 грн. без ПДВ, локальні витрати, а саме: навантажувально-розвантажувальні роботи, оформлення транзитної декларації, доставка вантажу на перевантаження, перевантаження контейнеру за межами території України (м. Гданськ, Польща) складає 39948,82 грн. без ПДВ.

На виконання умов Договору позивач сплатив ТОВ "Хіллдом Логістик" вартість наданих послуг у розмірі 85331,40 грн. відповідно до платіжного доручення № 15935 від 16.11.2023, призначення платежу: сплата за міжнародні транспортні послуги, експедиторські послуги, морський фрахт, рахунок 4418 від 15.11.2023, у т.ч. ПДВ 418,07 грн.

З метою доставки товару з м. Гданськ, Польща до м. Львів, Україна позивачем (як Замовник) 15.08.2023 було укладено з ТОВ "ГЛК ГРУП" (Виконавець) договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № М/1408-3.

Відповідно до умов цього договору (п. 1.2.) Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе обов`язку від свого імені та за рахунок Замовника здійснювати транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних, транзитних, збірних та інших вантажів залізничним, автомобільним та іншими видами транспорту по території України, країн СНД та інших держав (далі за текстом договору послуги).

Згідно з п. 2.2. договору для здійснення кожного перевезення Замовник в термін не пізніше 48 годин до бажаної дати початку перевезень оформлює та передає Виконавцю факсимільним чи електронним зв`язком транспортне замовлення (заявку), складене у довільній формі, але, в обов`язковому порядку, що несе в собі наступну інформацію: адреса завантаження та розвантаження вантажу; дата та час подачі автомобіля на завантаження; вага, номенклатура та загальна вартість вантажу, а також кількість місць та вид пакування; адреси проведення митного оформлення в місцях завантаження та розвантаження; бажаний строк доставки вантажу; сума фрахту та запропонована форма, а також терміни оплати за перевезення; пропозиції з перегляду розміру штрафних санкцій за зрив завантаження та простій транспортного засобу; при необхідності, інші особливості перевезень вантажу.

Відповідно до умов договору (п. 2.5.) транспортне замовлення (заявка) є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно з пп. 3.2.1. п. 3.2. договору Виконавець має право укладати від свого імені необхідну кількість договорів на перевезення вантажу Замовника та організовувати такі перевезення на умовах транспортного замовлення (заявки), узгодженого Сторонами.

Відповідно до п. 5.1. договору платежі та взаємні розрахунки за виконання доручення Замовника виконуються відповідно до виставленого рахунку. Рахунок вважається врученим Замовникові з дати його виставлення. Сторони погодили, що будь-які документи, що мають відношення цього Договору , за допомогою факсимільного або електронного зв`язку мають силу оригіналу, до моменту отримання Замовником всіх документів.

За п. 5.2. договору розрахунки здійснюються Сторонами у безготівковій формі з урахуванням ПДВ та в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів з рахунку Замовника на рахунок Виконавця, протягом 2-х (двох) банківських днів з моменту отримання та підписання акту виконаних робіт, рахунку фактури, ТТН/CMR з відміткою одержувача вантажу про його отримання та податкової накладної й копії квитанцій за додаткові витрати Виконавця, якщо у транспортному замовленні (заявці) не вказані інші умови оплати за кожне окреме перевезення, при цьому всі банківські витрати та комісії у зв`язку з таким перерахуванням сплачуються Замовником.

Відповідно до п. 8.1. договору він набирає сили з моменту підписання і діє до 31.12.2023, що не звільняє Сторони від повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Згідно з п. 8.3. договору якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна зі сторін не вимагатиме його припинення, Договір вважається продовженим на тих же умовах і на той же строк.

09.11.2023 позивачем видано заявку на транспортно-експедиційне обслуговування в міжнародному сполученні № GR000000454 до договору № М/1408-3 від 15.08.2023, маршрут перевезення Гданськ, Польща Львів, Україна, вартість вантажу 54328,83 дол.США, місце завантаження Гданськ, вул. Kontenerowa 21, страхування вантажу ге проводилося, фрахтова сума перевезення 3200,00 євро по курсу НБУ на день завантаження, умови оплати на розрахунковий рахунок по сканам 2-3 дні після вивантаження.

15.11.2023 Виконавець видав Замовнику довідку про транспортні витрати № М/1, згідно з якої вартість перевезення вантажу автомобілем за маршрутом м. Гданськ, Польща м/п Гребенне-Рава-Руська складає 101492,00 грн., а за маршрутом м/п Гребенне-Рава-Руська м. Львів складає 22010,40 грн.

Для виконання заявки № GR000000454 від 09.11.2023 ТОВ «ГЛК ГРУП» (як Замовник) уклало з ФОП ОСОБА_1 (як Виконавець) договір про надання транспортно - експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № А/85.

Відповідно до п. 1 цього договору Виконавець зобов`язується згідно з заявки прийняти та доставити до місця призначення довірений йому відправником вантаж, Замовник зобов`язується оплатити надані йому послуги.

Згідно з п. 18 договору він має повну юридичну силу, набуває чинності, якщо він підтверджений круглими печатками та підписами обох сторін за допомогою факсимільного зв`язку, і діє до 30.12.2023. Якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна зі сторін не вимагатиме його припинення, Договір вважається продовженим на тих же умовах і на той же строк.

23.11.2023 позивач подав митну декларацію № 23UA35U0 з метою митного оформлення товарів. Разом із нею позивач надав до Львівської митниці ДМС України відповідні документи для підтвердження митної вартості товару. Було обрано метод її визначення (основний метод - за ціною, визначеною у договорі).

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав відповідачу: пакувальний лист (Packing list) № LG20230615 від 05.09.2023; рахунок-проформу (Proforma invoice) № LG20230615 від 25.07.2023 та її переклад українською мовою; рахунок-фактуру (інвойс) (Сommercial invoice) № LG20230615 від 05.09.2023 та його переклад українською мовою; коносамент (Вill of lading) № UTRUST23090277 від 09.10.2023; автотранспортну накладну (Road consignment note) № 6894 від 13.11.2023; сертифікат про проходження товару (Certificate of origin) № C70028 від 11.09.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару, № 0928 від 28.09.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 4418 від 15.11.2023; банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг, № 15935 від 16.11.2023; довідку про транспортні та складські витрати № 1511-5 від 15.11.2023; довідку про транспортні витрати № М/1 від 15.11.2023; заявку на транспортно-експедиційне обслуговування в міжнародному сполученні № GR000000454 від 09.11.2023; прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н від 01.07.2023 та його переклад українською мовою; розрахунок ціни (калькуляцію) № б/н від 25.07.2023 та його переклад українською мовою; контракт № ARLIN-2020 від 10.08.2020; додаткову угоду № 1 від 26.12.2022 до контракту №від 10.08.2020; додаткову угоду № 2 від 11.05.2023 до контракту №від 10.08.2020; додаткову угоду № 3 від 03.07.2023 до контракту №від 10.08.2020; додаткову угоду № 4 від 03.07.2023 до контракту №від 10.08.2020; додаткову угоду № 5 від 22.07.2023 до контракту №від 10.08.2020; специфікацію № 19 від 05.09.2023 до контракту №від 10.08.2020; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експертно-імпортних та транзитних вантажів № 204018-118 від 04.01.2018 між ТОВ "Хіллдом Логістик" та ТОВ "АРТІ"; договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № M/1408-3 від 15.08.2023 між ТОВ "АРТІ" та ТОВ "ГЛК ГРУП"; договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № А/85 від 13.11.2023 між ТОВ "ГЛК ГРУП" та ФОП ОСОБА_1 ; заяву декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, які декларуються не належать до товарів, що підлягають державному експортному контролю від 23.11.2023; копію митної декларації країни відправлення № 00001625 від 08.09.2023.

Після подання митної декларації та аналізу наданих до неї документів та інформації відповідачем було розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення за наступним ідентифікатором: № 56d60f8f-c565-42b1-8ed5-14075b48c4d4 від 23.11.2023 (час надсилання 12:07:03). Цим повідомлення митний орган запросив у позивача оригінали документів, які зазначені у митній декларації № 23UA35U0 від 23.11.2023, або засвідчені в установчому порядку їх копії, якщо законодавство не передбачає подання оригіналів.

Одночасно з цим повідомлення митний орган також надіслав позивачу повідомлення з ідентифікатором № d085c625-72c7-4ad2-9e03-19656b3f2dcd від 23.11.2023 (час надсилання 12:07:48), у якому запросив у відповідності до ч. 3 ст. 69 МК України та ст. 356 МК України додаткові документи для підтвердження коду товару.

Згодом відповідач надіслав позивачу повідомлення з ідентифікатором № b1eff956-7b55-4b37-8788-205fe491b675 від 23.11.2023 (час надсилання 12:25:13), у якому відповідно до ч. 3-4 ст. 53 МК України запросив додаткові документи, а саме: 1) рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 13) переклади документів відповідно до ст. 254 МК України; 14) додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару № 2.

Позивач у відповідь на ці повідомлення надіслав лист № 1/23/11/2023 від 23.11.2023, в якому повідомив, що всі наявні в декларанта документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару, були подані разом з МД, а надати інші додаткові документи на даний момент та протягом наступних 10 днів немає можливості. Позивач також просив розглянути надані документи та надати рішення щодо підтвердження або коригування митної вартості товару для уникнення простою автотранспортного засобу просив. Разом з цим листом позивач надав відповідачу каталог від 01.01.2023 наступної продукції: рукавів гумових напірних з нитяним посиленням ТУ У 22.1-2:2020, рукавів гумових напірних з нитяним каркасом ТУ У 22.1-2:2020, рукавів високого тиску з металевою спіраллю DIN 20022/EN 853.

У цей же день відповідач надіслав позивачу повідомлення з ідентифікатором № 3680aa4f-50c8-436c-a642-f7aaca3d8c91, у якому повідомив, що проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МК України, неможливість застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме: методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості: - товару № 2 слугувала митна декларація № UA209230/2023/078801 від 25.07.2023, де митна вартість такого товару становить 2,82 дол. США/кг.

Судовим розглядом справи встановлено, що за результатами проведеного контролю визначення митної вартості відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/100732/2 від 23.11.2023.

З графи 33 цього рішення, вбачається, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митним органом здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 МК України від 13.03.2012, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов , зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК України, не містять всіх повних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів: - розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 743 км, а вартість 101492 грн. - що становить 136,6 грн/км, відстань по території України 65 км, а вартість 22010 грн. - що становить 338,6 грн/км). Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що довідка про транспортні витрати від 15.11.2023 № М/1 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу; відповідно до вимог п. 1.2 зовнішньоекономічного контракту від 10.08.2020 № ARLIN-2020 визначено, що найменування товару його номенклатура, кількість має погоджуватись у Заказі. Даний документ декларантом не надано митному органу; - відповідно до вимог п. 3.2 зовнішньоекономічного контракту від 10.08.2020 №зазначено що якість товару має відповідати стандартам та технічним умовам, а також підтверджуватись документом якості від виробника, даний документ декларантом не надано митному органу; - у графі «країна призначення» митної декларації країні експорту від 08.09.2023 № 00001625 вказано POL, дана інформація суперечить умовам зовнішньоекономічної операції. Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень ч. 21 ст. 58 МК України. Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Декларанту була скеровано вимога наступного змісту: Відповідно до ч. 3 4 ст. 53 МК України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклади документів відповідно до вимог ст. 254 МК України. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом додатково надано каталог виробника товару. Документів які спростовують виявлені розбіжності декларантом не надано. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, у зв`язку неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МК України, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості: - товару № 2 слугувала митна декларація: №/2023/078801 від 25.07.2023, де митна вартість становить 2,82 дол. США/кг.

Зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів №/2023/100732/2 від 23.11.2023 вбачається, що коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилося.

Також відповідач надав позивачеві картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № № UA209230/2023/002995 від 23.11.2023, видання якої було обґрунтовано неможливістю завершення митного оформлення з невірно заповненими графами 12, 43, 44, 45, 46, 47 ВМД відповідно до рішення про коригування митної вартості від 23.11.2023 № /2023/100732/2 від 23.11.2023 (порушено умови декларування, передбачені п. 1 та п. 8 ст. 257 МК України. ст. 55 МК України, постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450). Виникає необхідність подання нової митної декларації із врахуванням рішення про коригування митної вартості №/2023/100732/2 від 23.11.2023.

З урахуванням коригувань, визначених у рішенні про коригування митної вартості товарів №/2023/100732/2 від 23.11.2023 позивач подав митну декларацію № 23U20U5 від 23.11.2023, за якою товар було випущено до вільного обігу на території України.

Не погоджуючись з вказаними рішенням про коригування та карткою відмови митного органу позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України).

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст. 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Крім того, зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з ч. 6 ст. 53 МК України.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.

Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато - логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2, 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 ст. 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Передбачене ч. 5 ст. 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою ст. 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями, які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Положеннями ч. 2 та 3 ст. 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

За приписами ч. 8 ст. 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07.05.2020 у справі № 826/10527/17, від 15.06.2021 у справі № 804/2584/16.

У відповідності до ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За правилами ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

У відповідності до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

За приписами ч. 4-6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/100732/2 від 23.11.2023 відповідачем зазначено наступні підстави для проведення коригування:

- розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 743 км, а вартість 101492 грн. - що становить 136,6 грн/км, відстань по території України 65 км, а вартість 22010 грн. - що становить 338,6 грн/км). Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що довідка про транспортні витрати від 15.11.2023 № М/1 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу;

- відповідно до вимог п. 1.2 зовнішньоекономічного контракту від 10.08.2020 № 2020 визначено, що найменування товару його номенклатура, кількість має погоджуватись у Заказі. Даний документ декларантом не надано митному органу;

- відповідно до вимог п. 3.2 зовнішньоекономічного контракту від 10.08.2020 № 2020 зазначено що якість товару має відповідати стандартам та технічним умовам, а також підтверджуватись документом якості від виробника, даний документ декларантом не надано митному органу;

- у графі «країна призначення» митної декларації країні експорту від 08.09.2023 №00001625 вказано POL, дана інформація суперечить умовам зовнішньоекономічної операції.

Щодо пропорційності розміру транспортних витрат, понесених ТОВ "АРТІ".

Відповідно до ч. 1-2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями

Згідно з ч. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Як було встановлено судом, позивач для доставлення товару з м. Гданськ, Польща до м. Львів, Україна уклав з ТОВ "ГЛК ГРУП" договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № M/1408-3 від 15.08.2023.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, суб`єкти господарювання є вільними щодо вибору контрагента, укладання з ними господарського договору та визначення змісту такого договору.

В аргументування правомірності прийняття рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2023/100732/2 від 23.11.2023 відповідач посилається на обов`язковість застосування суб`єктами господарювання на території України методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 65 від 05.02.2001.

З цього приводу суд зазначає, що п. 2 Методичних рекомендацій передбачено, що рекомендації можуть застосовуватись для цілей планування, ведення обліку і калькулювання собівартості перевезень вантажів і пасажирів, робіт і послуг, пов`язаних з транспортним процесом, як на транспортних підприємствах, так і на інших підприємствах, що виконують зазначені роботи (послуги), незалежно від форм власності і підпорядкування, але з врахуванням технологічних і організаційних особливостей кожного підприємства.

Таким чином, зазначений наказ Мінтрансу має рекомендаційний характер та не є обов`язковими для застосування суб`єктами господарювання під час здійснення своєї підприємницької діяльності.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 814/2980/15.

Зміст договору про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № M/1408-3 від 15.08.2023 не свідчить про те, що ТОВ "ГЛК ГРУП" використовує вищезазначені Методичні рекомендації під час формування вартості наданих послуг. Іншого відповідачем не доведено, а судом самостійно не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначена підстава для коригування митної вартості не знайшла свого підтвердження відповідно до встановлених обставин справи.

Щодо твердження відповідача про ненадання ТОВ "АРТІ" до митного оформлення заказу, передбаченого контрактом № ARLIN-2020 від 10.08.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Пунктом 1.2. контракту № ARLIN-2020 від 10.08.2020 встановлено, що найменування, номенклатура, кількість, одиниця виміру Товару відображається Імпортером для кожної партії Товару у замовленні. Замовлення і ціна Товару узгоджуються Сторонами в Інвойсах та/або у Проформах-Інвойсах.

Судом встановлено, що комерційні умови поставки Товарів містяться в наступних документах, наданих позивачем до митного оформлення: проформі-інвойсі № LG20230615 від 25.07.2023, специфікації № 19 від 05.09.2023, комерційному інвойсі № LG20230615 від 05.09.2023.

Позивач 28.09.2023 сплатив вартість товару на суму 54328,83 дол. США, що підтверджується банківським платіжним документом (MUR) № 0928. 09.10.2023 Продавець поставив товар Покупцю, що підтверджується коносаментом №.

З матеріалів справи вбачається, що усі вищезазначені документи були надані позивачем відповідачу разом із митною декларацією № 23UA35U0 від 23.11.2023. У графі 22 цієї митної декларації зазначено вартість товару у розмірі 54328,83 дол. США.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сторонами контракту не було порушено його умов, а зазначена підстава для коригування митної вартості не знайшла свого підтвердження відповідно до встановлених обставин справи.

Щодо твердження відповідача про ненадання ТОВ "АРТІ" до митного оформлення документу якості від виробника, передбаченого контрактом № ARLIN-2020 від 10.08.2020.

Відповідно до п. 4.4. контакту № ARLIN-2020 від 10.08.2020 після відвантаження товарів, а також після здійснення оплати Імпортером балансової вартості за Товар Постачальник за свій рахунок зобов`язаний направити Імпортеру протягом 10 днів за допомогою кур`єрської служби постачання наступні документи: комерційний інвойс 3 примірника; коносамент 3 примірника; пакувальний лист 3 примірника; сертифікат походження 1 примірник; митну декларація країни відправлення 1 копія; проформу-інвойс 1 примірник; специфікацію 2 примірника; сертифікат якості виробника товару (за вимогою Імпортера) 1 примірник.

Позивач у позовній заяві зазначив, що він не вимагав від постачальника надання сертифікатів якості виробника товару. Відповідач разом з відзивом на позовну вимогу докази на спростування цього не надав.

Крім того, обов`язок декларанта щодо надання сертифікату якості виробника товару на підтвердження заявленої митної вартості товару не передбачений ч. 2-4 ст. 53 МК України. Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, суд приходить до висновку, що митний орган безпідставно посилався на відсутність в митному пакеті документів сертифікату якості виробника товару як на підставу винесення рішення про коригування митної вартості товарів.

Щодо зазначення Польщі у експортній декларації країни відправлення як країни призначення поставки товару.

Як було встановлено судом, позивач уклав з ТОВ "Хіллдом Логістик" договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів № 204018-18 від 04.01.2018 для доставлення товару з Циндао, Китаю до м. Гданськ, Польща.

Відправлення товару морським транспортом за вищезазначеним маршрутом підтверджується коносаментом від 09.10.2023.

Зі змісту рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 4418 від 15.11.2023 ТОВ "Хіллдом Логістик" надало наступні послуги: морський фрахт за межами митної території з Китаю до Польщі, а також оформлення транзитної ВМД за межами території України.

Надалі товар поставлявся з м. Гданськ, Польща до м. Львів, Україна ТОВ "ГЛК ГРУП" та ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується договором про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № М/1408-3 від 15.08.2023, заявкою № GR000000454 від 09.11.2023 до цього договору, договором про надання транспортно експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № А/85 від 09.11.2023, автотранспортною накладною № 6894 від 13.11.2023.

Згідно зі ст. 134 Кодексу торговельного мореплавства України (далі - КТМ України) коносамент є доказом існування договору морського перевезення товару.

Відповідно до ст. 137 КТМ України після приймання вантажу до перевезення перевізник вантажу, капітан або агент перевізника зобов`язані видати відправнику коносамент, який є доказом прийому перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті.

Відповідно до ст. 138 КТМ України у коносаменті зазначаються: найменування судна, якщо вантаж прийнято до перевезення на визначеному судні; найменування перевізника; місце приймання або навантаження вантажу; найменування відправника; місце призначення вантажу чи, при наявності чартеру, місце призначення або направлення судна; найменування одержувача вантажу (іменний коносамент) або зазначення, що коносамент видано "наказу відправника", або найменування одержувача з зазначенням, що коносамент видано "наказу одержувача" (ордерний коносамент), або визначенням, що коносамент видано на пред`явника (коносамент на пред`явника); найменування вантажу, його маркування, кількість місць чи кількість та/або міра (маса, об`єм), а в необхідних випадках - дані про зовнішній вигляд, стан і особливі властивості вантажу; для небезпечних вантажів - найменування вантажу, порядковий номер виробу або речовини відповідно до прийнятої Організацією Об`єднаних Націй системи, клас (підклас), група сумісності для вантажів класу 1, додаткові види небезпеки та група пакування (якщо визначена), а також маса нетто вибухової речовини; фрахт та інші належні перевізнику платежі або зазначення, що фрахт повинен бути сплачений згідно з умовами, викладеними в рейсовому чартері або іншому документі, або зазначення, що фрахт повністю сплачено; час і місце видачі коносамента; кількість складених примірників коносамента; підпис капітана або іншого представника перевізника.

Таким чином, у графі «країна призначення» митної декларації країни експорту зазначено кінцеве поставлення товару морським транспортом, що у свою чергу не впливає на числові значення митної вартості товарів.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що вищезазначена підстава для коригування митної вартості, яка наведена відповідачем в оскаржуваному рішенні не знайшла свого підтвердження, а тому є безпідставною.

Щодо обрання відповідачем резервного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України.

Відповідно до п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, у разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

У постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Разом з відзивом на позовну заяву відповідач надав митну декларацію, яка була застосована, як джерело для коригування митної вартості товарів, проте відповідач не надав до суду детального порівняння, як і не надав докази, які підтверджували б аналогічність характеристик імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.

Суд зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості відповідачем не дотримано положень статті 55 МК України та "Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 р. за № 883/21195), згідно яких прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У спірному рішенні відсутні розрахунок митної вартості, технічні характеристики товарів, що має значення, оскільки ціна товарів за контрактом встановлювалась виходячи не з ваги товару, а з його характеристик, а ідентифікація раніше оформленого митницею товару, на підставі лише зазначених вище відомостей не можлива.

Верховний Суд розглядаючи судові справи щодо оскарження аналогічних рішень митниці висловлює у своїх постановах наступні правові висновки: "Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів. Відповідно до п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування" (постанова Верховного Суду від 22.04.2019 № 815/6242/17).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та вмотивованим у контексті положень п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України.

Частиною 7 ст. 54 МК України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Тому недоведеність відповідності закону рішення митного органу про коригування митної вартості товару з невідворотною неминучістю призводить до виникнення правових підстав для визнання протиправною картку відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні товарів.

Отже, суд погоджується із твердженням позивача про те, що декларант подав усі наявні документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки на які посилається митниця не перешкоджали визначенню митної вартості товарів.

Декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено їх числові значення, підтверджено та обґрунтовано документально складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, та транспортні витрати, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

Митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.

Суд зазначає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених у постанові від 06.03.2019 у справі № 809/278/17.

Також суд зазначає, що зміст спірного рішення відповідача, який є індивідуально-правовим актом, оскільки породжує права і обов`язки для позивача, має відповідати вимогам, визначеним ст. 2 КАС України.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Обґрунтованість, в силу ст. 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує Закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Так, критерій прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідачем не доведено належними доказами правомірність своїх рішень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (Салтівське шосе, буд. 67-А, м. Харків, 61038, ) до Львівської митниці Державної митної служби України (вулиця Костюшко, будинок 1, м. Львів, Львівська область, 79000, ) про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/100732/2 від 23.11.2023.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/002995 від 23.11.2023.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (Салтівське шосе, буд. 67-А, м. Харків, 61038, ) сплачену суму судового збору у розмірі 5368,00 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (вулиця Костюшко, будинок 1, м. Львів, Львівська область, 79000, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15 лютого 2024 року.

Суддя Бадюков Ю.В.