Справа № 520/23830/23
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 р. Справа № 520/23830/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., м. Харків, повний текст складено 06.11.23 по справі № 520/23830/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС"

до Львівська митниця

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС" звернулось до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці в якому просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність Львівської митниці щодо не підготовки та неподання до відповідного органу державної казначейської служби, висновку про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю С-ТРАНС () з державного бюджету надміру сплачених сум митних платежів у розмірі 203 759, 98 грн. (податок на додану вартість) та у розмірі 48 514, 28 (мито).

- зобов`язати Львівську митницю підготувати та надати до відповідного органу державної казначейської служби висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю С-ТРАНС () з державного бюджету надміру сплачених сум митних платежів у розмірі 203 759, 98 грн. (податок на додану вартість) та у розмірі 48 514, 28 грн. (мито).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС" залишено без задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС", не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу , вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Вказує , що судом першої інстанції було проігноровано факт запровадження державою пільг щодо сплати податку на додану вартість та державного мита при ввезенні на територію України генераторів, які відповідають назві товару з переліку, визначеного Постановою № 224, а тому надмірно сплачені суми грошових зобов`язань підлягають поверненню платнику податків. Посилаючись на обставини та обґрунтування , викладенні в апеляційній скарзі , просить суд скасувати рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 по справі № 520/23830/23, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Львівська митниця подала до суду відзив на апеляційну скаргу , вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, просить суд апеляційну скаргу ТОВ «С-Транс» залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 по справі №520/23830/23 без змін.

Від ТОВ "С-ТРАНС" до суду надійшли додаткові пояснення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що 10.06.2023 декларантом позивача до митного оформлення товару «Електрогенераторні установки з поршневим двигуном внутрішнього згорання…» було подано митну декларацію №23UA63U0.

Відповідно до гр.. 47 митної декларації, декларантом нараховано та сплачено митні платежі, а саме ввізне мито 48514,28 грн та податок на додану вартість в розмірі203759,98 грн.

За результатами здійснення митного контролю, вказана вище митна декларація була оформлена, а товари відповідно до заявленого митного режиму випущені у вільний обіг на територію України.

В подальшому, 20.06.2023 до Львівської митниці надійшла заява ТОВ «С-Транс» про повернення помилково сплачених митних платежів в розмірі 253 000,00 грн., які були сплачені за митною декларацією №23UA63U0.

За результатами розгляду заяви від 20.06.2023 року, листом Львівської митниці від 28.06.2023 №7.4-2/15/8.19/16190, заявнику було повідомлено , що у заяві невірно зазначено загальну суму коштів до повернення, а також не зазначено суму коштів до повернення за видами митних платежів, а також не долучено копію належним чином завірену копію митної декларації, яка підтверджує надмірну сплату митних платежів до державного бюджету та просило ТОВ «С-ТРАНС» надати витяг щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з систем електронного адміністрування ПДВ».

З метою усунення недоліків, ТОВ «С-ТРАНС» було подано до Львівської митниці уточнену заяву № 1 про повернення помилково зарахованих до бюджету сум митних платежів та уточнену заяву № 2 про повернення помилково зарахованих до бюджету сум митних платежів разом з документами, які запитував митний орган.

У відповідь на уточнені заяви від 03.07.2023 року, листом Львівської митниці від 28.07.2023 року заявнику було зазначено, що на заяви від 03.07.2023 (вх. Львівської митниці від 04.07.23 №№34104/8.19-15, 34106/8.19-15) про повернення помилково зарахованих до бюджету митних платежів за оформленою митною декларацією від 10.06.23 №23UA63U0 , що відповідно до статті 300 Митного кодексу України (далі МКУ) умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України (далі ПКУ), іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України. Відповідно до підпункту 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 ПКУ платник податків має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПКУ податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п. 30.2. ст.30 ПКУ). В той же час, пунктом 30.3 ст. 30 ПКУ визначено, що платних податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії. Відповідно до пункту 30.8 статті 30 Податкового кодексу України, контролюючі органи здійснюють контроль за правильністю надання та обліку податкових пільг, а також їх цільовим використанням, за наявності законодавчого визначення напрямів використання (щодо умовних податкових пільг) та своєчасним поверненням коштів, не сплачених до бюджету внаслідок надання пільги, у разі її надання на поворотній основі. У відповідності до пункту 2 частини першої статті 292 Митного кодексу України митні платежі митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України регламентовано, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/ або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені Податковим кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Відповідно до частини третьої пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу суму податкового зобов`язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов`язаний сплатити до/або на день подання митної декларації. Крім того, відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу не підлягає оскарженню податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків. Зважаючи на зазначене вище, підстав для задоволення Вашої заяви про повернення надміру сплачених митних платежів за митною декларацією від 10.06.23 №23UA63U0, у митниці немає».

Вважаючи , що відповідачем допущено протиправну бездіяльність , оскільки ТОВ «С-ТРАНС» не мав обов`язку сплачувати кошти урозмірі 203 759, 98 грн. (ПДВ) та кошти у розмірі 48 514, 28 (мито) за товар електрогенераторні установки у зв`язку із застосуванням пільг щодо такої категорії товару на період дії карантину до 30.06.2023 , саме такі обставини є підставою для повернення ТОВ «С-ТРАНС» помилково сплачених коштів у розмірі 203 759, 98 грн. та 48 514, 28 грн., звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції дійшов висновку , що рішення винесене на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МКУ та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, тому обставини для його скасування відсутні.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні адміністративного позову, проте вважає за необхідне змінити підстави та мотиви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI (далі - МК України) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

За правилами п.1 ч.1 ст.289 МК України моментом виникнення обов`язку із сплати митних платежів зокрема є момент фактичного ввезення товарів на митну територію України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 291 МК України, обов`язок із сплати митних платежів вважається виконаним (митні платежі вважаються сплаченими) у разі сплати коштів безпосередньо до державного бюджету у випадках, визначених законодавством України, з моменту списання коштів з рахунку платника податків у банку або внесення готівкових коштів у касу банку.

Згідно з ч.1 ст. 293 МК України особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов`язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом.

Статтею 292 МК України передбачено, що митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України:

1) товари не є об`єктом оподаткування митними платежами;

2) щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано;

3) при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму;

4) коли загальна фактурна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України громадянами, не перевищує обсягів, які не є об`єктом оподаткування митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу.

Згідно зі ст. 294 МК України об`єкт та база оподаткування митними платежами під час переміщення товарів через митний кордон України визначаються відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України.

У відповідності до ст. 295 МК України митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на митні органи.

Нарахування сум митних платежів здійснюється у валюті України.

Для цілей нарахування митних платежів застосовуються ставки, що діють на день подання митному органу митної декларації на товари, а в разі якщо митне оформлення здійснюється без подання митної декларації, - на день його здійснення.

У разі якщо для цілей обчислення митних платежів, у тому числі визначення митної вартості товарів, необхідно зробити перерахування іноземної валюти, застосовуються курси валют, визначені відповідно до статті 3-1 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 298 МК України передбачено, що суми митних платежів, нараховані декларантом (уповноваженою ним особою) або митним органом, підлягають перерахуванню безпосередньо на єдиний казначейський рахунок.

Так, у статті 300 МК України зазначено, що умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Порядок надання документів, необхідних для підтвердження права на звільнення (умовне звільнення) від оподаткування митними платежами, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 301 МК України помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно п.п. 43.1, 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Послідовність та порядок виконання дій посадовими особами Держмитслужби при поверненні суб`єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюють Держмитслужба та митниці Держмитслужби, та пені, визначено Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів від 18.07.2017 року № 643 (далі Порядок №643).

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку №643, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

Пунктом 5 розділу ІІІ Порядку №643 передбачено, що підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО.

Відповідно до п.п. 6,7,8,9,11 розділу ІІІ Порядку №643 якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.

З матеріалів справи вбачається, що в межах передбаченого законодавством строку позивач звернувся до Львівської митниці з заявою про повернення сплачених сум митних платежів, додавши необхідні додатки.

Позивач як в позові так і в апеляційній скарзі вказує , що зокрема юридичні особи на період дії карантину, що встановив Уряд з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19) фактично звільнені від сплати податку на додану вартість та державного мита при ввезенні на територію України генераторів, які відповідають назві товару з переліку, визначеного Постановою № 224, тому не мав обов`язку сплачувати кошти у розмірі 203759,98 грн. (ПДВ та кошти у розмірі 48 514. 28 (мито) за товар -електрогенераторні установки.

Саме такі обставини . на думку позивача, є підставою для повернення ТОВ «С-ТРАНС» помилково сплачених коштів у розмірі 203 759, 98 грн. та 48 514, 28 грн.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами), продовжено дію карантину на території України з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Відповідно до пункту 71 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та/або операції з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 9-15 розділу XXI "Прикінцеві та перехідні положення" Митного кодексу України обумовлено, що тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), звільняються від сплати ввізного мита товари (у тому числі лікарські засоби, медичні вироби, медичне обладнання), необхідні для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 71 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення Податкового кодексу України та пункту 9-15 розділу XXI Прикінцеві та перехідні положення Митного кодексу України Кабінет Міністрів України постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224 затверджено Перелік товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість та які звільняються від сплати ввізного мита (постанова втратила чинність 01.07.2023).

11.11.2022 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до переліку товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість та які звільняються від сплати ввізного мита" від 09.11.2022 №1260 (далі також Постанова №1260).

Постановою №1260 у підрозділі "Інше" розділу "Медичні вироби, медичне обладнання та інші товари, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" доповнено підрозділ, зокрема, такою позицією: "8502 Електрогенераторні установки*", а також виноскою "*" такого змісту: "Для віднесення товарів, зазначених у цьому підрозділі, до товарів, які звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування на додану вартість, повинно бути подано документи про відповідність, передбачені технічними регламентами, дія яких поширюється на такі товари, та нанесено на товар знак відповідності технічним регламентам згідно з правилами та умовами його нанесення, визначеними у таких технічних регламентах, або подано повідомлення Міненерго про введення в обіг таких товарів, стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів".

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2022 № 1288, що набрала чинності 17.11.2022, зазначена вище виноска була виключена та установлено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що затверджують різні технічні регламенти, а саме про те, що до припинення або скасування воєнного стану в Україні та протягом 90 календарних днів після його припинення або скасування дозволяється надання на ринку та/або введення в експлуатацію продукції (крім системи безперебійного електроживлення), включеної до підрозділу "Інше" розділу "Медичні вироби, медичне обладнання та інші товари, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" переліку товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість та які звільняються від сплати ввізного мита, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2020 р. № 224 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 26, ст. 971, № 33, ст. 1113, № 60, ст. 1903; 2022 р., № 80, ст. 4864), - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 9 листопада 2022 р. № 1260, на яку поширюється дія затвердженого цією постановою Технічного регламенту, без наявності декларації про відповідність та без маркування знаком відповідності технічним регламентам.

На переконання сторони позивача, оскільки ним здійснювалося митне оформлення товару "Електогенераторні установки" з кодом УКТ ЗЕД 8502 за оформленою митною декларацією від 10.06.23 №23UA63U0 , то він був звільнений від сплати митних платежів.

У ході судового розгляду судом встановлено, що митні платежі в загальній сумі 252274,26 грн. за оформленою митною декларацією від 10.06.23 №23UA63U0 сплачені позивачем самостійно без подачі жодних документів щодо права на звільнення від сплати митних платежів, а у митній декларації ним не зазначалось жодних преференцій щодо наявності у нього пільги в обкладенні товару вивізним митом.

Суд враховує, що відсутність у митній декларації від 10.06.23 №23UA63U0 вказівки на преференції не скасовує факт законодавчого звільнення від сплати ввізного мита й оподаткування ПДВ.

Відповідне звільнення від оподаткування/сплати митних платежів не залежить від волевиявлення платника, а діє в силу прямих норм Митного і Податкового кодексів України, прийняття яких зумовлено поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) й необхідністю забезпечення у зв`язку з цим додаткових соціальних та економічних гарантій (що випливає з назви Закону України № 540-IX від 30.03.2020).

Слід зазначити, що відповідно до п. 30.1 ст. 30 Податкового кодексу України податкова пільга передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Згідно із п.30.2 ст.30 Податкового кодексу України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

В той же час, пунктом 30.3 ст. 30 Податкового кодексу України визначено, що платних податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Відповідно до п.30.4 Податкового кодексу України платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги (крім податкових пільг з податку на додану вартість) чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків і зборів або відшкодовані з бюджету.

Водночас, згідно з п.9 ч.3 ст.335 Митного кодексу України разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму.

У межах спірних правовідносин, підставою для повернення сплачених митних платежів позивач в заяві та позові посилається на вимоги ст.301 Митного кодексу України та вказує , що зокрема юридичні особи, на період дії карантину, що встановив уряд з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID19) фактично звільнені від ПДВ та ввізного мита при ввезенні на територію України генераторів, які відповідають назві товару з переліку, визначеного Постановою № 224, тобто ТОВ «С-ТРАНС» не мав обов`язку сплачувати кошти у розмірі 253 000, 00 грн. за митне оформлення товару електрогенераторної установки, оскільки на період дії карантину до 30.06.2023 застосовуються пільги щодо такої категорії товару.

Згідно з вимогами п.6 ч.5 ст. 301 Митного кодексу пункту повернення сум відповідних митних платежів здійснюється у разі, якщо платником податків подано митному органу документи, які підтверджують наявність у нього на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Однак , як встановлено судом, до заяви про повернення митних платежів від 20.06.2023 та уточненої заяви від 03.07.2023 позивачем документів, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, не долучалося.

Зокрема, позивачем не доведено, що імпортовані товари необхідні для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (covid-19), преференції щодо яких і запроваджені актами Кабінету Міністрів України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на момент митного оформлення позивачем товарів за митною декларацією №23UA63U0 від 10.06.2023 зазначені в ній товари та операції з їх ввезення на митну територію України не звільнялися від сплати ввізного мита та оподаткування ПДВ згідно з пунктом 9-15 розділу XXI Митного кодексу України та пунктом 71 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України.

Також , колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до Закону України «Про внесення зміни до розділу XXI "Прикінцеві та перехідні положення" Митного кодексу України щодо сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України» від 13 грудня 2022 року № 2837-I, Розділ XXI "Прикінцеві та перехідні положення" Митного кодексу України доповнено пунктами 9.21-9.23.

Відповідно до якого п.9.21доповнено наступним змістом: тимчасово, на період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, але не більше ніж до 1 травня 2023 року, звільняються від оподаткування ввізним митом товари, що ввозяться на митну територію України для вільного обігу підприємствами або громадянами, у тому числі переміщуються (пересилаються) на митну територію України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, що класифікуються за такими кодами згідно з УКТ ЗЕД:

2710 19 93 00, 3914 00 00 00, 7020 00 80 00, 7225 11 00 00, 7325 10 00 00, 7605 11 00 00, 7607 (тільки для промислового використання), 8407 90 10 00, 8407 90 80 00, 8407 90 90 00, 8408 90 41 00, 8408 90 43 00, 8408 90 45 00, 8408 90 47 00, 8408 90 61 00, 8408 90 65 00, 8408 90 67 00, 8408 90 81 00, 8408 90 85 90, 8408 90 89 90, 8421 21 00 00, 8421 99 90 00, 8481 80 59 00, 8501 61 80 90, 8501 62 00 90, 8501 63 00 90, 8501 64 00 00, 8502 (електрогенераторні установки), 8503 00, 8504 (трансформатори, частини трансформаторів, інвертори, крім 8504 21 00 00, 8504 22 10 00, 8504 22 90 00, 8504 23 00 00, 8504 31 21 00, 8504 31 29 00, 8504 31 80 00, 8504 32 00 90, 8504 50 95 90, та товарів цивільної авіації), 8507 20 (крім товарів цивільної авіації), 8507 30, 8507 40 00 00, 8507 50 00 00, 8507 60 00 00, 8507 80 00 00, 8507 90 (крім товарів цивільної авіації), 8517 62 00 00, 8517 69 90 00, 8517 70 00 90, 8535, 8536, 8537, 8546, 8547 90 00 00, 9014 80 00 00, 9025 19 80 98.

Пунктом 1 розділу II Прикінцевих положень передбачено, що цей Закон набирає чинності через три дні з дня його опублікування.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України» 13 грудня 2022 року № 2836-IX, внесено зміни, зокрема, до розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, а саме підрозділ 2 доповнено пунктами 87 і 88 такого змісту:

« 87. Тимчасово, на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, але не довше ніж до 1 травня 2023 року, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення, переміщення (пересилання) у міжнародних поштових та експрес-відправленнях на митну територію України у митному режимі імпорту товарів, визначених пунктом 9-21 розділу XXI "Прикінцеві та перехідні положення" Митного кодексу України.

Положення цього пункту не застосовуються до товарів, що мають походження з країни, визнаної державою-окупантом згідно із законом та/або державою-агресором щодо України згідно із законодавством, та/або ввозяться з території держави-окупанта (агресора) та/або з окупованої території України, визначеної такою згідно із законом.».

Відповідно до п. 1 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України» 13 грудня 2022 року № 2836-IX, цей Закон набирає чинності через три дні з дня його опублікування.

Судом встановлено, що датою опублікування Закону України від 13 грудня 2022 року № 2836-IХ в офіційному виданні «Голос країни» є 31 грудня 2022 року.

Виходячи із змісту вказаних норм, положення пункту 87 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, а також п. 9.21 розділу XXI Митного кодексу України, повинні застосовуватися з 03.01.2023 року до 1 травня 2023 року.

Отже, заявлений у червні 2023 року позивачем до митного оформлення товар також не підпадає і під дію вказаних Законів, оскільки пропуск товарів було здійснено поза межами періоду дії положення пункту 87 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, а також п. 9.21 розділу XXI Митного кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо посилання апелянта на постанову Верховного суду від від 09 листопада 2023 року по справі № 640/14595/20 , колегія суддів звертає увагу , що спірні відносини у вказаній справі стосуються саме того , що позивачем з урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), які звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення яких на мигну територію України звільняються від оподаткування податком на додану вартість» від 20 березня 2020 року № 224, подано відповідачу пакет документів на підтвердження застосування преференції по коду 203 на Товар, заявлена Позивачем митна вартість товару з преференцією 203 відповідає вимогам пункту 9-6 Розділу XXI Митного кодексу України.

При розгляді даної справи колегією суддів встановлено , що позивачем не доведено та не надано жодних документів в підтвердження того , що імпортовані ним товари необхідні для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (covid-19), преференції щодо яких і запроваджені актами Кабінету Міністрів України.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, однак мотиви вказаної відмови не відповідають матеріалам справи.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити в частині мотивів його прийняття.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом апеляційної інстанції були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для зміни рішення є рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 по справі № 520/23830/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош О.В. Присяжнюк