Справа № 280/10143/23
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

14 лютого 2024 року Справа № 280/10143/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в особі Управління державної реєстрації фізичних осіб, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району в особі Відділу по Шевченківському району служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання дій протиправним, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 (далі-позивач) до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в особі Управління державної реєстрації фізичних осіб (далі відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 (далі третя особа 1), Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району в особі Відділу по Шевченківському району служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради (далі третя особа 2), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним зняття ОСОБА_1 та малолітньої дитини ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що здійснено Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради в особі Управління державної реєстрації фізичних осіб 21 листопада 2023 року;

зобов`язати Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради в особі Управління державної реєстрації фізичних осіб поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та малолітньої дитини ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_3 є рідною матір`ю позивача, яка є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . З моменту купівлі зазначеної квартири матір`ю позивача, позивач разом з малолітньою дитиною були зареєстровані та проживали однією сім`єю за вказаною адресою. Листом відповідача від 21.11.2023 позивача повідомлено про зняття з реєстрації місця проживання разом з її малолітньою дитиною за адресою: АДРЕСА_1 , підстава зняття з реєстрації - заява власника ОСОБА_3 . Позивач вважає протиправним зняття її та її малолітньої дитини з реєстрації місця проживання та зазначає, що вона як мати та законний представник своєї малолітньої дитини не надавала будь-якої згоди на зняття з реєстрації місця проживання своєї малолітньої дитини. Також не уповноважувала інших осіб на вказані дії. З огляду на обставини, викладені в позовній заяві, позивач вважає, що відповідачем порушено законодавство, що регулює порядок зняття осіб з реєстраційного обліку, що дає підстави дя задоволення позову в частині зобов`язання відповідача поновити реєстрацію місця проживання позивачу та її малолітній дитині за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідатиме відновленню порушеного права, оскільки знття з реєстрації відбулось з явним порушенням. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 16 січня 2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 (третя особа 1) до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що позивач, наголошуючи на своєму праві представляти інтереси малолітнього ОСОБА_2 , позивач, водночас, у тому ж процесі вирішує спір і щодо себе, а саме в частині поновлення реєстрації місця проживання. При цьому третя особа 1 абсолютно не заперечує проти поновлення реєстрації та проживання за вищенаведеною адресою її внука ОСОБА_2 , з приводу чого звернулась у відповідну реєстраційну службу із відповідною заявою. При зазначених обставинах дії позивача, як законного представника малолітнього, будуть суперечити інтересам особу, яку вона представляє, оскільки за позицією третьої особи 1 на даний час усунуті обставини спору щодо реєстрації (зняття з реєстрації) малолітньої особи. Проте вони продовжують існувати відносно самої позивачки. Також зазначено, що позивачкою приховано від суду той факт, що на час подання позовної заяви вона не проживає в квартирі АДРЕСА_2 , а мешкає за іншою адресою. З наведеного виходить, що дійсне її місце проживання не є місцем останньої реєстрації. Тому і зняття з реєстрації упоноваженим органом відбулось не лише на підставі заяви власника житла, а в силу фіксації самого факту проживання позивачем в іншому місці. У зв`язку з зміною позивачем місця проживання разом із малолітнім ОСОБА_4 та переїздом до іншого житла, власником житлової нерухомості ОСОБА_3 було ініційовано в листопаді 2023 року зняття їх з реєстрації місця проживання шляхом подання відповідної заяви до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в особі Управління державної реєстрації фізичних осіб. Зазначена процедура була здійснена 21.11.2023. Не в останню чергу на таке рішення власника житла вплинув не лише сам факт залишення позивачкою разом з сином житла за вказаною адресою, а також неможливість подальшого спільного проживання внаслідок неодноразових проявів домашнього насильства позивачки до власниці житла, а також інші порушення правил та умов спільного проживання. Також зазначено, що надмірна оплата власницею житла за комунальні послуги щодо осіб, які вже не проживають в квартирі, також стала додатковим фактором ініціювання факту зняття їх з реєстрації. Вказує, що нова реєстрація нового місця проживання позивача є не лише правом власника житла, а і обов`язком позивача в силу норм Закону. Таким чином, змінивши своє місце проживання, позивач відповідно до вимог Закону була зобов`язана задекларувати своє нове місце проживання, а також малолітньої дитини, оскільки вони проживають разом. Крім того вказує, що заборона зняття неповнолітнього задекларованого або зареєстрованого місця проживання існує за умови, що один із батьків дитини є власником житла. В інших випадках зняття з реєстрації дитини проводиться в порядку, передбаченому п.2 ч.1 ст.18 Закону. При цьому наявність згоди батьків на це Законом не передбачена. Вважає, що відповідач діяв у відповідності до вимог Закону і Порядку, тому його дії не повинні визнаватись судом протиправними.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що у разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом з її батьками або іншими законними представниками чи одним із них. 21.11.2023 до відповідача надійшла заява ОСОБА_3 про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та її малолітньої дитини ОСОБА_2 , разом із документом, що підтверджує право власності на квартиру. У зв`язку з чим, керуючись п.2 ч.1 ст.18 Закону та ч.5 п.50 Порядку спеціалістом відділу було знято з реєстрації місця проживання вказаних вище осіб, що в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства. Вказує, що відповідно до норм діючого законодавства наявна заборона на зняття з реєстрації місця проживання дитини власника житла, а не навпаки. Позивач вважає, що для зняття з реєстрації місця проживання дитини, яку знято з реєстрації місця проживання разом із одним із батьків за заявою власника житла потрібна згода законних представників. Однак це не відповідає дійсності, оскільки ця вимога стосується іншого випадку, а саме коли зняття з реєстрації місця проживання дитини здійснюється за заявою одного з батьків, або законних представників. Зазначено, що з огляду на те, що позивач вважає, що його право та його дитини на користування квартирою АДРЕСА_2 , порушено, то одним із способів правового захисту відповідач вважає визнання за особами права користування житлом, що буде належною підставою для реєстрації місця проживання позивачів без будь-яких зобов`язань. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від позивача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що доводи третьої особи 1 є неправдивими та не відповідають дійсності. Просить суд не враховувати доводи третьої особи 1 та додатки, які були долучені до пояснень, які не стосуються предмету спору. Щодо доводів третьої особи 1 про усунення обставин спору щодо реєстрації малолітньої дитини, то ці доводи не підтверджуються належними та допустимими доказами. Позивач вважає, що відповідач повинен був відмовити власнику житла у знятті з реєстрації місця проживання малолітньої дитини та його матері, так як заявником було подано не повний пакет документів, а саме була відсутня письмова згода одного із батьків щодо зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини.

Від третьої особи 1 до суду надійшли письмові пояснення щодо відзиву, в яких зазначено, що третя особа 1 повністю підтримує аргументацію відповідача, що міститься у відзиві на позовну заяву та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також від третьої особи 1 до суду надійшли письмові пояснення щодо додаткових пояснень позивача, в яких зазначено, що судом не повинні прийматися до уваги та досліджуватись додаткові пояснення позивача та додані до них докази, оскільки позивач звернулась до суду з додатковими поясненнями з пропуском строку встановленого кодексу нормами, крім того, у спрощеному адміністративному провадженні законом не передбачено такого виду заяви по суті, як додаткові пояснення. Зазначено, що позивач, змінивши своє місце проживання з АДРЕСА_1 на інше, відповідно до вимог Закону, була зобов`язана задекларувати своє нове місце проживання, а також малолітньої дитини, оскільки вони проживають разом, а не звертатися до суду із позовною заявою про поновлення реєстрації за місцем їх фактичної відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

З матеріалів справи установлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18 лютого 2010 року.

ОСОБА_3 , яка є рідною матір`ю позивача, є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 29 жовтня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. зареєстрованим в реєстрі за №11532, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 жовтня 2015 року №46565086.

Позивач зазначає, що з моменту купівлі зазначеної квартири матір`ю позивача, позивач разом із її малолітньою дитиною були зареєстровані та проживали однією сім`єю за вказаною адресою.

Так, згідно з витягами з реєстру територіальної громади від 26 листопада 2023 року, ОСОБА_1 22 серпня 1984 року та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , з 26 лютого 2016 року по 21 листопада 2023 року.

21 листопада 2023 року ОСОБА_3 звернулася до Відділу реєстрації фізичних осіб по Шевченківському району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та її малолітньої дитини ОСОБА_2 . Разом із заявою було надано документ, що підтверджує право власності на вищезазначену квартиру.

Листом Відділу реєстрації фізичних осіб по Шевченківському району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 21 листопада 2023 року №522-7/04-25, позивача повідомлено про те, що на підставі абзацу 8 пункту 69 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265, 21.11.2023 позивача було знято з реєстрації місця проживання разом з її малолітньою дитиною ОСОБА_2 з адреси: АДРЕСА_1 , за заявою власника житла ОСОБА_3 згідно з пунктом 2 частини 1 статті 18 Закону України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.

Позивач вважає протиправним зняття її та її малолітньої дитини з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло; придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами частини першої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 12 статті 2 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" від 05 листопада 2021 року № 1871-IX реєстрація місця проживання (перебування) особи - це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Реєстрація місця проживання є фактом, що підтверджує місцезнаходження особи і не впливає на володіння нерухомістю, право на яке документально підтверджено в установленому законом порядку.

Пунктом 7 частини 1 статті 2 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" передбачено, що орган реєстрації - це виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи.

Відповідно до підпунктів 11,12 частини 1 статті 2 вказаного Закону:

реєстраційна дія - це внесення органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), зняте з реєстрації місце проживання, задеклароване місце проживання/виключення з реєстру територіальної громади інформації про задеклароване місце проживання, скасування реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання (перебування)/задекларованого місця проживання/зміненого місця проживання (перебування) з подальшою передачею таких відомостей до відомчої інформаційної системи. Реєстраційна дія є завершеною після отримання органом реєстрації підтвердження про внесення відповідної інформації до відомчої інформаційної системи;

реєстрація місця проживання (перебування) особи - це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Частиною 1 статті 28 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" передбачено, що орган реєстрації здійснює: формування та ведення реєстру територіальної громади; реєстраційні дії та внесення інформації за результатами їх вчинення до відповідного реєстру територіальної громади; передачу інформації про реєстраційну дію до відомчої інформаційної системи з подальшим внесенням інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до частини 2 статті 2 цього Закону, на вказані відносини поширює свою дію також Закон України "Про адміністративні послуги".

Пунктом 1 статті 1 Закону України "Про адміністративні послуги" від 06 вересня 2012 року № 5203-VI передбачено, що адміністративна послуга - це результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або здійснення обов`язків такої особи відповідно до закону.

Таким чином, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 2 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" відповідач є органом реєстрації, на який згідно зі статтею 28 вказаного Закону покладено повноваження щодо здійснення відповідних реєстраційних дій.

Згідно підпункту 2 пункту 1 статті 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265, визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.

Пунктом 50 вказаного Порядку визначено, що зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі:

1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5;

2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується);

3) свідоцтва про смерть або відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану. У таких випадках датою зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи є дата видачі свідоцтва про смерть або дата здійснення актового запису про смерть особи;

4) повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

5) заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6.

Відповідно до пункту 61 Порядку у разі звернення до органу реєстрації разом із заявою власника житла про зняття особи (осіб) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) власник житла подає:

документ, що посвідчує особу (у разі особистого звернення);

документ, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається.

У разі зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за заявою власника житла більше однієї особи до органу реєстрації подаються заява та документ або відомості, що підтверджують сплату адміністративного збору, окремо щодо кожної особи.

Відповідно до пункту 69 Порядку посадова особа органу реєстрації перевіряє належність паспортного документа особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), про що зазначена посадова особа робить відповідний запис у заяві. Посадова особа органу реєстрації у день звернення особи приймає рішення про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання або про відмову у знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи.

Матеріалами справи підтверджено, що 21 листопада 2023 року ОСОБА_3 , як власник квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , звернулася до Відділу реєстрації фізичних осіб по Шевченківському району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та її малолітньої дитини ОСОБА_2 . Разом із заявою було надано документ, що підтверджує право власності на вищезазначену квартиру, а саме договір купівлі-продажу квартири від 29 жовтня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. зареєстрований в реєстрі за №11532, та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 жовтня 2015 року №46565086.

Заяву подано за формою згідно з додатком 6 підпункту 5 пункту 50 Порядку. До заяв у встановленому порядку долучено документ, що посвідчує особу, та документ, що підтверджує право власності на житло, в якому зареєстровано місце проживання осіб, що знімаються, а також сплачено адміністративний збір.

Судом установлено, що головним спеціалістом ВРФО по Шевченківському району УДРФО ДРП ЗМР Назаренко М.М. перевірено належність паспортного документа, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття із зареєстрованого місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття із зареєстрованого місця проживання, про що зроблено відповідний запис у заяві та у день звернення прийнято рішення про зняття із зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" орган реєстрації приймає рішення про відмову у знятті із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, якщо:

особа подала не в повному обсязі передбачені цим Законом документи (відомості) або документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, є недійсним;

відомості реєстру територіальної громади не відповідають відомостям у поданих особою документах або відомостях;

за зняттям із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів.

Суд вказує, що зазначений перелік вичерпний та розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, відповідач як суб`єкт владних повноважень вправі прийняти рішення про відмову в реєстрації місця проживання виключно з підстав, передбачених законом.

Таким чином суд приходить до висновку, що враховуючи вищезазначене та керуючись статтею 12 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", у віповідача як у органу реєстрації не було законних підстав для відмови у знятті з зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за заявою власника ОСОБА_3 .

Стосовно доводів позивача щодо протиправності рішення відповідача, яке полягає в знятті з зареєстрованого місця проживання малолітнього без згоди матері.

Суд зазначає, що вказана позиція не відповідає нормам, які регулюють правовідносини у сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб в Україні або з боку позивача має місце невірне тлумачення зазначених норм.

Як уже зазначалося вище, відносини у сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб та, зокрема, механізм здійснення зняття із зареєстрованого місця проживання визначає Закон України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" та "Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування)", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, а саме стаття 18 Закону та пункти 50-72 Порядку.

Так, пунктом 1 частини 1 статті 18 даного Закону встановлено, що зняття особи із зареєстрованого місця проживання у разі звернення до органу реєстрації за місцем зареєстрованого місця проживання здійснюється за заявою про зняття особи із зареєстрованого місця проживання, поданої у паперовій формі такою особою або її представником.

Пунктом 2 частини 1 статті 18 даного Закону визначено, що зняття особи із зареєстрованого місця проживання здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно неповнолітньої особи, місце проживання якої зареєстровано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із зареєстрованого місця проживання батьків або інших законних представників дитини чи одного з них, така дитина підлягає зняттю із зареєстрованого місця проживання разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Відповідно до частини 2 статті 18 вказаного Закону зняття із зареєстрованого місця проживання дитини не може бути здійснено тільки у випадку, якщо власником такого житла є один із батьків або інших законних представників дитини.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства наявна заборона на зняття з реєстрації місця проживання дитини власника житла.

Таким чином, на законодавчому рівні закріплено право власника житла приватної форми власності звертатися до органу реєстрації для здійснення зняття із зареєстрованого місця проживання повнолітньої особи, а також дитини (особа віком 18 років), у разі якщо така реєстраційна дія здійснюється разом з її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Не може бути здійснено зняття із зареєстрованого місця проживання дитини або виключення з реєстру територіальної громади інформації про зареєстроване місце проживання дитини, окремо без її батьків або інших законних представників чи одного із них.

Враховуючи наведене, у разі подання власником житла заяви про зняття із зареєстрованого місця проживання дитини разом з батьками, згода батьків або інших законних представників чи одного з них не надається.

З огляду на зазначене, для зняття із зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за заявою власника квартири ОСОБА_3 , згода матері ОСОБА_1 не надається, а орган реєстрації не мав законних підстав вимагати її надання.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що якщо позивач вважає, що її право та право її дитини на користування квартирою порушено, то одним із способів правового захисту може бути визнання за особами права користування житлом, що буде належною підставою для реєстрації місця проживання.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 КАС України).

Відповідач надав підтвердження правомірності своїх дій, а відтак довів правомірність того, що він діяв у відповідності до приписів частини 2 статті 2 КАС України.

Отже, з урахуванням вище викладеного, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (остання адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ), яка також діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; остання адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ) до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в особі Управління державної реєстрації фізичних осіб (69036, м.Запоріжжя, пр.Маяковського, буд.20-а, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; АДРЕСА_3 ), Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району в особі Відділу по Шевченківському району служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради (69068, м.Запоріжжя, пр.Моторобудівників, буд.34, ), Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району (69068, м.Запоріжжя, пр.Моторобудівників, буд.34, ) про визнання дій протиправним, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова