Справа № 600/7067/23-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/7067/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 31 прикордонного загону імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетинанні державного кордону України 31 прикордонного загону імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України від 30 жовтня 2023 року ОСОБА_1 ;

- зобов`язати уповноважених службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в перетинанні державного кордону України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.10.2023 позивач намагався виїхати за межі державного кордону України через міжнародний пункт пропуску «Порубне», надавши всі необхідні документи, що підтверджують законність виїзду за кордон, а саме паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 . Однак йому було відмовлено в перетині державного кодону України, про що складено рішення про відмову в перетині державного кодону України.

Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки, на думку позивача, ні Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ні Правилами перетинання кордону не передбачено те, що особа для перетинання кордону має пред`явити будь-які інші документи, окрім паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що і було зроблено позивачем.

Ухвалою суду від 07 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

У поданому відповідачем до суду відзиві зазначено, що 30.10.2023 позивач прибув до міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Порубне» з метою здійснити перетинання державного кордону на виїзд з України. Для перетину кордону Позивачем (що підтверджується також ним у позові) надано єдиний документ - паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 . За результатами перевірки наданих документів позивачу відмовлено у перетині державного кордону України за відсутності підстав на право перетинання Державного кордону під час воєнного стану, про що було складено відповідне рішення від 30.10.2023.

Відповідач зазначає, що під час дії на території правового режиму воєнного стану та проведення загальної мобілізації, військовозобов`язані громадяни України чоловічої статі під час перетинання державного кордону України зобов`язані пред`явити документи, які підтверджують, зокрема, факт звільнення від мобілізації, оскільки Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 (далі Правила №57) визначено коло осіб, які мають право перетинати кордон в умовах надзвичайного або воєнного стану. Позивач не надав жодного документу, які б підтверджували його право на перетин кордону, тобто не надав документів, які б визначали його статус особи, яка визначена Правилами №57 як такої, що має право на перетин кордону в умовах надзвичайного або воєнного стану.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 30.10.2023 при перетині державного кордону України через пункт пропуску «Порубне» надано уповноваженій особі відповідача паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 (а.с.11 зворотній бік).

За результатами проходження прикордонного контролю позивачу відмовлено в перетинанні державного контролю та видано рішення від 30.10.2023 про відмову в перетинанні державного кордону України. (а.с.10 зворотній бік - 11).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Наведене кореспондується також з положеннями ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.94 № 3857-XII. При цьому вказаною статтею також передбачено, що на громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки.

Згідно з ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (в редакції станом на час виникнення спірних відносин) (далі Закон №389) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 2 Закону №389 визначено, що правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому строк дії воєнного стану Указами Президента України було неодноразово продовжено та діє на час розгляду справи.

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» військовому командуванню (зокрема, Державній прикордонній службі України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно з п.3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Отже, суд звертає увагу, що право особи на вільний перетин державного кордону України, згідно з положеннями Конституції України та нормативних актів, може бути обмежено в умовах воєнного стану.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.8 Закону №389 в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Згідно з п.8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455 (в редакції станом на час виникнення спірних відносин) перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Так, ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.93 №3543-XII (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон №3543-XII) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Із вищевказаного слідує, що станом на час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду справи, в Україні діяв воєнний стан та було оголошено загальну мобілізацію, а тому конституційне право громадян України на вільне залишення території України обмежується законодавством.

Пунктами 2 та 12 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.95 №57 (в редакції станом на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни, крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Пункт 2-1 Порядку №57 визначає перелік осіб, які мають право перетинати державний кордон у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану та зазначений вичерпний необхідний перелік документів.

Як встановив суд, при здійсненні перетину державного кордону України 30.10.2023 ОСОБА_1 надав уповноваженій особі відповідача лише паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 .

Жодних інших документів, які б підтверджували право на перетин державного кордону України в період воєнного стану позивачем для перевірки відповідачу не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано уповноваженій особі відповідача підтверджуючих документів, які надають право на перетин державного кордону України під час воєнного стану, що свідчить про правомірність прийнятого рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 30.10.2023.

Суд відхиляє твердження позивача про не зазначення відповідачем чіткого переліку документів, які йому слід надати для перетину кордону, оскільки такий перелік документів, які посвідчують відповідне право, передбачено у пунктах 2-1 та 2-2 Правил №57 та зазначено в рішенні відповідача, зокрема про відсутність повного пакету документів, передбаченого п.2-1 Порядку №57.

Оскільки наступні позовні вимоги позивача є похідними від основної позовної вимоги, такі, у свою чергу, не підлягають задоволенню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог. Натомість доводи відповідача по суті спору свідчать про законність прийнятого ним рішення.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 прикордонний загін імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України (вул. Герцена, 2-А, м. Чернівці, 58003, ).

Суддя В.О. Кушнір