Справа № 320/15985/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року Справа № 320/15985/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Кузьмишиної О.М., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в частині неврахування 2-х років 5-ти місяців навчання в Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка, 2-х років на посаді стажиста Миронівського районного народного суду Київської області, 8-ми місяців 20-ти днів на посаді прокурора кримінально-судового відділу Прокуратури Київської області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до стажу, який дає право на щомісячне грошове утримання судді половину строку навчання в Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1986 по 30.06.1991, що становить 2 роки 5 місяців, період перебування на посаді стажиста Миронівського районного народного суду Київської області з 15.09.1991 по 14.09.1993 тривалістю 2-х роки, період перебування на посаді прокурора кримінально-судового відділу Прокуратури Київської області з 28.04.1995 по 16.01.1996 тривалістю 8 місяців 20 днів, тобто стаж, що в сукупності становить 5 років 1 місяць 20 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з розрахунку 76% суддівської винагороди судді, починаючи з 22 лютого 2023 року, та виплатити різницю між виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням судді у розмірі 66% суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 76% суддівської винагороди судді.

Також у своїй позовній заяві Позивачка просила суд зобов`язати Відповідача подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання таким рішенням суду законної сили.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 стверджувала, що Відповідачем безпідставно не було враховано до стажу, який надає право на щомісячне грошове утримання судді, 5 років 1 місяць 20 днів, що складаються з половини строку навчання в університеті (2 роки 5 місяців), 2-х років роботи на посаді стажиста народного районного суду, які вимагалися законом для призначення на посаду судді станом на дату її призначення та 8 місяців 20 днів роботи на посаді прокурора.

Означена протиправна поведінка Відповідача, на переконання Позивачки, призвела до зменшення відсотку її довічного грошового утримання судді з 76% до 66%.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у розрахунку стажу від 28.02.2023, складеного Верховним Судом, та в рішенні Вищої ради правосуддя зазначено про врахування до стажу роботи Позивачки на посаді судді, зокрема половини строку навчання у Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1986 по 30.06.1991 (2 роки 5місяців), періоду перебування на посаді стажиста Миронівського районного народного суду Київської області з 15.09.1991 по 14.09.1993 тривалістю 2 роки, періоду перебування на посаді прокурора кримінально-судового відділу Прокуратури Київської області з 28.04.1995 по 16.01.1996 тривалістю 8 місяців 20 днів.

Враховуючи наведені обставини, приписи законодавства та висновки Верховного Суду у справах відповідної категорії, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для врахування вказаного стажу роботи Позивачки до її стажу на посаді судді при обчисленні довічного грошового утримання та для здійснення відповідного перерахунку.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог Відповідач зазначає, що Позивачці було призначено довічне грошове утримання судді в розмірі 66%, та стверджує про відсутність правових підстав для здійснення його перерахунку.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2023 та від 22.12.2023 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження з 13.02.2024.

5. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

6. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

8. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , Позивачка:

- з 01.09.1986 по 30.06.1991 навчалася в Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка;

- з 15.09.1991 по 14.09.1993 працювала стажистом Миронівського районного народного суду Київської області;

- з 15.09.1993 по 27.04.1995 суддя Миронівського районного суду Київської області;

- з 28.04.1995 по 16.01.1996 працювала прокурором кримінально-судового відділу Прокуратури Київської області;

- з 18.01.1996 по 04.04.2000 суддя Миронівського районного народного суду Київської області;

- з 05.04.2000 по 04.07.2001 суддя Київського міського суду;

- з 05.07.2001 по 10.01.2004 суддя Апеляційного суду м. Києва;

- з 12.01.2004 по 21.11.2017 суддя Вищого господарського суду України;

- з 22.11.2017 по 21.02.2023 суддя Верховного Суду у Касаційному господарському суді.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 № 87/0/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. При цьому у вказаному рішенні зазначено: «…За результатами вивчення доданих до заяви документів щодо визначення відповідного стажу для звільнення судді ОСОБА_1 у відставку, а саме: актів про призначення, обрання, переведення на посаду судді, копії трудової книжки, диплома, довідки про роботу на посаді судді встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню час роботи на посаді судді Миронівського районного суду Київської області х дня обрання її рішенням Київської обласної ради народних депутатів на посаду (14.09.1993) до дня припинення повноважень до закінчення строку повноважень за власним бажанням (27.04.1995) - 1 рік 7 місяців 13 днів; час роботи на посаді прокурора з дня призначення на посаду( 28.04.1995) по переддень видання Президентом України Указу про призначення судді (08.01.1996) - 8 місяців 10 днів; час роботи на посаді судді з дня видання Президентом України Указу про призначення на посаду судді Миронівського районного суду Київської області (09.01.1996) по датку ухвалення Вищою радою правосуддя відповідного рішення (21.02.2023) - 27 років 1 місяць 12 днів; половина строку навчання за денною формою в Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1986 по 30.06.1991 - 2 роки 5 місяців; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді, - 2 року (робота на посаді стажера суду)».

Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1, що надає їй право на відставку, станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про її звільнення становить 33 роки 10 місяців 5 днів…».

Наказом Голови Верховного Суду від 21.02.2023 № 497-к суддю ОСОБА_1 відраховано зі штату Верховного Суду у зв`язку зі звільненням у відставку.

Верховним Судом 28.02.2023 Позивачці видано розрахунок стажу судді, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якого до її стажу зараховано такі періоди:

- студентка Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1986 року по 30.06.1991 року (половина строку навчання) - 2 роки 5 місяців;

- стажист Миронівського районного народного суду Київської області з 15.09.1991 року по 14.09.1993 року-2 роки;

- суддя Миронівського районного суду Київської області з 15.09.1993 року по 27.04.1995 року - 1 рік 7 місяців 13 днів;

- прокурор кримінально-судового відділу Прокуратури Київської області з 28.04.1995 року по 16.01.1996 року - 8 місяців 20 днів;

- суддя Миронівського районного суду Київської області з 18.01.1996 року по 04.04.2000 року - 4 роки 2 місяці 18 днів;

- суддя Київського міського суду з 05.04.2000 року по 04.07.2001 - 1 рік 3 місяці;

- суддя Апеляційного суду м. Києва з 05.07.2001 року по 10.01.2004 -2 роки 6 місяців 6 днів;

- суддя Вищого господарського суду України з 12.01.2001 року по 21.11.2017 року -13 років 10 місяців 10 днів;

- суддя Верховного Суду у Касаційному господарському суді з 2211.2017 року по 21.02.2023 року - 5 років 3 місяці.

Згідно з вказаним розрахунком, стаж судді ОСОБА_1, який надає їй право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці, становить 33 роки 10 місяців 7 днів, що надає їй право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 76% суддівської винагороди.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №72 від 13.03.2023 з 22.02.2023 Позивачці призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 66% суддівської винагороди. При цьому Відповідачем визначено, що стаж, який надає Позивачці право на щомісячне грошове утримання судді, становить 28 років 8 місяців 17 днів.

03.04.2023 Позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок призначеного грошового утримання судді у відставці з дати його призначення 22.02.3023, з урахуванням наявного в неї стажу 33 роки, та визначення його в розмірі 76 % від її суддівської винагороди на підставі поданих раніше документів, у тому числі довідки про стаж судді, рішення Вищої ради правосуддя, довідки про розмір суддівської винагороди.

Листом від 27.04.2023 № 13610-12335/с-02/8-2600/23 Позивачку повідомлено про відсутність правових підстав для зарахування інших, окрім перебування на посаді судді, періодів до стажу, який надає право на збільшення відсотків грошового утримання, оскільки, стаж роботи на посаді судді, розрахований, відповідно до ст. 137 Закону № 1402, становить 28 років 08 місяців, що надає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 66%.

9. Позивачка, вважаючи порушеним своє право на отримання довічного грошового утримання судді в належному розмірі, звернулася до суду з цим позовом.

10. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ, який був чинним станом на час обрання Позивачки 14.09.1993 суддею вперше (далі - Закон № 2862-ХІІ), «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.ст. 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 14 частини другої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються: судоустрій, судочинство, статус суддів.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Станом на час виходу у відставку та призначення Позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді був чинним Закон № 1402-VІІІ.

Відповідно до частин першої, другої статті 137 Закону України № 1402 VІІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

- судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

- члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2862-ХІІ, який був чинним на час обрання Позивачки 14.09.1993 суддею вперше, суддею міг бути громадянин України, який має стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Пунктом 34 Прикінцевих і перехідних та перехідних положень Закону № 1402-УІІІ передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення.

Згідно зі ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Дана норма втратила чинність 20 березня 2008 року, але була чинною на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, тому є застосовною у випадку з позивачем.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року, тобто вже після набуття позивачем суддівського стажу не менше 10 років і після набуття позивачем права на відставку), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною першої статті 25 Конституційного Договору від 08.06.1995 № 1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення. Зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України Указу №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995, тому даний Указ Президента був обов`язковим для виконання в Україні на рівні з законами.

Відповідно до пункту 1 Розділу XV Перехідних положень Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Відповідно до частини першої статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Згідно з частиною другою статті 137 закону № 1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. (статтю 137 доповнено частиною другою згідно із Законом № 2509-VIII від 12.07.2018 «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Виходячи з того, що Позивачку на посаду судді обрано 15.09.1993, то для визначення такого обов`язкового стажу застосовується Закон СРСР № 328-1 від 04.08.1989 «Про статус суддів в СРСР».

Частиною першою статті 8 зазначеного Закону, чинного станом на час обрання Позивачки на посаду судді, були встановлені такі вимоги до кандидатів у судді: Народним суддею може бути обраний громадянин СРСР, який досяг на день виборів 25 років, має вищу юридичну освіту, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років і склав кваліфікаційний екзамен.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону № 328-1 особи, яких вперше рекомендують кандидатами в судді, проходять професійну підготовку у випадках і порядку, що визначаються Міністерством юстиції СРСР.

За порядком, установленим на той час Міністерством юстиції СРСР, постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.07.1972 № 535 «Про заходи щодо подальшого удосконалення вищої освіти в країні», Положенням про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженим Держкомітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці 18 червня 1973 року № 104-АВ, ВЦСПС 21.06.1973 та Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР 25.06.1973 № 555, обранню на посаду народного судді молодого спеціаліста (направленого в розпорядження обласного управління юстиції після закінчення вищого учбового закладу за спеціальністю юрист саме з такою метою) передувала обов`язкова підготовка і напрацювання необхідного юридичного стажу (досвіду), для чого була введена спеціальна посада стажиста народного судді, і перед обранням на посаду судді молодий спеціаліст повинен був відпрацювати стажистом судді не менше двох років.

Відповідно до ст.ст. 1,2 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993, посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Згідно з п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби № 283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, прокуратури, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах. Пунктом 3 Порядку №283 передбачалось, що до стажу державної служби включається також робота на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

Відповідно до ст. 133 Закону № 2453-VІ та ст. 135 Закону № 1402-VІІІ суддівська винагорода регулюється цим Законом, та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Отже, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19.

12. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу на те, що згідно з приписами законодавства, яке діяло станом на час призначення Позивачки на посаду судді, набутий нею стаж за навчання в Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1986 по 30.06.1991, що становить 2 роки 5 місяців, стаж за період перебування на посаді стажиста Миронівського районного народного суду Київської області з 15.09.1991 по 14.09.1993 тривалістю 2-х роки, період перебування на посаді прокурора кримінально-судового відділу Прокуратури Київської області з 28.04.1995 по 16.01.1996 тривалістю 8 місяців 20 днів, підлягали зарахуванню до суддівського стажу.

13. Більш того, судова колегія відзначає, що вказаний стаж враховано в розрахунку стажу від 28.02.2023, складеному Верховним Судом, та в рішенні Вищої ради правосуддя.

14. Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності дій Відповідача з приводу неврахування вказаного стажу до суддівського стажу Позивачки при обчисленні відсоткового коефіцієнту її довічного грошового утримання судді та щодо наявності достатніх і необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

15. Доводи Апелянта про те, що Позивачці було призначено довічне грошове утримання судді в розмірі 66%, та стверджує про відсутність правових підстав для здійснення його перерахунку, судова колегія відхиляє як безпідставні.

16. Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

17. Отже, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

18. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

19. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року - без змін.

20. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 14 лютого 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.М. Кузьмишина

Є.І. Мєзєнцев