Справа № 580/7199/23
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2024-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/7199/23 Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ТИМОШЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Київ

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, яка оголошена 24.02.2022 Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022, у відповідності до абзацу 12 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"; зобов`язання відповідача повторно розглянути питання надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, яка оголошена 24.02.2022 Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022, у відповідності до абзацу 12 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 27 жовтня 2023 року відмовив у задоволенні позову.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 28.07.2023 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою в якій просив звільнити його від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із тим, що він зайнятий постійним доглядом за своїм дідом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який являється інвалідом другої групи загального захворювання безтерміново, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА № 536092, виданою 26.12.2016 року спеціалізованою радіологічною МСЕК м. Черкаси.

До заяви додано нотаріально посвідчені копії тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , паспорта, картки фізичної особи - платника податків, витягу з реєстру територіальної громади, щодо реєстрації його місця проживання, свідоцтва про його народження, паспорта ОСОБА_2 , картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 , витяг з реєстру територіальної громади, щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , довідки МСЕК серії 12 ААА № 536092 від 26.12.2016, виданої на ім`я ОСОБА_2 про встановлення йому другої групи інвалідності безтерміново, свідоцтва про народження ОСОБА_3 , свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , паспорта ОСОБА_6 , картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_6 , витяг з реєстру територіальної громади, щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_6 , свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , свідоцтва про смерть ОСОБА_7 , а також довідку із Рижанівського старостинського округу Звенигородського району від 28.07.2023, вих. № 328 щодо здійснення ним постійного догляду за своїм дідом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який являється інвалідом другої групи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято рішення (витяг з протоколу № 26 від 03.08.2023) яким відмовлено позивачу у наданні відстрочки від призову по мобілізації, так як існують інші особи, які можуть здійснювати догляд.

Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи із меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-ХІІ), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною третьою статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами частини сьомої статті 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, який діє й на час апеляційного перегляду справи.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543-ХІІ, застосовується судом у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який також визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону № 3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Статтею 22 Закону № 3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Статтею 23 Закону № 3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Частиною 1 статті 23 Закону № 3543-ХІІ визначено зокрема, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Отже, зі змісту зазначеної норми законодавства вбачається, що особою мають бути дотримані дві обставини для відстрочки від призову під час мобілізації за вказаною підставою, а саме: 1) особа зайнята постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи; 2) у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив звільнити його від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із тим, що він зайнятий постійним доглядом за своїм дідом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який являється інвалідом другої групи загального захворювання безтерміново.

У протоколі (рішенні) №26 від 03.08.2023 відповідач зазначив: ОСОБА_1 (заявник) є внуком ОСОБА_2 1930 р.н., який є особою з інвалідністю ІІ групи, однак комісії не вдалося встановити необхідність стороннього догляду за ОСОБА_2 , а також не встановлено відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Щодо встановлення необхідності стороннього догляду за ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає наступне.

Процедура проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009 (далі - Положення).

Підпунктом 1 пункту 11 Положення встановлено, що міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що необхідність постійного стороннього догляду за хворими підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії.

В даному випадку у матеріалах справи наявні довідка МСЕК серії 12 ААА № 536092 від 26.12.2016, видана на ім`я ОСОБА_2 про встановлення йому другої групи інвалідності безтерміново та довідка із Рижанівського старостинського округу Звенигородського району від 28.07.2023, вих. № 328 щодо здійснення позивачем постійного догляду за своїм дідом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте вказані документи не є належним медичним документом, який посвідчує необхідність здійснення постійного догляду за дідом позивача, позаяк таким документом має бути виключно відповідний медичний висновок МСЕК.

Щодо другої підстави для відмови у наданні відстрочки від мобілізації, а саме відсутність інших осіб, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків.

Також відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні діти зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Як свідчать матеріали справи та підтверджується позивачем, у ОСОБА_2 є донька ОСОБА_6 (матір позивача), яка проживає разом із батьком.

Позивач не надав доказів неможливості, неспроможності ОСОБА_6 здійснювати догляд за батьком ОСОБА_2 , як не надав й доказів відсутності у ОСОБА_2 інших осіб, які можуть здійснювати догляд за ним.

Враховуючи те, що у відповідача не було правових та фактичних підстав для надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, яка оголошена 24.02.2022 Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022, у відповідності до абзацу 12 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", з огляду на те, що позивач на підтвердження необхідності постійного стороннього догляду за хворим дідом не подав відповідного медичного висновку медико-соціальної експертної комісії, а також не надав доказів відсутності інших осіб, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких