Справа № 280/264/24
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

13 лютого 2024 року Справа № 280/264/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Сацького Р.В., розглянувши у письмовому провадженні окрему категорію термінових адміністративних справ за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом - ОСОБА_1

до - Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

про визнання протиправним та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі по тексту - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 73667093 від 22.12.2023, винесену державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Колесник Оленою Павлівною про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 1 500,00 грн у виконавчому провадженні № 73606514 від 15.12.2023;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 73667116 від 22.12.2023, винесену державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Колесник Оленою Павлівною про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 1 500,00 грн у виконавчому провадженні № 73606722 від 15.12.2023;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 73667141 від 22.12.2023, винесену державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Колесник Оленою Павлівною про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 37 000,00 грн у виконавчому провадженні № 73606811 від 15.12.2023;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 73671813 від 25.12.2023, винесену державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Колесник Оленою Павлівною про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 36 000,00 грн у виконавчому провадженні № 73606639 від 15.12.2023;

- стягнути з Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Позовна заява обгрунтована тим, що згідно з ч. ч. 1, 3, 6 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Аналізуючи наведені правові норми, представник позивача вважає, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа. При цьому, в межах одного виконавчого провадження може бути стягнено суму виконавчого збору лише пропорційно фактично стягнутим грошовим коштам.

Представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

12 січня 2024 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.

25 січня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 280/264/24 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, з урахуванням особливостей встановлених ст. ст. 268 - 272 та 287 КАС України.

01 лютого 2024 року за вх. № 3212 від представника відповідача до суду, через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить суд - у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зокрема у відзиві зазначає, що згідно з ч. ч. 1, 3, 6 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Аналізуючи наведені правові норми, представник відповідача вважає, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа. При цьому, в межах одного виконавчого провадження може бути стягнено суму виконавчого збору лише пропорційно фактично стягнутим грошовим коштам.

Зокрема, у відзиві зазначено, що державним виконавцем, щодо стягнення виконавчого збору, здійснено дії, які його зобов`язує вчинити Закон.

02 лютого 2024 р. за вх. № 5618, через систему "Електронний суд", від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник просить суд - позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а відзив відповідача відхилити та не брати до уваги. Представник позивача зазначає, що відзив на позов подано з пропущенням строку на подання відзиву, при цьому клопотання до суду про поновлення строку на подання відзиву не подавалося.

За приписами ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

За приписами ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

На виконанні у відділі перебували чотири виконавчих провадження з примусового виконання виконавчого документу №337/1366/23 від 14.12.2023, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з боржника ОСОБА_1 моральної шкоди та процесуальних витрат на правову допомогу на користь стягувачів.

Виконавче провадження 73606639 з примусового виконання виконавчого документу № 337/1366/23 від 14.12.2023, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 360 000,00 грн..

15.12.2023 державним виконавцем відділу Колесник О.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу № 337/1366/23 від 14.12.2023, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 360 000,00 грн.

15.12.2023 з виконання вищевказаного виконавчого провадження, державним виконавцем відділу Колесник О.П. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 % від суми боргу, що складає 36 000,00 грн.

15.12.2023 з виконання вищевказаного виконавчого провадження, державним виконавцем відділу Колесник О.П. винесено постанову про арешт коштів боржника.

21.12.2023 стягувачем у виконавчому проваджені подано письмову заяву про повернення виконавчого листа без виконання.

22.12.2023 державним виконавцем відділу Колесник О.П. винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника.

25.12.2023 державним виконавцем відділу Колесник О.П. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на 25.12.2023 виконавчий збір з боржника не стягнуто.

Виконавче провадження 73606722 з примусового виконання виконавчого документу № 337/1366/23 від 14.12.2023, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_3 процесуальних витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

15.12.2023 державним виконавцем відділу Колесник О.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу № 337/1366/23 від 14.12.2023, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_3 процесуальних витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

15.12.2023 з виконання вищевказаного виконавчого провадження, державним виконавцем відділу Колесник О.П. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 % від суми боргу, що складає - 1 500,00 грн.

21.12.2023 стягувачем у виконавчому проваджені подано письмову заяву про повернення виконавчого листа без виконання.

22.12.2023 державним виконавцем відділу Колесник О.П. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на 22.12.2023 виконавчий збір з боржника не стягнуто.

Виконавче провадження 73606811 з примусового виконання виконавчого документу № 337/1366/23 від 14.12.2023, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 370 000,00 грн.

15.12.2023 державним виконавцем відділу Колесник О.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу № 337/1366/23 від 14.12.2023, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 370 000,00 грн.

15.12.2023 з виконання вищевказаного виконавчого провадження, державним виконавцем відділу Колесник О.П. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 % від суми боргу, що складає - 37 000,00 грн.

21.12.2023 стягувачем у виконавчому проваджені подано письмову заяву про повернення виконавчого листа без виконання.

22.12.2023 державним виконавцем відділу Колесник О.П. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на 22.12.2023 виконавчий збір з боржника не стягнуто.

Виконавче провадження 73606514 з примусового виконання виконавчого документу № 337/1366/23 від 14.12.2023, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 процесуальних витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

15.12.2023 державним виконавцем відділу Колесник О.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу № 337/1366/23 від 14.12.2023, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 процесуальних витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

15.12.2023 з виконання вищевказаного виконавчого провадження, державним виконавцем відділу Колесник О.П. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 % від суми боргу, що складає - 1 500,00 гривень.

21.12.2023 стягувачем у виконавчому проваджені подано письмову заяву про повернення виконавчого листа без виконання.

22.12.2023 державним виконавцем відділу Колесник О.П. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження.

Станом на 22.12.2023 виконавчий збір з боржника не стягнуто.

Представник позивача просить суд скасувати постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Судом встановлено, що спір у справі, що розглядається виник стосовно правомірності винесення державним виконавцем постанови про стягнення з позивача виконавчого збору (у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягала стягненню) та її подальше виконання у окремому виконавчому провадженні.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частини перша статті 27 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини другої цієї ж статті Закону № 1404-VIII (у редакції, чинній з 28 серпня 2018 року), виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

На підставі пункту 8 Розділі 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

На підставі частини третьої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Судом встановлено, що за виконавчими листами № 337/1366/23 від 14.12.2023 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість залишилась не сплачена внаслідок повернення виконавчих документів стягувачу. Тому, відповідачем при визначенні суми виконавчого збору, що підлягає стягненню було дотримано вимоги статті 27 Закону України "Про виконавче провадження".

Стосовно посилань позивача, що виконавчий збір стягується лише за фактичного стягнення державним виконавцем коштів чи вчиненням ним дій, які призвели до стягненню з боржника сум заборгованості суд відноситься критично, оскільки відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Частина друга статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом діяла до 28 серпня 2018 року.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" № 2475-VIII від 03 липня 2018 року, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, у частині другій статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом" замінено словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів".

Отже, після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми яка підлягає стягненню.

Оскаржувані постанови про стягнення виконавчого збору прийняті 15 грудня 2023 року.

Вказане спростовує висновок представника позивача щодо відсутності підстав у державного виконавця для стягнення виконавчого збору у розмірі 10 % від суми, що підлягає стягненню, оскільки спірні виконавчі провадження відкриті та спірні постанови про стягнення виконавчого збору винесені під час дії вказаної редакції.

Крім того, стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Вказана правова позиція сформована Верховним Судом у постановах від 28 квітня 2020 року (справа № 520/9144/18), від 17 вересня 2020 року (справа № 640/16620/19), від 26 червня 2020 року (справа № 360/3324/19).

Крім того, суд вважає посилання позивача на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 819/1116/17 безпідставними, оскільки правовідносини у цій справі не є подібними до правовідносин у справі № 280/264/24, у якій, на відміну від справи що розглядається, періоди спірних правовідносин та норми, що їх регулюють інші (редакція Закону № 1404-VІІІ від 28 серпня 2018 року). (Враховуючи викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений в оскаржуваній постанові від 22 червня 2017 року про стягнення виконавчого збору, тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

Так, з аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VІІІ вбачається, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Суд зазначає, що законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми, при цьому розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Позиція відповідача підтверджується висновками, які наведені в Постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі № 160/1389/22, в якій зазначено, зокрема, наступне:

"44. Стосовно посилань позивача та висновків судів попередніх інстанцій, що виконавчий збір стягується лише за фактичного стягнення державним виконавцем коштів чи вчиненням ним дій, які призвели до стягненню з боржника сум заборгованості, колегія суддів відноситься критично, оскільки відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

45. Крім того, колегія судді звертає увагу на те, що частина друга статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом діяла до 28 серпня 2018 року.

46. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" № 2475-VIII від 03 липня 2018 року, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, у частині другій статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом" замінено словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів".

47. Отже, після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми яка підлягає стягненню.

48. Колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору прийнята 13 грудня 2021 року

49. Указане спростовує висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав у державного виконавця для стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від суми, що підлягає стягненню, оскільки спірне виконавче провадження відкрито та спірна постанова про стягнення виконавчого збору винесена під час дії вказаної редакції.

50. Також, помилковим є посилання судів попередніх інстанцій на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18, з огляду на те, що постанова про стягнення виконавчого збору у вказаній справі була прийнята до внесення змін до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

51. Крім того, стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

52. Вказана правова позиція сформована Верховним Судом у постановах від 28 квітня 2020 року (справа № 520/9144/18), від 17 вересня 2020 року (справа № 640/16620/19), від 26 червня 2020 року (справа № 360/3324/19)".

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписамиг частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов`язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з`ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов`язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень-відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.

Щодо доводів представника позивача щодо пропущення відповідачем строку на подання відзиву суд зазначає наступне.

Ухвалу про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі відповідачем отримано 29.01.2024, відзив на позов направлено своєчасно 31.01.2024, що підтверджується реєстром про відправку рекомендованої кореспонденції від 31.01.2024 та поштовим штемпелєм Укрпошти на конверті, які наявні в матеріалах справи. Тому, відзив до суду відповідачем направлено без пропущення стороків на подання відзиву.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведена правомірність та обґрунтованість позовних вимог, натомість відповідачем надані суду докази на спростування позиції позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволені позовних вимог, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255 та 287 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд. 48 - А, код ) про визнання протиправним та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням вимог статтей 270, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України та пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення в повному обсязі складено та підписане суддею 13 лютого 2024 року.

Суддя Р.В. Сацький