Справа № 154/1596/23
Суддя: Каліщук А. А.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Каліщука А.А.,

за участю секретаря судових засідань Кравчук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся із позовною заявою до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 22.03.2023 дізнався про те, що 10.11.2022 начальником Володимир-Волинськогно ТЦК та СП його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Позивач вважає дану постанову протиправною і такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Зазначає, що він є настоятелем храму Агапіта Печерського м. Володимира. В суботу 05 листопада 2022, близько 08години 40 хвилин він разом із дружиною ОСОБА_2 їхав автомобілем до храму для проведення поминальної служби. В м. Володимирі його автомобіль зупинив працівник поліції, після чого до нього підійшов чоловік у військовій формі і сказав надати документи, котрі посвідчують особу. Також повідомив, що йому необхідно з`явитись у Володимир-Волинський районний центр комплектування та соціальної підтримки. На його вимогу він надав посвідчення священника та повідомив, що прибуде у Володимир-Волинський районний центр комплектування та соціальної підтримки. Під час спілкування із цим військовим, поряд них не було інших осіб. Інші військові стояли біля автомобіля поліцейських. На цьому розмова із військовим закінчилась і він поїхав до храму.

Зазначає, що дата і час складення протоколу не відповідають дійсності, оскільки дана подія мала місце 05.11.2022 о 08.40 08.50 годині, а не 04.11.2022 о 15 годині 20 хвилин.

Протокол від 04.11.2022 складений особою, яка не спілкувалась із ним 05.11.2022. В протоколі зазначено свідків, який не було під час спілкування із військовим. Протокол складався не в його присутності, жодних пояснень від нього не вимагали і не відбирали. 04.11.2022 не вручали йому виклик на 07.11.2022 в ТЦК та СП. Також його належним чином не було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 10.11.2022.

Просить скасувати постанову № 94 від 10.11.2022 в справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою суду від 21.11.2023 замінено неналежного відповідача Володимир-Волинський районний центр комплектування та соціальної підтримки на належного Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 КАС України після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Позивач в судове засідання подав заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в судове засідання не прибув, хоча про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, із заявами та клопотаннями про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, а тому розгляд справи проводиться у відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення, провадження у справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З дослідженої судом постанови від 10.11.2022 встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.210-1 КУпАП, зокрема за те, що він 04.11.2022 о 15 годині 20 хвилин порушив вимоги абзацу першого частини першої та частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відмовившись отримувати повістку для прибуття у Володимир-Волинський районний центр комплектування та соціальної підтримки.

Даною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Частина 1 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частина 2 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на те, що згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речові докази, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у вищезазначеній постанові не зазначено будь-яких доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не наведено оцінки доказів.

Представник відповідача на судовий розгляд справи не з`явився, не забезпечив свідків, не надав належних, достовірних доказів, котрі б підтверджували обставини викладені у протоколі та постанові про вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні безперечні докази того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Крім цього, під час розгляду справи відповідач жодними належними, допустими доказами не спростував доводи позивача про те, що дана подія мала місце 05.11.2022 о 08.40 08.50 годині, а не 04.11.2022 о 15 годині 20 хвилин. Не доведено, що 04.11.2022 о 15 годині 20 хвилин ОСОБА_1 вручалась повістка для прибуття на 07.11.2022 у Володимирський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, однак він відмовився від її отримання.

Також суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні належні докази, котрі б підтверджували, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення 10.11.2022, однак не з`явився, не повідомив про причину неприбуття.

За таких умов сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Сама лише постанова про адміністративне правопорушення без надання доказів на підтвердження обставин викладених у ній, не дають підстав вважати, що рішення відповідача є правомірним та вказують на те, що відповідач таке рішення прийняв необґрунтовано.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП не була доведена «поза розумним сумнівом», тому постанова про притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП є безпідставною, підлягає скасуванню, а справу слід закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 254, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 20, 77, 244-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Адміністративну позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову № 94 від 10.11.2022 в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А. Каліщук