Справа № 447/177/24
Суддя: Бачун О. І.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/447/5/24
Справа №447/177/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

13.02.2024 Миколаївський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Бачуна О.І.

з участю секретаря Данилів О.І.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Цигана П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві, Львівської області справу за позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Національної поліції у Львівській області в особі Відділу поліцейської діяльності №1 ( м.Новий Розділ) Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА №1224376 від 11.01.2024. В позовній заяві вказав, що постановою Миколаївського районного суду Львівської області №447/2751/23 від 12.12.2023року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення. 22.12.2023року вказану постанову суду оскаржено в апеляційному порядку. 11.01.2024року ВПД№1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області відносно позивача винесено постанову за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400грн. Вказану постанову позивач вважає незаконною та необгрунтованою. Вказав, що 12.01.2024року Львівським апеляційним судом повернуто ОСОБА_2 апеляційну скаргу, оскільки така подана з пропуском встановленого законом десятиденного строку на оскарження, а клопотання про поновлення цього строку не заявлено. На момент винесення оскаржуваної постанови серії ЕНА №1224376 від 11.01.2024, не набрала законної сили постанова суду про позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами. Відповідач прийняв оскаржувану постанову 11.01.2024року, тобто після подання 22.12.2023 апеляційної скарги на постанову суду №447/2751/23 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що така є незаконною, не обгрунтованою, тому просить оскаржувану постанову скасувати, провадження в справі закрити.

Позивач ОСОБА_2 та його представник Циган П.В. в судовому засіданні позов підтримали повністю, просили його задоволити, з підстав наведених у ньому.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив , хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Відзиву, у встановлений судом строк не надав.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕНА №1224376 від 11.01.2024року , ОСОБА_2 11.01.2024року о 17:20:32 м.Новий Розділ, дорога Розділ-Жирово, 5000 керуючи транспортним засобом VOLVO XC90, н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку на посадковому майданчику ближче 30м та будучи позбавленим права керування, чим порушив п.2.1.а. ПДР України. Накладено штраф 20400 гривень.

Таким чином, між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки, спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог ст.2 вищезазначеного Кодексу, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, згідно вимог ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 зазначеного Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити відхилення інших доказів.

Судом встановлено, що постановою Миколаївського районного суду Львівської області №447/2751/23 від 12.12.2023року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

22.12.2023року ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу на постанову суду №447/2751/23 від 12.12.2023року, що підтверджується відміткою штемпелем на конверті.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постановою Львівського апеляційного суду від 12.01.2024року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 12.12.2023року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП повернуто апелянту.

Суд вважає, що постанова серії ЕНА №1224376 від 11.01.2024 винесена поліцейським з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки постанова суду якою ОСОБА_2 позбавлено права керувати транспортними засобами не набула законної сили та перебувала на стадії апеляційного оскарження.

Доводи позивача, наведені в позовній заяві, не викликають сумніву, оскільки відповідачем не подано суду належних та допустимих доказів в підтвердження правомірності винесення оскаржуваного рішення, а тому суд вважає, що оспорювана постанова підлягає скасуванню.

Крім цього, суд вважає, що позивач ОСОБА_2 своєчасно, а саме 21.01.2024року звернувся до суду із позовною заяву про скасування постанови поліцейського ЕНА №1224376 від 11.01.2024 року, а тому не вбачається необхідності для поновлення строку на оскарження вищевказаної постанови.

У відповідності до приписів частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд вважає, що постанову серії ЕНА №1224376 від 11.01.2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 121, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №1224376 від 11 січня 2024 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення в розмірі 20400 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 15.02.2024року

Суддя Бачун О. І.