Справа № 160/32222/23
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучугурної Н.В.
секретаря судового засідання Храмцова Є.В.
від відповідача-1: не з`явився;
від відповідача-2: не з`явився,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою до відповідача-1: Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, відповідача-2: Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування рішень,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 з позовною заявою до відповідача-1: Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, відповідача-2: Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, в якому вона просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області від 07.09.2023 № 9/ДПР-23 та рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 30.11.2023 щодо залишення без змін рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 .
Позовна заява не відповідала вимогам, установленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тому ухвалою суду від 18.12.2023 була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали суду від 18.12.2023, від позивача на електронну адресу суду 22.12.2023 надійшов супровідний лист, до якого долучено копію квитанції про доплату ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1073,60 грн.
Ухвалою суду від 27.12.2023 прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження суддею Кучугурною Н.В. одноособово; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; витребувано у відповідачів належним чином засвідчені копії матеріалів дисципілнарного провадження, за наслідками якого були прийняті оскаржувані у цій справі рішення.
22.01.2024 представником Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури подано відзив на позовну заяву, до якого долучено заяву про залишення позову без розгляду.
В обгрунтування клопотання представник відповідача-1 зазначає, що рішення про дисциплінарну відповідальність може бути оскаржено у 30-денний строк з дня його винесення до ВКДКА чи до суду. Представник ВКДКА стверджує, що оскарження рішення КДКА від 07.09.2023 до ВКДКА не є досудовим порядком врегулювання спору, а тому, з урахуванням встановлених спеціальних строків оскарження у судовому порядку такого рішення, які, на його думку, є пропущеними позивачем, позовну заяву у частині оскарження рішення КДКА слід залишити без розгляду.
У підготовчому судовому засіданні 08.02.2024 позивачем оголошено заяву про поновлення строку на подання позову, в обгрунтування якої ОСОБА_1 зазначила про те, що на момент подання позову в частині вимог про оспорювання рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області від 07.09.2023 № 9/ДПР-23, нею був пропущений строк для звернення з цим позовом до суду з поважних причин, у зв`язку із тим, що позивач спочатку оскаржила зазначене рішення до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, яка могла його змінити чи скасувати. Тому, на думку позивача, спір з цього питання виник з моменту проголошення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури рішення від 30.11.2023. Так, повний текст рішення було направлено на адресу позивача 22.12.2023, тоді як позовна заява подана до суду 07.12.2023, тобто протягом тридцяти днів з дня його прийняття, в межах строку звернення до адміністративного суду. Враховуючи викладені обставини, позивач просить суд поновити їй строк для звернення до суду з у частині оскарження рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області від 07.09.2023 № 9/ДПР-23.
Поряд з цим, у судове засідання 08.02.2024 представники відповідачів не з`явились.
Відповідач-1 причин неявки суду не повідомив.
Відповідач-2 звернувся до суду з клопотанням про відкладення підготовчого судового засідання з причин, які суд визнає поважними.
Поряд з цим, суд зазначає, що вказане клопотання було отримано і зареєстровано судом уже після проведення 08.02.2024 судового засідання, про що свідчить інформація з КП "ДСС".
Заслухавши пояснення позивача та розглянувши заяву про поновлення строку на подання позову, суд зазначає таке.
Згідно з частиною першою, третьою, четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 5 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (надалі - Закон № 5076-VI).
Згідно з частиною першою статті 42 Закону № 5076-VI, адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії.
Отже, Законом № 5076-VI передбачено спеціальну процедуру оскарження рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів, надаючи альтернативу оскарження - чи до суду, чи до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
При цьому, звернення позивача зі скаргою до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури не є досудовим порядком вирішення спору, оскільки законодавець чітков изначив право на оскарження такого рішення або до суду, або до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. При цьому позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 95946021) зазначив, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

З матеріалів справи видно, що позивач скористалась своїм правом на оскарження спірного рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області від 07.09.2023 №9/ДПР-23, звернувшись у тридцятиденний строк до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 30.11.2023 залишено без змін рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 , а вже 07.12.2023 позивач звернулась до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Наведене свідчить про те, що позивач вживала активні дії щодо захисту порушених, за її доводами, прав.

Так, згідно з ч.1, ч.2 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі Беллет проти Франції (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop.42, пункт 36).

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи Скордіно проти Італії, Ятрідіс проти Греції).

Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

В абзаці 7 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 вказано, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційними скаргами ОСОБА_4 , товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Еко-вугілля України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини першої статті 79 Закону України "Про банки і банківську діяльність" від 24 червня 2020 року № 6-р(ІІ)/2020 зазначено, що Конституційний Суд України вважає, що гарантування приписом частини другої статті 55 Конституції України кожному права на доступ до суду з метою оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень є вимогою принципу верховенства права. Такий доступ не означає автоматичної незаконності цих рішень, дій або бездіяльності, а спрямований на перевірку у судовому порядку їх законності та правомірності, що не лише забезпечує ефективний захист прав, свобод кожної особи, якої стосується неправомірна діяльність суб`єктів владних повноважень, а й сприяє підтримці законності та правопорядку в цілому шляхом виявлення та усунення нелегітимних проявів у такій діяльності.

З огляду на викладене, а також враховуючи доводи позивача викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду щодо поважності пропуску строку, суд дійшов висновку про доведеність поважності причин пропуску строку звернення до суду та поновлення такого строку.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 160, 161, 173, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог щодо оскарження рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області від 07.09.2023 №9/ДПР-23 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовними вимогами щодо оскарження рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області від 07.09.2023 №9/ДПР-23.

Ухвала набирає законної 07.02.2024 та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 12.02.2024.

Суддя Н.В. Кучугурна