Справа № 200/7016/23
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року справа №200/7016/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року по справі №200/7016/23 (суддя І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Державної судової адміністрації України, у якому просив:

- визнати протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати помічнику судді Дружківського міського суду Донецької області щомісячної надбавки за роботу з особливими умовами праці за листопад 2023 року на підставі абзацу 2 підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 928 від 25 серпня 2023 року, обчисленої в розмірі виходячи згідно з положеннями викладеними в пункті 2 цієї ж постанови;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (Код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020), належної надбавки за роботу з особливими умовами праці за листопад 2023 року на підставі абзацу 2 підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 928 від 25 серпня 2023 року, обчисленої в розмірі виходячи згідно з положеннями викладеними в пункті 2 цієї ж постанови.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що судовий орган, який є державним органом, не може вважатися установою, закладом та організацією, що фінансуються з державного бюджету в розумінні Постанови № 928, а тому дія цієї Постанови не розповсюджується на позивача. Це твердження суду прямо суперечить статті 130 Конституції України та чинним відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Позивач наполягає на тому, що Дружківський міський суду Донецької області є державною організацією, що фінансується з державного бюджету, про що свідчить запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом . Окрім того, жоден із відповідачів не навів заперечень проти того, що суд дійсно є установою, закладом та організацією, що фінансуються з державного бюджету.

Сукупне застосування норм постанов № 391 та № 928 полягає у одночасному застосуванні діючих положень цих постанов. А пріорітет у застосуванні положень які суперечать одне одному в цих же постановах віддається саме тій нормі, яка була прийнята пізніше.

В даному випадку у взаємовиключних нормах застосуванню підлягають правові норми викладені в абзацах 1, 2 підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2023 року № 928, незважаючи на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. № 391 не втратила чинності станом на теперішній час.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач з 01.03.2018 року працює на посаді помічника судді Дружківського міського суду Донецької області.

Листом від 02.10.2023 року позивач звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, у якому просив повідомити на яких підставах йому не нараховується щомісячна надбавка за роботу з особливими умовами праці, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2023 року № 928.

На наведене звернення, відповідач 1 листом від 30.10.2023 року № 03-1437 повідомив позивача про те, що на виконання постанови КМУ Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану №391 від 25.04.2023 року працівникам Дружківського міського суду Донецької області, які виконують свої повноваження безпосередньо на територіях можливих бойових дій, нараховуються та виплачуються посадові оклади з урахуванням коефіцієнта 1,5 відповідно до фактично відпрацьованого часу згідно наказів керівника апарату Дружківського міського суду Донецької області.

Відповідно пункту 4 Постанови № 391 працівникам державних органів, які безпосередньо здійснюють свої повноваження на територіях можливих чи активних бойових дій та яким підвищуються розміри посадових окладів відповідно до підпункту 1 цього пункту, інші виплати за роботу з особливими умовами праці, визначені актами Кабінету Міністрів України, не встановлюються.

У зв`язку із вищевикладеним не має законної можливості виконувати Постанову Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2023 року № 928.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Статтею 157 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-УІІІ Про судоустрій і статус суддів встановлено, що кожний суддя має помічника (помічників), статус і умови діяльності якого (яких) визначаються цим Законом та Положенням про помічника судді, затвердженим Радою суддів України.

Положення про помічника судді затверджене рішенням Ради суддів України від 18.05.2018 №21, пунктом 1 якого визначено, що відповідно до частини 1 статті 157 Закону України Про судоустрій і статус суддів кожний суддя має помічника (помічників), статус і умови діяльності якого (яких) визначаються цим Законом та Положенням про помічника судді, затвердженим Радою суддів України. Правовий статус, умови діяльності помічників судді визначаються Законом України Про судоустрій і статус суддів, статтею 92 Закону України Про державну службу, нормативно-правовими актами з питань оплати праці працівників патронатних служб і цим Положенням. Посади помічників судді належать до посад патронатної служби, на які не поширюється дія Закону України Про державну службу, крім статті 92 Закону України Про державну службу.

Згідно пункту 15 цього Положення оплата праці помічника судді встановлюється відповідно до Законів України "Про судоустрій і статус суддів", "Про оплату праці" і нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, що регулюють умови оплати праці працівників патронатних служб, у тому числі в системі правосуддя.

У відповідності до вимог статті 2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР Про оплату праці структура заробітної плати становить:

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Умови оплати праці працівників патронатних служб у державних органах затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1112 Про умови оплати праці працівників державних органів, на яких не поширюється дія Закону України Про державну службу.

Згідно пунктів 3, 4 цієї постанови керівником Апарату Верховної Ради України, Керівником Офісу Президента України, Державним секретарем Кабінету Міністрів України, державним секретарем міністерства, керівником державного органу або заступником керівника, на якого покладено функції керівника апарату, керівником апарату Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, за пропозицією посадової особи, при якій утворено патронатну службу, або голови депутатської фракції (депутатської групи) у Верховній Раді України у межах затвердженого фонду оплати праці відповідного державного органу:

1) установлюються: конкретні розміри посадових окладів - відповідно до схем посадових окладів (у коефіцієнтах), визначених згідно з пунктом 2 цих Умов; надбавка за інтенсивність праці; надбавка за виконання особливо важливої роботи - до 100 відсотків посадового окладу.

У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни надбавка скасовується або її розмір зменшується;

2) здійснюється преміювання працівників патронатної служби відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи у межах фонду преміювання відповідного державного органу.

Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників патронатних служб визначаються у положенні про преміювання, що діє у відповідному державному органі;

3) надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника патронатної служби.

Працівникам патронатної служби виплачується: надбавка у відсотках до посадового окладу за вислугу років у державних органах у таких розмірах: понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків посадового окладу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 391 Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану ( далі Постанова №391) встановлено, що на період воєнного стану для працівників державних органів (крім працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами; військовослужбовців; осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), які безпосередньо здійснюють свої повноваження: на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, посадові оклади визначаються з урахуванням коефіцієнта 1,5.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, Дружківська міська територіальна громада віднесена до території можливих бойових дій, у зв`язку з чим оклади працівників апарату Дружківського міського суду, а в тому числі і оклад позивача, визначаються з урахуванням коефіцієнта 1,5.

Підпунктом 4 пункту 1 Постанови № 391 визначено, що працівникам державних органів, які безпосередньо здійснюють свої повноваження на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та яким підвищуються розміри посадових окладів відповідно до підпункту 1 цього пункту, інші виплати за роботу з особливими умовами праці, визначені актами Кабінету Міністрів України, не встановлюються.

Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 25 серпня 2023 року № 928 Деякі питання оплати праці працівників підприємств, установ, закладів та організацій під час воєнного стану (далі - постанова №928), пунктом 1 якої (в редакції, чинної у спірний період) визначено, що на період воєнного стану працівникам установ, закладів та організацій, що фінансуються з державного бюджету, які безпосередньо виконують обов`язки та завдання, виплачується щомісячна надбавка за роботу з особливими умовами праці (далі - надбавка) за фактично відпрацьований час: на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, у граничному розмірі 50 відсотків посадового окладу.

За приписами пункту 2 цієї постанови розмір надбавки визначається керівником відповідної установи, закладу та організації за погодженням з головним розпорядником бюджетних коштів у межах фонду оплати праці та за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), а в разі відсутності первинної профспілкової організації - з вільно обраними та уповноваженими представниками (представником) працівників.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється надбавка, та розташування робочих місць таких працівників визначаються керівником відповідної установи, закладу та організації шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, включених до переліку територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливих бойових дій).

Керівники установ, закладів та організацій несуть персональну відповідальність відповідно до закону за нецільове використання бюджетних коштів під час встановлення надбавок працівникам, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, включених до переліку територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливих бойових дій), та забезпечують недопущення встановлення таких надбавок працівникам, які перебувають за межами відповідних територій.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що Постановою №928 встановлено виплату щомісячної надбавки за роботу з особливими умовами праці ( на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією) працівникам установ, закладів та організацій, що фінансуються з державного бюджету; граничний розмір цієї надбавки - 50 відсотків посадового окладу; розмір надбавки визначається керівником відповідної установи, закладу та організації за погодженням з головним розпорядником бюджетних коштів у межах фонду оплати праці та за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), а в разі відсутності первинної профспілкової організації - з вільно обраними та уповноваженими представниками (представником) працівників.

Як встановлено судом та не заперечується позивачем, останньому на виконання вимог підпункту 1 пункту 1 Постанови №391 нараховується та виплачується посадовий оклад з урахуванням коефіцієнта 1,5 за фактично відпрацьований час протягом місяця на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що є збільшенням окладу на 50%.

Отже, позивач вже отримує компенсацію за роботу в особливих умовах праці - на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Підпунктом 4 пункту 1 Постанови № 391 чітко визначено, що працівникам державних органів, які безпосередньо здійснюють свої повноваження на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та яким підвищуються розміри посадових окладів відповідно до підпункту 1 цього пункту, інші виплати за роботу з особливими умовами праці, визначені актами Кабінету Міністрів України, не встановлюються.

Постанова № 391 є чинною, зміни не вносилися, а тому колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач у межах спірних правовідносин правомірно керувався положеннями Постанови № 391.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що на позивача не розповсюджуються положення Постанови №928.

У межах спірних правовідносин, колегія суддів не вбачає колізії норм права, а тому посилання позивача на лист Міністерства юстиції України № 758-0-2-08-19 від 26 грудня 2008 року не прийнято до уваги.

Колегія суддів також звертає увагу на положення пункту 5 Постанови №928, якою визначено, що дія цієї постанови не поширюється на працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, та працівників інших державних органів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність протиправності дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати позивачу щомісячної надбавки за роботу з особливими умовами праці за листопад 2023 року на підставі абзацу 2 підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 928 від 25 серпня 2023 року, а тому вимоги позивача задоволенню не підлягають.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо відсутності у позивача права на отримання надбавки за роботу з особливими умовами праці за листопад 2023 року на підставі абзацу 2 підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 928 від 25 серпня 2023 року.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року по справі №200/7016/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року по справі №200/7016/23 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко