Справа № 520/19825/23
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 р. № 520/19825/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Владислава Єгупенка,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Богодухівської міської ради Харківської області (Харківська область, Богодухівський р-н, м.Богодухів, пл.Соборності,2) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач просила визнати протиправним та скасувати рішення XLII позачергової сесії VIII скликання Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023р. № 6339-VIII про відмову в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки. Зобов`язати Богодухівську міську раду Харківської області надати дозвіл на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) площею 4,83 умовних кадастрових гектарів на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 09.03.2011 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення XLII позачергової сесії VIII скликання Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023р. № 6339-VIII про відмову в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, є протиправним.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 09.03.2011 року (справа №2004/2-116/2011) за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності на земельну частку (пай) у розмірі 4,83 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, з виділенням її із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області.

В адміністративному позові позивач зазначив, що при розгляді справи, Шарівська селищна рада Богодухівського району Харківської області надала до суду довідку № 645 від 03.03.2009р., згідно якої, на її території невикористаний резервний земельний фонд становить 53,8га., які розташовані за межами населеного пункту.

В березні 2023 року позивач звернулася до відповідача - Богодухівської міської ради Харківської області із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) площею 4,83 умовних кадастрових гектарів на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 09.03.2011 року (справа № 2004/2-116/2011). До заяви позивач додала копію рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 09.03.2011р. та копію свого паспорта громадянина України.

Рішенням XLII позачергової сесії VIII скликання Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023р. № 6339-VIII позивачу було відмовлено в наданні дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель резервного фонду з подальшою безоплатною передачею її у приватну власність, площею 4,83 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Богодухівської міської ради (колишня Шарівська селищна рада), Богодухівського району Харківської області, у зв`язку з невідповідністю поданої заяви (згідно з вимогами ст.79-1 ч.5-Земельного кодексу України формування земельної ділянки передбачає: визначення її площі, меж і внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, частина 5 цієї ж статті передбачає: формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок), а у зв`язку з тим, що під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється, а отже надання дозволу буде суперечити вимогам п.п.5 п.27 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Із зазначеним рішенням Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023р. №6338-VIII позивач не згодна, що стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України №2768-ІІІ від 25 жовтня 2001 року /далі - ЗК України/.

Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з частинами першою та другою статті 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Положеннями ч. 3 ст. 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою цієї статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що будь-який громадянин України має право звернутися до уповноваженого органу із клопотанням та визначеними законодавством документами щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою визначені частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України та їх перелік є вичерпним.

В той же час, як встановлено судом, підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало посилання на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", а саме на пп.5 п.27 Перехідних положень Земельного кодексу України, а також невідповідність поданої заяви вимогам ч.5 ст.79-1 ЗК України.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На дату ухвалення оскаржуваного рішення сільської ради, так і станом на час розгляду цієї справи в суді в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року № 389-VIII.

Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07 квітня 2022 року, внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до Земельного кодексу України.

Вказаним Законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, як безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

З системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Тобто, вказане правило стосується виключно порядку безоплатної передачі земель державної та комунальної власності (в тому числі надання дозволів на розроблення проектів землеустрою), в той час як прямої заборони на надання дозволу на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі у приватну власність земель, що не належать до земель державної або комунальної власності, чинне законодавство не містить.

З огляду на матеріали справи, судом встановлено, що рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 09.03.2011 року (справа №2004/2-116/2011) за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності на земельну частку (пай) у розмірі 4,83 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, з виділенням її із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області.

Від так звернення до відповідача обумовлено не метою отримання земельної ділянки із фонду державної або комунальної власності, а здійснено з метою реєстрації та оформлення права власності на земельну ділянку, що свідчить протиправність оскаржуваного рішення відповідача в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Суд зазначає, заборони, передбачені підпунктом 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України стосуються процедури безоплатної передачі земельних ділянок з комунальної та державної власності відповідно до Земельного кодексу України.

Наразі Закон не містить будь-яких заборон чи особливостей виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) в період дії воєнного стану. Відповідно до норм чинного законодавства підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення XLII позачергової сесії VIII скликання Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023р. № 6339-VIII про відмову в наданні позивачу дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та, як наслідок, скасування вказаного рішення відповідача.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язати Богодухівську міську раду Харківської області надати дозвіл на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) площею 4,83 умовних кадастрових гектарів на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 09.03.2011 року, суд зазначає, що адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, суди не наділені повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

У зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) площею 4,83 умовних кадастрових гектарів на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 09.03.2011 року, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Богодухівської міської ради Харківської області (Харківська область, Богодухівський р-н, м.Богодухів, пл.Соборності,2) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення XLII позачергової сесії VIII скликання Богодухівської міської ради Харківської області від 23.05.2023р. № 6339-VIII про відмову в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки.

Зобов`язати Богодухівську міську раду Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) площею 4,83 умовних кадастрових гектарів на території Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, із земель резервного фонду Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 09.03.2011 року, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань до Богодухівської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Владислав ЄГУПЕНКО