Справа № 580/9245/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

12 лютого 2024 року справа № 580/9245/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом керівника релігійної організації РЕЛІГІЙНОЇ ГРОМАДИ ПАРАФІЇ СВЯТИТЕЛЯ МИКОЛАЯ ЧУДОТВОРЦЯ ЧЕРКАСЬКОЇ ЄПАРХІЇ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ М. КАМ?ЯНКА Пограничного Юрія Степановича до Черкаської обласної державної адміністрації (Черкаської обласної військової адміністрації), Державного реєстратора Штрика Євгена Анатолійовича про визнання протиправними дій та скасування рішення,

встановив:

Керівник релігійної організації РЕЛІГІЙНОЇ ГРОМАДИ ПАРАФІЇ СВЯТИТЕЛЯ МИКОЛАЯ ЧУДОТВОРЦЯ ЧЕРКАСЬКОЇ ЄПАРХІЇ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ М. КАМ?ЯНКА Пограничний Юрій Степанович (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Черкаської обласної державної адміністрації (Черкаської обласної військової адміністрації) (далі Черкаська ОДА, відповідач-1), Державного реєстратора Штрика Євгена Анатолійовича (далі реєстратор, відповідач-2) в якому, з урахуванням позову у новій редакції просить:

- визнати протиправним та скасувати Розпорядження Голови Черкаської обласної державної (військової) стосовно реєстрації статуту Релігійної громади РЕЛІГІЙНОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ ПАРАФІЇ СВЯТИТЕЛЯ МИКОЛАЯ ЧУДОТВОРЦЯ ЧЕРКАСЬКОЇ ЄПАРХІЇ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ (ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ УКРАЇНИ) М. КАМ`ЯНКА в новій редакції з новою юридичною назвою;

- визнати протиправною дію та скасувати запис державного реєстратора Штрика Є. А. про державну реєстрацію внесення змін до установчих документів юридичної особи РЕЛІГІЙНОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ РЕЛІГІЙНОЇ ГРОМАДИ СВЯТИТЕЛЯ МИКОЛАЯ ЧУДОТВОРЦЯ ЧЕРКАСЬКОЇ ЄПАРХІЇ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ М. КАМ`ЯНКА в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 018000122 від 26.09.2023.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що внаслідок неправомірних дій відповідачів було порушено право позивача на свободу совісті та віросповідання, а протиправна зміна підлеглості Релігійної громади в організаційних та канонічних питаннях, порушує його право на вільне волевиявлення членства у відповідній релігійній організації і на вільний вибір сповідування релігійного культу. Вважає, що з огляду на прийняття членами Релігійної громади рішення про залишення в лоні Української Православної Церкви, тобто висловлення останніми відмови від зміни підлеглості Релігійної громади у канонічних і організаційних питаннях, статут в новій редакції, який було зареєстровано відповідачем-1, що передбачає зміну підлеглості Релігійної громади у канонічних і організаційних питаннях був прийнятий неналежним суб`єктом, тобто особами, які не мали і не мають права впливати та змінювати підлеглість Релігійної громади у вказаних питаннях. Звернув увагу, що оскільки керівник Релігійної громади є єдиною особою, уповноваженою на підписання заяви про проведення державної реєстрації будь-яких змін щодо релігійної громади, підписання та подання такої заяви до Черкаської ОДА (ОВА) було вчинено не уповноваженою особою. Крім того, як зазначає представник позивача, відповідачі не дотримались положень закону про державну реєстрацію та не перевірили наявність повноважень у заявника на звернення до Черкаської ОДА( ОВА) із відповідною заявою.

Ухвалою від 11.12.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

27.12.2023 до суду від представниці Черкаської обласної державної адміністрації надійшов відзив на позов, в якому зазначила, що спір предметно непідсудний адміністративному суду, у зв`язку із чим просила закрити провадження у справі. В обґрунтування зазначила, що зі змісту позову вбачається, що у позивача наявний спір не з обласною військовою адміністрацією чи державним реєстратором, а порушення своїх прав позивач убачає в ухваленні відповідного рішення загальними зборами членів релігійної організації про зміну канонічної підлеглості та у прийнятті нової редакції статуту. Зазначила, що рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади. Звернула увагу, що Велика Палата Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19, зазначила, що спори між релігійною організацією та її учасником (засновником, членом), пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої організації, мають розглядатись в порядку господарського судочинства.

Під час вирішення питання щодо можливості подальшого розгляду справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Термін суб`єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

При визначенні компетенції адміністративний суд виходить не лише із суб`єктного складу, а із суті спору. Так, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій, яку слід розуміти як діяльність усіх суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (переважно майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Суд врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 17.04.2018 у справі № 815/6956/15, відповідно до якої публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України (у редакції, чинній на час подання позову) господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов`язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів.

Суд встановив, що позивач оскаржує до адміністративного суду рішення суб`єктів владних повноважень, пов`язані з реєстрацією змін до установчих документів релігійної організації РЕЛІГІЙНОЇ ГРОМАДИ ПАРАФІЇ СВЯТИТЕЛЯ МИКОЛАЯ ЧУДОТВОРЦЯ ЧЕРКАСЬКОЇ ЄПАРХІЇ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ М. КАМ?ЯНКА, внесення відомостей щодо зміни складу його учасників та керівника, посилаючись при цьому на недотримання цими суб`єктами встановленого законом порядку проведення такої реєстрації.

При цьому, зміст позову свідчить, що позивач вважає, що зміни підлеглості Релігійної громади у канонічних і організаційних питаннях були прийняті неналежним суб`єктом, особами, які не мали і не мають права впливати та змінювати підлеглість Релігійної громади у вказаних питаннях.

Таким чином, звернення позивача до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту його корпоративних та майнових прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Суд врахував, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 зазначила, що спори між релігійною організацією та її учасником (засновником, членом), пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої організації, мають розглядатись в порядку господарського судочинства, з огляду на приватноправовий характер правовідносин. При цьому Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, є корпоративними в розумінні пункту 3 частини першої статті 20 ГПК незалежно від того, чи є позивач та інші учасники справи акціонерами (учасниками) юридичної особи, і мають розглядатися за правилами ГПК. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 921/36/18, від 18 березня 2020 року у справі № 466/6221/16-а, від 15 квітня 2020 року у справі № 804/14471/15, від 03 листопада 2020 року у справі № 922/88/20.

Оскільки цей спір за своєю суттю має приватноправовий характер та пов`язаний з корпоративними правовідносинами, суд доходить висновку, на нього не поширюється юрисдикція адміністративних судів і він підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Отже, розгляд Черкаським окружним адміністративним судом цієї справи, не віднесеної законом до його юрисдикції, суперечитиме вищевказаним нормам процесуального права та висновкам Європейського суду з прав людини.

Суд наголошує, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 319 КАС України порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у адміністративній справі.

Згідно ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 238, 239, 241, 243, 248, 293-295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Провадження у адміністративній справі № 580/9245/23 за позовом керівника релігійної організації РЕЛІГІЙНОЇ ГРОМАДИ ПАРАФІЇ СВЯТИТЕЛЯ МИКОЛАЯ ЧУДОТВОРЦЯ ЧЕРКАСЬКОЇ ЄПАРХІЇ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ М. КАМ?ЯНКА Пограничного Юрія Степановича до Черкаської обласної державної адміністрації (Черкаської обласної військової адміністрації), Державного реєстратора Штрика Євгена Анатолійовича про визнання протиправними дій та скасування рішення закрити.

Роз`яснити позивачу, що спір відноситься до юрисдикції господарського суду.

Повернути керівнику релігійної організації РЕЛІГІЙНОЇ ГРОМАДИ ПАРАФІЇ СВЯТИТЕЛЯ МИКОЛАЯ ЧУДОТВОРЦЯ ЧЕРКАСЬКОЇ ЄПАРХІЇ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ М. КАМ?ЯНКА Пограничному Юрію Степановичу з Державного бюджету України сплачений відповідно до квитанцій АТ Укрпошта від 03.10.2023 № судовий збір в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. та від 20.10.2023 № в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала складена в повному обсязі та підписана 12.02.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК