Справа № 520/3425/24
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12 лютого 2024 р. Справа № 520/3425/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Лук`яненко М.О., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: Міністерство оборони України (просп. Повітрофлотський, 6,м. Київ,03168), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), про встановлення факту перебування на утриманні, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

1. встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 ) на утриманні свого сина - солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 ), який зник безвісті 21.03.2023, у період з квітня 2022 року;

2. визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати з квітня 2023 року 50% розміру грошового забезпечення військовослужбовця - солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 ) його матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 ) як такій, що перебуває на утриманні свого сина- військовослужбовця;

3. зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код НОМЕР_3 ) здійснити (відновити) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 ), як такій, що перебуває на утриманні свого сина - військовослужбовця солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 ), виплату 50% розміру грошового забезпечення солдата ОСОБА_3 починаючи з квітня 2023 року, відповідно до Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх»;

4. стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 ) суму сплаченого при зверненні до суду судового збору.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

У позові ОСОБА_1 заявляє вимогу про встановлення факту її перебування на утриманні свого сина - солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісті 21.03.2023, у період з квітня 2022 року.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За приписами частин 1, 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 319 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Таким чином, вимога про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні свого сина - солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісті 21.03.2023, у період з квітня 2022 року підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Водночас, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати з квітня 2023 року 50% розміру грошового забезпечення військовослужбовця - солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такій, що перебуває на утриманні свого сина - військовослужбовця та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_3 ) здійснити (відновити) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такій, що перебуває на утриманні свого сина - військовослужбовця солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виплату 50% розміру грошового забезпечення солдата ОСОБА_3 починаючи з квітня 2023 року, відповідно до Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», пов`язаної із захистом Батьківщина, - підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Разом з тим, згідно з частиною 4 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічне правило викладене в частині 6 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку щодо неможливості об`єднання в одне провадження позовних вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Роз`єднання позовних вимог з їх подальшим розглядом адміністративним судом за таких обставин є неможливим.

Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає можливості розгляду окружним адміністративним судом позовів, у яких об`єднано вимоги, що належить розглядати за правилами різної юрисдикції.

Такий підхід щодо неможливості об`єднання позовних вимоги, що належить розглядати за правилами різної юрисдикції, спрямований головним чином на забезпечення дотримання принципу ефективного захисту порушеного права особи судом, встановленим законом.

Аналогічні висновки щодо застосування норм процесуального права викладені у постанові Верховного Суду від 22.03.2019 у справі №810/2574/18, які підлягають обов`язковому врахуванню судом першої інстанції відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 6 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо ним порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Враховуючи те, що у позовній заяві об`єднано позовні вимоги, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, наявні підстави для повернення позовної заяви позивачеві.

Частиною 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 172, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: Міністерство оборони України (просп. Повітрофлотський, 6,м. Київ,03168), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), про встановлення факту перебування на утриманні, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Лук`яненко М.О.