Справа № 580/7389/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року справа № 580/7389/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

17.08.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (відповідач 2), в якій просить:

- визнати таким, що не відповідає Конституції України та скасувати рішення відповідача щодо не зарахування при призначенні з 29.06.2023 пенсії за віком всього періоду стажу роботи згідно рішення №63 від 05.07.2023, а саме з 12.10.1987 по 10.01.1994;

- зобов`язати відповідача зарахувати вказаний стаж згідно запису в трудовій книжці НОМЕР_1 та провести відповідні перерахунки з урахуванням, що у період з 15.10.1990 по 15.10.1993 позивач знаходилась у декретній відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею 3-річного віку і в цей же період отримувала лікарняні по пологах та після народження - соціальну допомогу, що зараховуються до страхового стажу;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу згідно зі ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсійне забезпечення з 29.06.2023.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що має право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач звернулася із заявою від 28.06.2023 про призначення пенсії за віком, однак пенсійний орган рішенням від 05.07.2023 №63 відмовив їй в такому призначенні, не врахувавши страховий стаж з 12.10.1987 по 10.01.1993, у зв`язку з допущеною помилкою в наказі про звільнення. При цьому, стверджує позивач фактичне звільнення відбулось 03.01.1994. За захистом своїх прав звернулася до суду.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області проти позову заперечило. У відзиві на позовну заяву, наданому до суду 01.09.2023, відповідач 1 зазначив, що відповідач 2 за результатами розгляду заяви позивача від 28.06.2023 прийняв рішення від від 05.07.2023 № 63 про відмову у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж позивача становить 15 років 10 місяців 15 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком. Так, згідно з ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років. До страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача з 12.10.1987 по 10.01.1993 згідно з трудовою книжкою від 19.07.1978 НОМЕР_2 , оскільки дата звільнення (10.01.1993) не відповідає даті наказу про звільнення (03.01.1994).

Щодо зарахування до страхового стажу періоду відпустки для догляду за дитиною відповідач 1 зазначив, що позивач при зверненні до Головного управління не надала свідоцтво про народження дитини, що підтверджується його відсутністю в переліку документів доданих до позовної заяви. Тому, у Головного управління відсутні правові підстави для зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача.

12.09.2023 до суду надійшли пояснення позивача щодо відзиву, в яких остання зазначила, що спірний стаж підтверджується записами у трудовій книжці, а саме у записі № 5 у трудовій книжці допущена помилка в даті запису та вказано 10.01.1993 замість вірного 10.01.1994, яку виправити на теперішній час неможливо, оскільки архівні дані відсутні. При цьому, інші записи в трудовій книжці підтверджують очевидність описки.

Ухвалою від 24.07.2023 суддя позовна заява прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 18.12.2023 суд залучив до участі в адміністративній справі №580/7389/23 в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Відповідач 2 відзиву на позовну заяву не надав. Копію ухвали від 18.12.2023, якою суд залучив до участі в цій справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та запропонував Головному управлінню надати до суду відзив на позовну заяву, відповідач 2 отримав 18.12.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач у справі ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними паспорта НОМЕР_3 , виданого Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області.

28.06.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Заява за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.07.2023 №63 у призначенні позивачу пенсії за віком відмовлено у зв`язку з відсутністю стажу роботи для призначення пенсії.

Встановлено, що відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний вік, визначений, становить 60 років, вік заявниці 62 роки 11 місяців 29 днів; необхідний страховий стаж становить 20 років, страховий стаж позивача становить 15 років 10 місяців 15 днів.

До страхового стажу не зараховано період з 12.10.1987 по 10.01.1993 згідно з трудовою книжкою від 19.07.1978 НОМЕР_2 , оскільки дата звільнення не відповідає даті наказу про звільнення (03.01.1994).

Додатково зазначено, що для зарахування до страхового стажу періоду з 12.10.1987 по 10.01.1993 необхідно надати уточнюючу довідку про роботу, видану на підставі первинних документів.

Дата, з якої позивач матиме право на пенсійну виплату 30.06.2025.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивача про прийняте відповідачем 2 рішення про відмову в призначенні пенсії шляхом направлення листа від 10.07.2023 № 2300-0204-8/45067.

Не погоджуючись із рішенням про відмову в призначенні пенсії за віком, позивач звернулась з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV) від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV) є спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Частиною 1 статті 26 зазначеного Закону встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Статтею 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування..

Відповідно до пункту першого Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту третього Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно з пунктами 23, 24 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 № 162 (втрата чинності 29.07.1993) (далі Інструкція № 162) трудові книжки і вкладиші до них заповнюються мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташоване дане підприємство, установа, організація, і на офіційній мові СССР.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкція № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5 Інструкції № 162).

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів (пункт 2.8 Інструкції № 162).

Відповідно до 2.12 Інструкції № 162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Суд встановив, що відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 19.07.1978 позивач у спірний період з 12.10.1987 прийнята на посаду штукатура-маляра в Черкаську спеціалізовану госпрозрахункову дільницю по замовленням населення (№ запису 3) та 10.01.1993 звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (№ запису 5).

Підставою відмови у призначенні позивачу пенсії за віком у спірному рішенні зазначено те, що дата звільнення (10.01.1993) не відповідає даті наказу про звільнення (03.01.1994).

Так, дійсно в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 19.07.1978 як підстава внесення запису про звільнення позивача 10.01.1993 за власним бажанням ст. 38 КЗпП України зазначено «пр. 01-к от 03.01.94 г.» (№ запису 5). Вказана обставина стала підставою для прийняття відповідачем рішення від 05.07.2023 №63.

Зазначений в трудовій книжці запис про звільнення завірений печаткою підприємства та підписом інспектором відділу кадрів.

Разом з тим, суд взяв до уваги, що позивач у позові стверджу,є що фактичне звільнення відбулося 03.01.1994. Однак, позивач не надала ні пенсійному органу, ні суду відповідну уточнюючу довідку про роботу, зокрема, про фактичну дату її звільнення, видану на підставі первинних документів. Як і не надала докази звернення до підприємства, на якому працювала у спірний період, чи архівної установи щодо надання такої уточнюючої довідки.

Вирішуючи правомірність оскаржуваного рішення від 05.07.2023 №63, суд враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 19.12.2019 у справі №370/541/17, в якій суд звернув увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

При цьому, право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних.

Суд виходить з того, що розбіжності між датою звільнення та датою наказу не є беззаперечним доказом відсутності у позивача страхового стажу у зазначений період.

З огляду на зазначене, посилання відповідача як на підставу для відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу є необгрунтованим.

Так, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

За встановлених обставин, суд вважає посилання відповідача на розбіжність у даті звільнення позивача та даті наказу про звільнення формальною обставиною та не є достатньою підставою для не врахування до страхового стажу позивачу періоду роботи з 12.10.1987 по 10.01.1993, тобто періоду роботи, який є меншим у порівнянні з датою наказу про звільнення (03.01.2004), а отже є безспірним.

Таким чином, період роботи з 12.10.1987 по 10.01.1993, зазначений у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 19.07.1978, підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Враховуючи вказані обставини, рішення відповідача від 05.07.2023 №63 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про скасування спірного рішення відповідача 2 щодо не зарахування при призначенні пенсії періоду стажу роботи з 11.01.1993 по 10.01.1994 суд не вбачає підстав для його зарахування, адже позивач не довела належними доказами, що датою її звільнення є 10.01.1994. Більш того, в трудовій книжці датою наказу про звільнення зазначено « 03.01.1994».

Водночас, суд врахував, що відповідач 2 рішенням від 05.07.2023 №63 не зарахував позивачу період з 12.10.1987 до 10.01.1993, тобто спірним є саме період до 10.01.1993, а не до 10.01.1994, як просить позивач у позові.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача 1 провести відповідні перерахунки з урахуванням, що у період з 15.10.1990 по 15.10.1993 позивач знаходилась у декретній відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею 3-річного віку і в цей же період отримувала лікарняні по пологах та після народження - соціальну допомогу, що зараховуються до страхового стажу, суд зазначає, що відповідно до розписки-повідомлення до заяви про призначення пенсії від 30.09.2019 позивач не надала відповідачу свідоцтво про народження дитини, а отже у відповідача були відсутні підстави для зарахування періоду догляду за дитиною до страхового стажу позивача. Відмова відповідача в зарахуванні часу догляду за дитиною до страхового стажу відсутня, а отже спір з цього питання між позивачем та пенсійним органом не виник. У зв`язку з цим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У спірному випадку відповідач 2 належними та допустимими доказами не довів правомірності прийнятого рішення щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є обгрунтованими.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Під час розгляду цієї справи суд надав оцінку тим підставам, які, на думку відповідача 2, перешкоджали призначенню позивачу пенсії за віком відповідно до ст 26 Закону № 1058-IV.

Разом з тим, у зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення, процедура розгляду питання про призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ст 26 Закону № 1058-IV вважається незакінченою і пенсійний орган, реалізуючи свої законні повноваження щодо призначення пенсії, повинен повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, оскільки саме Пенсійний фонд України є тим органом до компетенції якого віднесена функція щодо обрахунку страхового стажу, обчислення розміру пенсії, та вирішення питання щодо наявності права у особи на пенсію. Суд вказує, що пенсійним органом не надано оцінку наявності у позивача права на пенсію із урахуванням спірного періоду роботи у сукупності із іншими критеріями, які дають право на пенсію державного службовця та її розмір.

Тому, суд не може підмінити цей державний орган та прийняти замість такого суб`єкта владних повноважень рішення, або ж надати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, віднесених до компетенції такого органу, адже такі дії виходять за межі визначених для суду повноважень законодавцем.

З огляду на викладене, належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 05.07.2023 №63, зобов`язання зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 12.10.1987 по 10.01.1993, зазначений у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 19.07.1978, та повторно розглянути заяву позивача від 28.06.2023 про призначення пенсії.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з частковим задоволення позову судові витрати підлягають розподілу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн, отже на відповідача покладаються судові витрати у сумі 536,80 грн (розрахунок: 1073,60/2).

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 05.07.2023 № 63.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, 10, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) період роботи з 12.10.1987 по 10.01.1993, відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 19.07.1978.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, 10, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) від 28.06.2023 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення щодо призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, 10, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО