Справа № в/560/10020/21
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 лютого 2024 року

м. Київ

справа № в/560/10020/21

адміністративне провадження № К/990/4342/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Стрелець Т.Г., Рибачука А.І.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.10.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2024 у справі № 560/10020/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29 липня 2021 року №6634-5813/С-03/8-2200/21 «Про відмову ОСОБА_1 у перерахунку і виплаті пенсії відповідно статей 50 і 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (Закон №796-ХІІ) з 01 січня 2015 року з врахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок і виплатити пенсію ОСОБА_1 відповідно статей 50 і 54 Закону №796-ХІІ, з 01 січня 2015 року в розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком з врахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в подальшому проводити виплатити пенсію ОСОБА_1 відповідно статей 50 і 54 Закону №796-ХІІ, в розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком;

- стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 000 гривень.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.11.2021, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2022, у задоволенні позову відмовлено.

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення у зв`язку із виключними обставинами, та просив:

- скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 560/10020/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області;

- ухвалити нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії.

Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 31.10.2023 визнав неповажною причину пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 із заявою про перегляд рішення за виключними обставинами. Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку із виключними обставинами у справі №560/10020/21, повернув заявникові без розгляду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2024 ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.10.2023 залишено без змін.

Не погодившись із прийнятими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно із частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Надаючи оцінку наведеним у касаційній скарзі доводам скаржника, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Водночас законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строків на звернення із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд за виключними обставинами, суд першої інстанції, з доводами якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходили з того, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 363 Кодексу адміністративного судочинства України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятою статті 361 цього Кодексу, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання наведених заявником причин пропуску строку на подання заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами поважними, оскільки вони не підтверджені належними доказами, а доводи скаржника не підтверджують наявності об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному зверненню до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами у даній справі.

Як встановлено судами попередніх інстанцій в обґрунтування своїх вимог заявник зазначав, що істотною обставиною, яка не була встановлена судом та не була відома на час розгляду справи в суді є те, що Перший сенат Конституційного Суду України 13 вересня 2023 року у справі №3-51/2021(115/21), за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України ухвалив Рішення. Таким Рішенням Положення пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, за якою норми і положення статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано неконституційним та таким, що утрачає чинність із дня ухвалення цього Рішення.

Позивач вказував, що 15 вересня 2023 року йому стали відомі ці обставини, які вважає істотними для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.10.2023 заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Запропоновано заявнику пояснити, чи дійсно заява подана в порядку перегляду справи за нововиявленими обставинами, адже підставою зазначено, зокрема, рішення Першого сенату Конституційного Суду України №3-51/2021 (115/21) від 13.09.2023, з урахуванням п.1 ч. 5 ст. 361 КАС України, відповідно до якого підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане. Тобто, вказати: заява подана на підставі ч.2 ст.361 КАС України чи на підставі ч.5 ст.361 КАС України з урахуванням строків подання відповідних заяв, зокрема, подання клопотання, відповідно до вимог п.4 ч.3 ст.364 КАС України чи іншого вказаного у главі 3 КАС України (Перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами) .

26.10.2023 на виконання вимог ухвали суду від 25.10.2023 до суду надійшла заява про перегляд рішення у зв`язку із виключними обставинами, в якій ОСОБА_1 , керуючись п.1 ч. 5 ст. 361 КАС України, просив:

- скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 560/10020/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області;

- ухвалити нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії.

Як встановлено судом першої інстанції, Перший сенат Конституційного Суду України 13 вересня 2023 року у справі №3-51/2021(115/21), за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України ухвалив Рішення. Цим Рішенням Положення пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, за якою норми і положення статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано неконституційним та таким, що утрачає чинність із дня ухвалення цього Рішення. Вказане Рішення оприлюднене 13.09.2023.

До суду заявник звернувся з цією заявою 24.10.2023, тобто, з пропущенням строку звернення, зазначеного у п.4 ч.1 ст. 363 КАС України.

Також 26.10.2023, на виконання вимог ухвали від 25.10.2023, заявник разом із заявою про перегляд рішення у зв`язку із виключними обставинами подав клопотання про поновлення пропущеного з поважних причин строку. Як встановлено судами, клопотання обґрунтоване тим, що 18.09.2023 заявник звернувся до Сьомого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд рішення у цій справі у зв`язку із нововиявленими обставинами.

23.10.2023 Сьомий апеляційний адміністративний суд, розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2022 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, ухвалив: заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами Постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2022 повернув заявнику без розгляду.

Разом з тим, як правильно зазначено судами попередніх інстанцій, юридична необізнаність, на яку посилається заявник, не може визнаватися тією непереборною обставиною, явищем чи фактором, що завадили йому з дотриманням установлених законом строків звернутися до суду.

Отже, Верховний Суд констатує, що суди попередніх інстанцій, дійшовши висновку про відсутність підстав для визнання поважними наведених заявником причин пропуску строку на подання заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, вірно застосували положення частини першої статті 363, частини п`ятої статті 366 Кодексу адміністративного судочинства України, правильне її застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.

Враховуючи, що зміст ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.10.2023 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2024, свідчить про правильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.10.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2024 у справі № 560/10020/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

СуддіС.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець А.І. Рибачук