Справа № 160/32958/23
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
18.12.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «Фірма «Агропромсервіс» до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №006305 від 24.11.2023, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті відносно Приватного підприємства «Фірма «Агропромсервіс»;
- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №006306 від 24.11.2023, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті відносно Приватного підприємства «Фірма «Агропромсервіс»;
- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №006307 від 24.11.2023, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті відносно Приватного підприємства «Фірма «Агропромсервіс»;
- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №006308 від 24.11.2023, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті відносно Приватного підприємства «Фірма «Агропромсервіс».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорювані рішення є протиправним, так як результати вимірювання, здійснені посадовими особами управління Укртрансбезпеки, не можна вважати достовірними, оскільки такі вимірювання здійснені із порушеннями чинного законодавства. Представник позивача також наголошує на тому, що відповідачем порушено порядок розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме повідомлення про розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт надійшло за один календарний день до дати його проведення. Таким чином, на думку представника позивача, вказане ставить під сумнів висновки відповідача, на підставі яких складено спірні постанови. А тому, на підставі зазначеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
21.12.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
01.02.2024 року Державною службою України з безпеки на транспорті надано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву.
Також представником відповідача зазначено, що виконуючи вимоги пп. 5-1 п. 2 Порядку 879 посадовими особами відділу було проведено саме документальний контроль та встановлено вагу брутто (тобто маси транспортного засобу з товаром ) на підставі наданих водіями для перевірки відвисних талонів та складено відповідні акти про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № АВ000856 від 27.09.2023 та № АВ000867 від 27.09.2023. Таким чином, на думку представника відповідача, позивач помилково вважає, що посадовими особами відповідача було проведено саме точний габаритно-ваговий контроль. А, відповідно, доводи щодо неправомірності дій інспекторів при проведенні габаритно-вагового контролю не відповідають дійсності та не заслуговують на увагу.
07.02.2024 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Приватне підприємство «Фірма «Агропромсервіс» є суб`єктом підприємницької діяльності.
19.09.2023 року між ТОВ «Нікопрогресбуд» (Орендодавець) та ПІІ «Фірма «Агропромсервіс» (Орендар) укладено договір оренди техніки (з екіпажем) №37/09.
25.09.2023 року ПІІ «Фірма «Агропромсервіс», на підставі договору оренди техніки (з екіпажем) №37/09 від 19.09.2023 року, отримано у платне користування дві одиниці техніки, а саме: спеціалізований вантажний самоскид марки «VOLVO» (реєстраційний номерний знак: НОМЕР_1 ), а також спеціалізований вантажний самоскид марки «SCANIA» (реєстраційний номерний знак: НОМЕР_2 ).
25.09.2023 року між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ПП «Фірма «Агропромсервіс» (Перевізник) укладено договір перевезення №SWT139-3/7-2023, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Перевізник зобов`язується доставляти (перевозити) автомобільним транспортом довірений йому Замовником (Відправником) вантаж з пункту (місця) відправлення до пункту (місця) призначення і видавати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачеві вантажу), а Замовник (Відправник) зобов`язується сплачувати за перевезення вантажу узгоджену заздалегідь плату».
27.09.2023 року Посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області проводилась рейдова перевірка у м. Запоріжжя, вул. Хортицька, 1, в результаті якої були зупинені транспортні засоби, а саме:
- марки VOLVO, державний номер НОМЕР_1 ;
- марки SCANIA, державний номер НОМЕР_2 .
Під час габаритно-вагового контролю (документальний контроль) посадовими особами Укртрансбезпеки транспортного засобу марки VOLVO, державний номер НОМЕР_1 , було встановлено, що повна маса транспортного засобу складала 43,1 т., при допустимій 38 т., що складає 13,4 % перевищення параметрів від нормативу.
Під час габаритно-вагового контролю (документальний контроль) посадовими особами Укртрансбезпеки транспортного засобу марки SCANIA, державний номер НОМЕР_2 , було встановлено, що повна маса транспортного засобу складала 44,7 т., при допустимій 38 т., що складає 17,63 % перевищення параметрів від нормативу.
За результатами габаритно-вагового контролю (документальний контроль) складено:
- акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР008569 від 27.09.2023;
- акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів №АВ000856 від 27.09.2023;
- довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № ДЗ 001257 від 27.09.2023.
08.11.2023 року ТОВ «Нікопрогресбуд» було подано до відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області клопотання вих. № 705 про перенесення дати розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
За результатами розгляду клопотання ТОВ «Нікопрогресбуд» від 08.11.2023 року, відділом нагляду (контролю) у Дніпропетровській області направлено на адресу ТОВ «Нікопрогресбуд» повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт - 22.11.2023 року.
22.11.2023 року ТОВ «Нікопрогресбуд» » було подано до відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області письмові пояснення, у яких зазначено про перебування транспортних засобів (марки VOLVO, державний номер НОМЕР_1 ; марки SCANIA, державний номер НОМЕР_2 ) у користуванні ППФ «АГРОПРОМСЕРВІС».
22.11.2023 відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області було направлено на електронну пошту (зазначена у п.8 Договору перевезення №SWT139-3/7-2023 від 25.09.2023 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Фірма «Агропромсервіс») повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 24.11.2023 року, разом з копіями актів № 008569 від 27.09.2023 та № 008598 від 27.09.2023.
24.11.2023 року в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Максимом Гончаровим складено:
- постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №006305 від 24.11.2023, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті відносно Приватного підприємства «Фірма «Агропромсервіс»;
- постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №006306 від 24.11.2023, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті відносно Приватного підприємства «Фірма «Агропромсервіс»;
- постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №006307 від 24.11.2023, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті відносно Приватного підприємства «Фірма «Агропромсервіс»;
- постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №006308 від 24.11.2023, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті відносно Приватного підприємства «Фірма «Агропромсервіс».
Відтак, правомірність прийняття в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Максимом Гончаровим спірних постанов є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11 лютого 2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.
Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 8 Положення).
Згідно з пунктом 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 №1567 (далі - Порядок № 1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Отже, відповідач під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надані правомочності щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).
Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Частина перша статті 48 Закону № 2344-III зобов`язує автомобільних перевізників, водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Щодо доводів представника позивача про повідомлення про розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт надійшло за один календарний день до дати його проведення, суд зазначає про таке.
Пунктом 25 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Відповідно до пункту 26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
Пунктом 27 Порядку № 1567 установлено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
З аналізу вказаних приписів законодавства вбачається, що Порядком №1567 встановлено обов`язок органу державного контролю повідомити суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства.
Водночас, неявка суб`єкта господарювання на розгляд такої справи не є перешкодою для її розгляду та прийняття відповідного рішення.
Тобто, відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 березня 2018 року у справі №820/4810/17.
Як встановлено судом, 22.11.2023 відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області було направлено на електронну пошту (зазначена у п.8 Договору перевезення №SWT139-3/7-2023 від 25.09.2023 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Фірма «Агропромсервіс») повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 24.11.2023 року, разом з копіями актів № 008569 від 27.09.2023 та № 008598 від 27.09.2023.
Змістом позову підтверджено отримання директором ПП «Фірма «Агропромсервіс» повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 24.11.2023 року, разом з копіями актів № 008569 від 27.09.2023 та № 008598 від 27.09.2023.
Отже, суд вказує, що відповідач виконав свій обов`язок щодо повідомлення суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства. При цьому, таке запрошення було надіслано до дати розгляду справи.
Водночас, суд звертає увагу, що нормами Порядку № 1567 не встановлено обов`язкової присутності суб`єкта господарювання під час розгляду справи про порушення транспортного законодавства. Неявка суб`єкта господарювання не є перешкодою для розгляду такої справи та винесенню органом державного контролю постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.
Аналогічний висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 14 грудня 2023 року у справі №280/1426/20.
Таким чином суд доходить висновку, що відповідачем не було порушено порядок розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт щодо повідомлення суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства.
Щодо порушень, встановлених відповідачем під час рейдової перевірки, суд зазначає про таке.
Частиною четвертою статті 48 Закону № 2344-III визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 4 Правил № 30 рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Згідно з підпунктом 22.5 пункту 22 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема, фактичної маси:
- для автомобільних доріг державного значення:
вантажні автомобілі: двовісний автомобіль - 18 тонн, трьохвісний автомобіль - 25 тонн (26 тонн, для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни), чотирьохвісний автомобіль - 32 тонни, чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 тонн.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879.
Так, у розумінні підпункту 4 пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Відповідно до пункту 6 вказаного Порядку габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль (пункт 16 Порядку №879).
За змістом пункту 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.
Як зазначалося, 27.09.2023 року посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області проводилась рейдова перевірка у м. Запоріжжя, вул. Хортицька, 1, в результаті якої були зупинені транспортні засоби, а саме:
- марки VOLVO, державний номер НОМЕР_1 ;
- марки SCANIA, державний номер НОМЕР_2 .
Судом встановлено, що перевізником було ПІІ «Фірма «Агропромсервіс».
Під час габаритно-вагового контролю (документальний контроль) посадовими особами Укртрансбезпеки транспортного засобу марки VOLVO, державний номер НОМЕР_1 було встановлено, що повна маса транспортного засобу складала 43,1 т., при допустимій 38 т., що складає 13,4 % перевищення параметрів від нормативу.
Під час габаритно-вагового контролю (документальний контроль) посадовими особами Укртрансбезпеки транспортного засобу марки SCANIA, державний номер НОМЕР_2 було встановлено, що повна маса транспортного засобу складала 44,7 т., при допустимій 38 т., що складає 17,63 % перевищення параметрів від нормативу.
Як зазначалось вище, статтею 48 Закону № 2344-III передбачено обов`язковість у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень отримання дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами.
Позивач не погоджується із застосуванням до нього адміністративно-господарського штрафу. Вказує, що результати вимірювання, здійснені посадовими особами управління Укртрансбезпеки, не можна вважати достовірними, оскільки такі вимірювання здійснені із порушеннями чинного законодавства.
Втім, суд зазначає про наступне.
Суд наголошує на тому, що пунктом 16 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Документальний габаритно-ваговий контроль передбачає визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу (підпункт 5-1 пункту 2 Порядку №879).
Точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті (підпункт 11 пункту 2 Порядку №879).
Суд зауважує, що нормами закону не передбачено обов`язку проведення габаритно-вагового контролю виключно шляхом зважування транспортного засобу, за умови наявності необхідних даних у товарно-транспортній документації.
У даному випадку було проведено саме документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, який використовується позивачем.
Суд зазначає, що оскільки законодавством передбачено проведення габаритно-вагового контролю у двох видах: документальний та точний контроль, кожний з яких є окремим видом контролю, то проведення документального габаритно-вагового контролю не передбачає обов`язку здійснення посадовими особами відповідача зважування транспортного засобу (здійснення точного габаритно-вагового контролю), на чому наполягає позивач.
При цьому, суд окремо зазначає, що Закон № 2344-III та Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Мінтрансу України № 363 від 14.10.1997, зареєстровані в Міністерстві юстиції України за № 128/2568 від 20.02.1998, визначають товарно-транспортну накладну обов`язковим документом, що повинен оформлюватися при перевезенні вантажів автомобільнім транспортом.
Так, пунктом 11.1 Правил передбачено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Втім, як встановлено судом, факт перевищення транспортним засобом вагових параметрів встановлений відповідачем на підставі «талону отвесного».
Суд зазначає, що вказаний документ («талон отвесной») не є належним джерелом даних про результати габаритно-вагового контролю, законодавством не встановлено форми такого документу.
Разом з цим, як вже вказувалось вище, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, в якій, зокрема, зазначаються відомості про вантаж та відомості про параметри транспортного засобу.
В матеріалах справи містяться товарно-транспортна накладна №7 від 27.09.2023 року та товарно-транспортна накладна №8 від 27.09.2023 року.
Застосовуючи приписи підпункту 5-1 пункту 2 Порядку №879, суд зауважує на наступному.
Згідно товарно-транспортної накладної №7 від 27.09.2023 року вага автомобіля VOLVO, державний номер НОМЕР_1 без вантажу 17,24т (підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ); маса вантажу 19,86т; загальна маса транспортного засобу VOLVO, державний номер НОМЕР_1 склала 37,1т (при допустимій 38 т)
Згідно товарно-транспортної накладної №8 від 27.09.2023 року вага автомобіля SCANIA, державний номер НОМЕР_2 без вантажу 16,54т (підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ); маса вантажу 20,06т; загальна маса транспортного засобу SCANIA, державний номер НОМЕР_2 склала 36,6т (при допустимій 38 т).
Достовірність даних, зазначених у товарно-транспортній накладній, відповідачем не заперечується та не спростовується матеріалами справи.
Отже, вказані вище товарно-транспортні накладні (№7 від 27.09.2023 року та №8 від 27.09.2023 року) є належним документом, якими підтверджується вага автомобіля VOLVO, державний номер НОМЕР_1 та вага автомобіля SCANIA, державний номер НОМЕР_2 з вантажем.
Згідно з вимогами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Отже, враховуючи вищевказані норми, суд вказує на наступне.
Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Потенційний обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності.
Відтак, враховуючи вказане, суд зазначає, що відповідачем не доведено обставин та не надано належних доказів на їх підтвердження, на підставі яких було складено спірні постанови про застосування адміністративно - господарських штрафів.
Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)
Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №006305 від 24.11.2023, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті відносно Приватного підприємства «Фірма «Агропромсервіс».
Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №006306 від 24.11.2023, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті відносно Приватного підприємства «Фірма «Агропромсервіс».
Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №006307 від 24.11.2023, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті відносно Приватного підприємства «Фірма «Агропромсервіс».
Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №006308 від 24.11.2023, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті відносно Приватного підприємства «Фірма «Агропромсервіс».
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський