Справа № 240/22267/23
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Житомир справа № 240/22267/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України у складі військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України про визнання протипраним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України у складі військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України (далі - відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), у якому, з урахуванням уточненого позову на виконання вимог суду про залишення адміністративного позову без руху, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 6 від 06.01.2023 в частині самовільного залишення військової частини з 06 січня 2023 року старшим лейтенантом ОСОБА_1 , посада - заступник командира з морально-психологічного забезпечення 1-ї роти спеціального призначення в/ч НОМЕР_1 та його зняття з усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , а 18.10.2022 отримав поранення. Довідка про обставини травми №281/р від 01.12.2022. В результаті поранення позивача було евакуйовано та госпіталізовано. У період з 18.10.2022 по 15.03.2023, і в подальшому, на підставі свідоцтва про хворобу №487 та висновку ЦВЛК від 13.03.2023 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. 16.03.2023 позивач прибув в пункт постійної дислокації відповідача (в/ч НОМЕР_1 ) АДРЕСА_1 , звернувся в стройову частину з рапортом на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 та відповідним пакетом документів про звільнення за станом здоров`я з військової служби. Враховуючи не прийтяття рапорту, позивачем направлено його разом з пакетом документів на адресу відповідача засобами поштового зв`язку. Відповідно до повідомлення про вручення, в/ч НОМЕР_1 отримала вказаний пакет документів 25.03.2023. Серед документів був висновок ЦВЛК, який підтверджує перебування позивача на безпосередньому лікуванні у період з 18.10.2022 по 15.03.2023. Крім цього, відповідача постійно повідомлялось в телефонному режимі про перебування та проходження лікування позивачем. Під час розгляду справи №240/10141/23 про звільнення позивача, представник відповідача - в/ч НОМЕР_3 - ОСОБА_2 надав відзив, з якого стало відомо, що за даними військової частини, позивач є особою, яка самовільно залишила військову частину, про що 06 січня 2023 видано наказ № 6. Даний наказ видано на підставі довідки командира в/ч НОМЕР_1 (вих. №24/р-51/р від 06 січня 2022 року та рапорту майора ОСОБА_3 (вх.№49/р від 06 січня 2022), коли в Україні ще навіть не було російського вторгнення, а позивач не перебував у лавах ЗСУ. З даним наказом позивач не ознайомлювався, службове розслідування не проводилось. Звернувся до командирів військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з рапортом від 07.07.2023 про скасування оскаржуваного наказу, однак відповідач отримавши вказані листи 15.07.2023, відповідь на них не надав. Просить задовольнити позовні вимоги. №51 від 20.02.2023 року позивача виключено з усіх видів забезпечення та визнано таким, що самовільно залишив місце неьшому, відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_4 від 12.03.23 №71, ОСОБА_1 вважається таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків після самовільного залишення військової частини. Позивач категорично не погоджується з вказаними наказами, оскільки місце служби він не залишав, а в період з 15.02.2023 по 08.03.2023 перебував на лікуванні в медичному закладі, у зв`язку із отриманим пораненУхвалою суду від 12.09.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України у складі військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України надати до суду, у термін, протягом п`ятнадцяти днів, з дня отримання даної ухвали, належним чином завірені матеріали, які були підставою для прийняття наказу №6 від 06.01.2023 щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до відмітки на поштовому повідомленні про вручення поштового повідомлення, відповідач 04.10.2023 отримав ухвалу суду.

Ухвалою суду від 20.11.2023 витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України у складі військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України належним чином завірені копії:

- доповіді командира військової частини НОМЕР_1 (вих. №24/р-51/р від 06.01.2022);

- рапорт майора ОСОБА_4 (вх. №49/р від 06.01.2022.

Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України у складі військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України витребувані документи протягом п`яти днів з дня отримання ухвали направити на адресу суду або повідомити суд про причини неможливості подання витребовуваних матеріалів.

Від військової частини НОМЕР_2 надійшла заява від 21.11.2023 про вступ у справу як представника - ОСОБА_5 . До заяви долучений витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.05.2023 №51 "Про організацію самопредставництва інтересів військової частини НОМЕР_2 , військових частин, які входять до її складу, їхніх посадових осіб у судах та державних органах на 2023" наказую: 1.визначити посадових осіб, уповноважених діяти від імені військової частини НОМЕР_5 та військових частин, які входять до її складу та не мають статусу юридичних осіб, а саме: НОМЕР_6 , НОМЕР_1 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , у судах та інших державних органах: офіцер юридичної служби військової частини НОМЕР_2 капітан юстиції ОСОБА_6 .

Відповідач відзиву та витребуваних документів у встановлений судом строк та на дату ухвалення рішення, не подав.

У період із 12.12.2023 по 25.12.2023 головуюча у справі суддя перебувала у відпустці, а з 01.02.2023 по 09.02.2023 (включно), на лікарняному.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у березні 2022 року призваний до лав Збройних Сил України згідно Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 №69/2022.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) №2 від 01.06.2022 старшого лейтенанта ОСОБА_1 з 01.06.2022 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення.

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №277/р від 30.11.2022, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , старший лейтенант ОСОБА_7 , заступник командира роти з морально-психологічного забезпечення 1 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 в період з 24.03.2022 по 18.10.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районах здійснення зазначених заходів в Чернігівській, Донецькій та Луганській областях.

18 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 отримав вибухову травму, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 01.12.2022 № 281/р.

Вказана травма стала підставою для проходження позивачем військово-лікарської комісію з метою визначення ступеню придатності до військової служби на підставі розпорядження начальника НВ МКЦ " ГВКГ" від 02.03.2023 № 2123-р.

Зі змісту свідоцтва про хворобу № 487-п вбачається, що 03.03.2023 госпітальною військово-лікарською комісією психоневрологічного профілю НВМКЦ "ГВКГ" був проведений медичний огляд ОСОБА_1 з метою встановлення ступеня придатності до військової служби.

Так, постановою штатної військово-лікарської комісії, яка затверджена головою ЦВЛК Збройних Сил України 13.03.2023, ОСОБА_1 , на підставі статті 17-а графи IIІ Розкладу хвороб, було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

16.03.2023 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з відповідним рапортом щодо виключення його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та звільнення зі служби. До вказаного рапорту, позивач додав постанову штатної військово-лікарської комісії, яка затверджена головою ЦВЛК Збройних Сил України 13.03.2023.

Згідно з інформації на сайті АТ "Укрпошта" за трекінгом відправлення №447 військова частина НОМЕР_1 отримала лист 25.03.2023.

27.04.2023 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_9 з відповідним рапортом щодо звільнення зі служби за станом здоров`я, який отримано 01.05.2023 (вх. №393).

Однак, позивача про результати розгляду вказаних рапортів не повідомлено.

Вказані обставини були встановлені судовим рішенням від 12.09.2023, яке набрало законної сили, у справі №240/10141/23 та за результатом розгляду якої:

- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо належного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 16.03.2023, поданого на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби у відставку за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку згідно підпункту б) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу";

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 16.03.2023, поданий на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , щодо звільнення з військової служби у відставку за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку згідно підпункту б) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", з урахуванням окреслених у судовому рішенні висновків та правової оцінки суду.

При розгляді вказаної справи, представником відповідача, аргументуючи свою правову позицію у відзиві, вказано на те, що 06.01.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №6, згідно якого старшого лейтената ОСОБА_1 заступника командира з морально-психологічного забезпечення 1 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_10 . Підстава: доповідь командира військової частини НОМЕР_1 (вих.№24/р-51/р від 06.01.2022, рапорт майор ОСОБА_3 (вх.№49/р від 06.01.2022).

Позивачем 07.07.2023 на ім`я командирів в/ч НОМЕР_3 та в/ч НОМЕР_11 направлений, засобами поштового зв`язку, рапорт з проханням визнати протиправним та скасувати наказ №6 від 06 січня 2023 про визнання мене - ОСОБА_1 - особою, яка самовільно залишила військову частину та поновити мені виплати по дату звільнення мене з лав ЗСУ включно.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 14.07.2023 військова частина НОМЕР_1 отримала лист з ідентифікаційним номером трекінгу: 810.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 14.07.2023 військова частина НОМЕР_2 отримала лист з ідентифікаційним номером трекінгу: 837.

Оскільки позивач зазначає, що вчинив усі залежні від нього дії щодо повідомлення військового командування про своє лікування, а отже ним не було вчинено самовільного залишення військової частини, вважає наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.01.2023 №6 в частині, що стосуються ОСОБА_1 , протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Вважаючи виданий вищезазначений наказ протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити, що спірні правовідносини регулюються значною кількістю нормативно-правових актів, в тому числі Основним Законом.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, та загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ (далі - Закон №2232).

Частинами 1, 2 статті 1 Закону 2232 визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону №2232 передбачено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до абзацу 1 та 2 пункту 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Абзацами 1 та 2 частини 2 статті 24 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» встановлено, що військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України від 20.12.1991 року № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011).

Відповідно до статті 9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За змістом ч. 3-5 ст. 11 ЗУ №2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців - обов`язок командирів (начальників). Військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, мають право на безоплатну кваліфіковану медичну допомогу у військово-медичних закладах охорони здоров`я.

За відсутності за місцем проходження військової служби, навчальних (або перевірочних) і спеціальних зборів або за місцем проживання військовослужбовців військово-медичних закладів охорони здоров`я чи відповідних відділень або спеціального медичного обладнання, а також у невідкладних випадках медична допомога надається державними або комунальними закладами охорони здоров`я за рахунок Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів. Отже, враховуючи викладене, військовослужбовець може бути направлений на стаціонарне лікування в комунальний заклад охорони здоров`я в невідкладних випадках, зокрема, шляхом виклику швидкої медичної допомоги.

Отже, враховуючи, що чинним законодавством не передбачено порядку отримання направлення для лікування в комунальні заклади охорони здоров`я, то за аналогією, таке направлення здійснюється в такому ж порядку, як і направлення у військово-медичні заклади. Відповідно до ст. 261 ЗУ «Про статут внутрішньої служби в ЗСУ» (далі-Статут), Про прибуття військовослужбовців, яких направлено до військового закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування, начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний у той самий день повідомити командира військової частини, з якої вони прибули, а про військовослужбовців, які прибули з інфекційними захворюваннями, - також найближчий санітарно-епідеміологічний заклад охорони здоров`я. Військовослужбовці, які захворіли в період відпустки або відрядження, на стаціонарне лікування направляються начальниками відповідних органів управління Служби правопорядку в гарнізонах або керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Порядок отримання направлення на стаціонарне лікування щодо військовослужбовця, який був направлений до закладу охорони здоров`я, регулюється порядком надання медичної допомоги у військово-медичних закладах і взаєморозрахунків за неї між військовими формуваннями, затвердженого Постановою КМУ від 18 жовтня 1999 р. № 192 (далі-Порядок №192).

За змістом п. 4-1, 5 Порядку №192, направлення на стаціонарне лікування під час дії особливого періоду, відбувається за територіальним принципом. У разі надання екстреної медичної допомоги при захворюваннях і станах, зазначених у додатку, а також загостренні хронічних захворювань направлення за повідомленням відповідного військово-медичного закладу подається до нього протягом трьох діб з дня госпіталізації чи амбулаторного надання екстреної медичної допомоги.

Як встановлено із матеріалів справи, ОСОБА_1 отримав 18.10.2022 поранення під час виконання бойового завдання у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в населеному пункті Білогорівка, Луганської області, захищаючи Батьківщину. Дана обставина підтверджується довідкою №281/р від 01.12.2022.

Відповідно до виписки №5205 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , видана Комунальним некомерційним підприємством "Надвірянська центральна районна лікарня" Надвірянської міської ради, Івано-Франківська область, находження у стаціонарі з 25.10.2022 по 08.11.2022 ЗЧМТ. Мінно-вибухова травма (18.10.2022) струс головного моску з помірно вираженим вестибуло-атактичним та цефалічним синдромом. Забій поперекового відділу хребта. Наслідки перенесеної акубаротравми (18.10.2022) у вигляді двобічного туботитпантеніту. Інсомнія. Міопія слабкого ступеня правого ока. Міопічний астигматизм лівого ока. Остеохондроз ПВХ. Медіальний кондиліт лівого коліна Вузловий зоб. Лікувався у в/ч НОМЕР_12 госпітальна група смт Олександрівка 19.10.2022 по 23.10.2022.

Згідно виписки стаціонарного хворого, виданого Комунальним некомерційним підприємством "Обласний медичний центр вертебрології і реабілітації" Житомирської обласної ради про находження ОСОБА_1 у стаціонарі з 10.11.2022 по 23.11.2022.

Відповідно до інформації з виписки №1569 із медичної карти стаціонарного хворого, видане Комунальним некомерційним підприємством "Обласний медичний центр вертебрології і реабілітації" Житомирської обласної ради щодо перебування ОСОБА_1 у стаціонарі з 23.11.2023 по 12.12.2023 .

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №11639 КП Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка щодо перебування ОСОБА_1 у стаціонарі з 13.12.2022 по 26.12.2022.

Як вбачається з виписки з медичної карти хворого №7592 психіатричного відділення №9 Комунальне некомерційне підприємство "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради, відносно ОСОБА_1 , дата надходження до закладу 16.12.2022, дата виписки 16.01.2023.

Відповідно до інформації з перевідного епікризу з медичної карти хворого №486 психіатричного відділення №9 Комунальне некомерційне підприємство "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради, відносно ОСОБА_1 , дата надходження до закладу 17.01.2023, дата виписки 06.02.2023.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1986 у загальнотерапевтичній клініці НВМКЦ "ГВКГ" щодо ОСОБА_1 . Находження у стаціонарі з 07.02.2023 по 15.03.2023.

Згідно свідоцтва про хворобу №487-п від 03.03.2023 видане госпітальною військово-лікарською комісією психоневрологічного профілю НВМКЦ "ГВКГ" за направленням НВМКЦ "ГВКГ " №2123-р. На підставі статті 17-а графи III Розладу хвороб Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку. У супроводжуючому має потребу.

Постановою штатної військово-лікарської комісії, яка затверджена головою ЦВЛК Збройних Сил України 13.03.2023, ОСОБА_1 , на підставі статті 17-а графи IIІ Розкладу хвороб, було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

При розгляді справи №240/10141/23 безспірно встановлено, що 16.03.2023 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби за підпунктом "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Суд встановив, що фактично питання звільнення позивача з вказаної ним підстави військовою частиною НОМЕР_1 не розглядалося, відповідач будь-яких доказів протилежного суду не надав.

При цьому, суд зазначає, що відсутність належним чином оформленого рішення військової частини НОМЕР_1 про видачу наказу про звільнення чи відмову у його виданні, свідчить у свою чергу про те, що уповноважений орган не прийняв жодного акта організаційно-розпорядчого характеру з числа тих, які він повинен був постановити згідно відповідних законодавчих приписів, що у свою чергу слугує підставою для висновку щодо наявної протиправної бездіяльності з боку військової частини НОМЕР_1 , при розгляді відповідного рапорту ОСОБА_1 .

Після звернення позивача з рапортом про звільнення до відповідача, стан його здоров`я не покращився, що підтверджується випискою з медичної карти хворого №2093 психіатричного відділення №9 Комунальне некомерційне підприємство "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради, відносно ОСОБА_1 , дата надходження до закладу 17.03.2023, дата виписки 07.04.2023.

Оскільки ОСОБА_1 виконав всі необхідні дії, передбачені законодавством, щодо повідомлення про перебування його на лікарняному та доведення до відому керівний склад в/ч НОМЕР_1 про свій стан здоров`я, а бездіяльність суб`єкта владних повноважень призвела до порушення прав позивача шляхом винесенням оскаржуваного наказу, суд висновує про те, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 6 від 06.01.2023 в частині самовільного залишення військової частини з 06 січня 2023 року старшим лейтенантом ОСОБА_1 , посада - заступник командира з морально-психологічного забезпечення 1-ї роти спеціального призначення в/ч НОМЕР_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обгрунтування своєї правової позиції, і не довели правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_13 ) до Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України у складі військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 , ) про визнання протипраним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 6 від 06.01.2023 в частині самовільного залишення військової частини з 06 січня 2023 року старшим лейтенантом ОСОБА_1 , посада - заступник командира з морально-психологічного забезпечення 1-ї роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук