Справа № 283/2855/23
Суддя: Саланда О. М.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 283/2855/23
Провадження №2-а/283/8/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2024 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючої судді Саланди О.М. з секретарем судового засідання Кравець Л.Ю., розглянувши у порядку, передбаченому ч.4 ст. 229, ст.286 КАС України, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

28.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 955585 від 23.11.2023, складеної відносно нього за ч.2 ст.122 КУпАП.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 23.11.2023 року приблизно о 12 год. 35 хв., рухаючись на службовому автомобілі по вул. Грушевського в напрямку центра міста, проїхавши Т-подібне перехрестя був зупинений працівниками патрульної поліції за начебто порушення Правил дорожнього руху України п. 9.2.(б), а саме не ввімкнув покажчик повороту при зміні напряму руху. При проїзді зазначеного відрізку дороги він не мав необхідності вмикати сигнал покажчика повороту, оскільки не змінював напрямок руху, на перехресті продовжив рух прямо, виїхавши на другорядну дорогу, тоді як головна дорога здійснювала поворот ліворуч. У відповідності до пункту 1.10 ПДР України: терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом. Виходячи із даної норми очевидним є, що поворот може виконуватись лише праворуч або ліворуч і ця дія називається маневром повороту. Очевидно, що неможливо рухаючись прямо разом із тим виконати маневр повороту, нікуди фізично не повертаючи. З наданих до суду роздруківки частини місцевості перехрестя вул. Грушевського та Винниченка, вбачається, що він здійснював проїзд саме Т- подібного перехрестя по продовжній прямій його частині, тобто рухаючись прямо, без зміни напрямку свого руху. На даному перехресті, що підтверджується доданими фотокопіями відрізку дороги, встановлений дорожній знак 2.3 дод. 1 ПДР України «Головна дорога» із табличкою 7.8 дод.1 ПДР України «Напрямок руху головної дороги». В даному випадку, напрямок руху головної дороги ліворуч (по ходу руху транспортного засобу на якому він рухався). Проїжджаючи Т-образне перехрестя, він рухався по прямій ділянці дороги, яка змінювала свій статус після перехрестя з головної на другорядну, однак фізично вказана ділянка дороги не змінювала свого напрямку руху. В ПДР України, зокрема у розділі 9 «Попереджувальні сигнали», у розділі 10 «Початок руху та зміна його напрямку», як і в будь-яких інших розділах, немає прив`язки до пріоритету доріг чи їх статусу, а мова йде лише про фізичну зміну напрямку руху, і саме таку зміну напрямку руху водій зобов`язаний демонструвати, вмикаючи сигнали покажчиків поворотів. Натомість, згідно п.9.4 ПДР України: Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути незрозумілим для інших учасників руху. За умови при здійсненні руху прямо, очевидним є те, що подання сигналу повороту, за відсутності виконання маневру повороту, буде не зрозумілим для інших учасників руху. Позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Також зазначає, що при винесені постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 955585 представником патрульної поліції порушено вимоги ст. 283 КУпАП. У п. 3 постанови не вказано прізвище, ім`я, по батькові особи, яка розглядала адміністративну справу. Зазначено лише посаду та спеціальне звання посадової особи. Також в постанові про накладення адміністративного стягнення у п. 7 зазначається, що до постанови додаються відео з нагрудного відеореєстратора № 3 (наявний у відповідача). При розгляді справи про адміністративне правопорушення посадовою особою не надано для ознайомлення відеозапис із зазначеного вище відеореєстратора. Також в постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що: «перетнув вузьку суцільну лінію», хоча на зазначеному відрізку дороги відсутня суцільна лінія, що підтверджується доданими до позову фотоматеріалами. Враховуючи зазначене, вважає, що постанова серії БАД № 955585 від 23.11.2023 року є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 08.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

05.01.2024 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив проводити розгляд справи без участі представника.

31.01.2024 позивач звернувся із заявою про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Суд, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що твердження позивача не відповідають дійсності, вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а позовна заява не підлягає задоволенню. Звернув увагу, що причиною зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 стало те, що останній при зміні напрямку руху не ввімкнув покажчик повороту та перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив ПДР України. Доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення. Тому вважають, що інспектором було правомірно винесено оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення, доводи адміністративного позову не являються суттєвими для вирішення справи, а позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а відтак підстави для задоволення вимог щодо скасування постанови відсутні.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Зі змісту постанови серії БАД № 955585 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.11.2023 встановлено, що 23.11.2023 о 12 год. 30 хв. в м. Малин по вул. Грушевського водій, керуючи транспортним засобом DAEWOO LANOS номерний знак НОМЕР_1 , не ввімкнув покажчик повороту при зміні напрямку руху, чим порушив вимоги п. п. 11 ПДР України, перетнув вузьку суцільну лінію, чим порушив вимоги п. п. 9.2 (б) ПДР України.

Заступником начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Коростенського РУП старшим лейтенантом (прізвище не вказано) винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн.

Копія вказаної вище постанови була вручена особисто ОСОБА_1 на місці її складення, про що свідчить його підпис у відповідній графі постанови (а.с.9).

Матеріали справи містять фотографії дорожнього знаку 2.3 «Головна дорога» на перехресті вулиць Приходька-Чорновола-Гагаріна; вигину головної дороги по вулиці Гагаріна перед виїздом на міст через річку Ірша; в`їзду з вулиці Гагаріна на міст через річку Ірша; дорожнього знаку 2.3 «Головна дорога» з табличкою 7.8 по головній дорозі від мосту через річку Ірша в бік перехрестя вулиць Приходька-Чорновола-Гагаріна; дорожнього знаку 2.3 «Головна дорога» з табличкою 7.8 в напрямку руху по головній дорозі від мосту через річку Ірша в бік вулиці Винниченка (а.с.10-12).

Між сторонами виник спір щодо правомірності рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Надаючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У пункті 5 оскаржуваної постанови зазначено, що: 23.11.2023 о 12 год. 30 хв. в м. Малин по вул. Грушевського, водій керуючи транспортним засобом DAEWOO LANOS номерний знак НОМЕР_1 , не ввімкнув покажчик повороту при зміні напрямку руху, чим порушив вимоги п. п. 11 ПДР України, перетнув вузьку суцільну лінію, чим порушив вимоги п. п. 9.2 б ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 ст.122 КУпАП.

Відповідальність за частиною 2 ст.122 КУпАП настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.9.2 ПДР, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

а) перед початком руху і зупинкою;

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Як встановлено судом, позивач рухався прямо від перехрестя вулиць Приходька-Чорновола-Гагаріна через міст через р. Ірша в напрямку вул. Грушевського в м. Малині.

Згідно з наданими фотознімками на відрізку дороги від перехрестя вулиць Приходька-Чорновола-Гагаріна по вулиці Гагаріна до мосту через р. Ірша відсутні дорожні знаки, які б свідчили про наявність перехресть. Дорожній знак 2.3 «Головна дорога» та табличка 7.8 «Напрямок головної дороги», де зафіксовано зміну напрямку головної дороги в напрямку вул. Винниченка (поворот ліворуч) та примикання другорядної дороги вул. Грушевського (рух прямо) встановлено аж на виїзді з мосту через р. Ірша в напрямку вулиць Винниченка та Грушевського.

Суд звертає увагу, що формулювання суті правопорушення в оскаржуваній постанові є неконкретизованим: з її змісту не можливо чітко встановити напрямок руху водія по вулиці Гагаріна в м. Малині, яку зміну напрямку руху здійснював водій (перестроювання, поворот, розворот), який саме покажчик повороту мав увімкнути (лівий чи правий). Таким чином, суть правопорушення, зазначена в оскаржуваній постанові, не відповідає фактичним обставинам, встановленим судом, та не підтверджена відповідними доказами.

Зважаючи на вимогу п.9.2 (б) ПДР водій зобов`язаний подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Поворот є видом маневру, який полягає у зміні напрямку руху транспортного засобу у русі по дорозі. Правий поворот це зміна напрямку руху автомобіля вправо під час руху по дорозі.

Таким чином, вимога подавати сигнали світловими покажчиками повороту пов`язана виключно з виконанням маневру повороту транспортним засобом, а не зі зміною напрямку головної дороги.

Як встановлено судом з досліджених доказів на виїзді з мосту через р. Ірша в напрямку вулиць Винниченка та Грушевського встановлено дорожній знак 2.3 «Головна дорога» та табличка 7.8 «Напрямок головної дороги», де зафіксовано зміну напрямку головної дороги в напрямку вул. Винниченка - поворот ліворуч, та примикання другорядної дороги вул. Грушевського - рух прямо.

Позивач здійснював рух через міст через р. Ірша в напрямку вул. Грушевського в м. Малині, тобто рухався прямо. Таким чином, підстав для увімкнення покажчика повороту у водія ОСОБА_1 не було, оскільки жодних маневрів на вказаній ділянці дороги він не здійснював.

Суд констатує, що з`їзд з головної дороги на другорядну, за умови руху прямо, не потребує увімкнення правого покажчика повороту.

Згідно п.п.1 п.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення має бути законним, ухваленим відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим, ухваленим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що в оскаржуваній постанові поліцейським не зазначено жодного доказу, який був врахований при притягненні позивача до адміністративної відповідальності.

Під час судового розгляду справи відповідачем також не надано жодного доказу, який би свідчив про порушення позивачем Правил дорожнього руху України та вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а відтак, і про правомірність винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі. У постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що: «перетнув вузьку суцільну лінію», відповідачем не надано жодного доказу на спростування доводів позивача про те, що на зазначеному відрізку дороги відсутня суцільна лінія.

Оскільки відповідачем не надано жодного доказу на спростування доводів позивача, за встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що постанова серії БАД №955585 від 23.11.2023 складена з порушенням норм ст. ст. 268, 280 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а в суду є правові підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.11.2023.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із поданням адміністративного позову до суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи той факт, що адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі та дотримуючись вимог ст.139 КАС України, суд вирішив стягнути на користь позивача витрати на сплату судового збору у розмірі 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Керуючись ст. 5, 6, 9, 20, 139,246, 262,286 КАС України, ч.2 ст.122, ст.ст.288,293 КУпАП,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії БАД № 955585 від 23 листопада 2023 року, винесену заступником начальника Сектору реагування патрульної поліції ВП №1 Коростенського РУП про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 510 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.11.2023 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області 536,80 грн. витрат зі сплати судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області, , юридична адреса: місто Житомир, вул. Старий Бульвар, 5/37.

Суддя: О. М. Саланда