Справа № 380/28160/23
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 рокусправа № 380/28160/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства Юстиції (79005, м. Львів, вул. Архипенка, 1, ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства Юстиції, у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Західного регіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків;

- зобов`язати Західне регіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 серпня 2023 року, призначити і виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому другої групи інвалідності, що настала внаслідок травми, одержаної під час проходження служби, пов`язаного з виконанням службових обов`язків.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26 травня 2023 року Львівською обласною медико-соціальною експертною комісією встановлено другу групу інвалідності, пов`язаною з виконанням службових обов`язків. 19 червня 2023 року звернувся із заявою до Головного управління МВС України у Львівській області з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням другої групи інвалідності. 04 липня 2023 року отримав відповідь, що по питанню призначення та виплати одноразової грошової допомоги необхідно звернутися в Західне міжрегіональне управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції України. 21 серпня.2023 року звернувся із заявою і відповідними документами до Західного міжрегіонального управління з питань виконання покарань міністерства юстиції України про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №815 «Про порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі(смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Західне міжрегіональне управління з питань виконання покарань міністерства юстиції України листом від 19.09.2023 повернуло подані документи без розгляду. Таким чином позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою судді від 30 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, у зв`язку з чим судом вирішено проводити розгляд справи в силу вимог ч.6 ст. 162 КАС України.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Всебічно дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 21 грудня 1998 року звільнений зі служби наказом УМВСУ у Львівській області №6160/с від 10 грудня 1998 року згідно п.64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

26 травня 2023 року Львівською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено другу групу інвалідності, пов`язаною з виконанням службових обов`язків, що підтверджується довідкою і випискою з акту медико-соціальною експертною комісією серія 12ААВ № 740729.

Позивач 19 червня 2023 року звернувся із заявою до Головного управління МВС України у Львівській області з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням другої групи інвалідності. 04 липня 2023 року отримав відповідь, що по питанню призначення та виплати одноразової грошової допомоги необхідно звернутися в Західне міжрегіональне управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції України.

21 серпня 2023 року позивач звернувся із заявою та відповідними документами до Західного міжрегіонального управління з питань виконання покарань міністерства юстиції України про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №815 «Про порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі(смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції»

19 вересня 2023 Західне міжрегіональне управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції України повернуло подані документи без розгляду.

Позивач, вважаючи протиправну бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок травми, одержаної під час проходження служби, пов`язаного з виконанням службових обов`язків, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України, до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, ч.5 ст.23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 року №2713-IV передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

У попередніх редакціях ч.5 ст.23 цього ж Закону було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Суд зазначає, що фактично законодавцем закріплено поширення усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому поліцейських, на працівників кримінально-виконавчої служби.

02.07.2015 прийнято Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIII згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» №565-XII від 20.12.1990 та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 (далі - Порядок № 850).

Відповідно до частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Пунктом 2 Порядку №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно із підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

За правилами пункту 7, 8 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції:

витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу;

витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Суд встановив, що Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, відповідно до листа від 19.09.2023 №5к/вих./4.2./6498, ухилилося від прийняття рішення, що віднесене до його компетенції, оскільки не прийняло жодного рішення щодо одноразової грошової допомоги заявнику (про призначення/відмову у призначенні).

Щодо обраного позивачем способу відновлення порушеного права та позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу у зв`язку із другою групою інвалідності, суд вважає, що рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з другою групою інвалідністю відповідачем не приймалося, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

З огляду на вказане, суд кваліфікує бездіяльність відповідача щодо розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків як протиправну.

З метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає зобов`язати відповідача повторно розглянути матеріали щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків та прийняти відповідне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Щодо судового збору, то оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст.139 КАС України, такий розподілу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства Юстиції (79005, м. Львів, вул. Архипенка, 1, ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства Юстиції щодо розгляду матеріалів ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Зобов`язати Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства Юстиції повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 серпня 2023 року про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок травми, одержаної під час проходження служби, пов`язаного з виконанням службових обов`язків та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати зі сторін не стягуються.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБрильовський Роман Михайлович