Справа № 440/13729/23
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

07 лютого 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/13729/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Накісько Т.А.,

представника позивача - Кабальського Р.О.,

представника відповідача - Стужук О.Ю.,

розглянувши у підготовчому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування розпорядження від 02.10.2020 №" 906-р/л, яким анульовано ліцензію на виробництво алкогольних напоїв № 280 терміном дії з 27.07.2016 по 27.07.2021, видану ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У разі пропуску строку звернення адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності його пропуску.

Як слідує з матеріалів справи, у зв`язку із несплатою ФОП ОСОБА_1 чергового платежу за ліцензією, Державною податковою службою України розпорядженням від 27.07.2020 № 600-р/л було призупинено дію ліцензії.

Копію вказаного розпорядження надіслано ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак 02.09.2020 було повернуто без вручення адресату з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою місцезнаходженням (податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

У зв`язку з несплатою ФОП ОСОБА_1 чергового платежу за ліцензією протягом 30 днів з моменту призупинення ліцензії, ДПС прийнято розпорядження від 02.10.2020 № 906-р/л про анулювання ліцензії.

Копія розпорядження про анулювання ліцензії надіслана ФОП ОСОБА_1 з повідомленням про вручення на адресу: АДРЕСА_1 та вручена адресату 23.10.2020 року.

Таким чином, про порушення своїх прав позивач дізнався 23.10.2020 року.

Статтею 4 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон № 481) встановлено річну плату за ліцензії на виробництво спирту етилового, коньячного, плодового, зернового дистиляту, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, пального та для суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) первинного виноробства в розмірі 780 гривень. Ліцензії видаються терміном на п`ять років, а плата за них справляється щорічно.

Статтею 3 Закону № 481 серед іншого передбачено, що дія ліцензії призупиняється у разі несвоєчасної сплати чергового платежу за ліцензію на підставі письмового розпорядження органу, який видав ліцензію, на термін до сплати заборгованості. Дія ліцензії вважається призупиненою з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) відповідного письмового розпорядження органу, який видав ліцензію, а її дія поновлюється з моменту зарахування відповідного чергового платежу за ліцензію до бюджету.

Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі зокрема несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 днів від моменту призупинення ліцензії.

Щодо поновлення строку на звернення до суду суд зазначає, що позивачем не надано жодного доказу поважності пропуску на звернення до суду у справі № 440/13729/23.

Наведені заявником причини не є поважними, оскільки вони не свідчать про наявність об`єктивно непереборних та нездоланних обставин, які дійсно перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до адміністративного суду з позовом за захистом порушеного права у встановлений законом строк.

Зі змісту заяви про поновлення строку звернення до суду не вбачається, що позивач не мав реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений законом строк або у максимально короткий термін після закінчення цього строку. Наведені в заяві обставини, зокрема незнання, нерозуміння або невірне трактування закону, нерозуміння змісту розпорядження не є поважними, для поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

Поміж іншого анулювання ліцензії має ряд негативних наслідків в господарській діяльності суб`єкта господарювання, зокрема не можливість реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Матеріалами справи підтверджується, що 19 березня 2021 року на адресу позивача надіслано квитанцію, якою зупинено реєстрацію податкової накладної № 1 від 05.03.2021 року у зв`язку з відсутністю ліцензії, які засвідчують право платника податку на виробництво підакцизного товару.

Також, позивачу була видана ліцензія на виробництво алкогольних напоїв № 00055 з новим терміном дії з 15 червня 2021 року по 15 червня 2026 року.

Крім того, за результатами фактичної перевірки, яка була проведена в присутності позивача, в акті від 29.10.2021 року № 8681/16-31-09-02/ НОМЕР_1 , міститься посилання на спірне розпорядження, на підставі якого анульована ліцензія на право виробництва алкогольних напоїв.

Таким чином, позивач міг і повинен був знати про порушення свого права, на захист якого лише 15.09.2023 року подано цей позов, а отже ним пропущений строк звернення до суду.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У рішенні у справі "Рябих проти Росії" (980_172) (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X) Європейський Суд з прав людини визначився, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 03 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту п. 52 рішення "Устименко проти України" випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

За цих підстав Європейський Суд з прав людини одноголосно постановив, що було порушення п.1 ст.6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Отже, обставини, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною і встановлюються судом.

Суд враховує, що підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позовної заяви. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

У вирішенні питання щодо визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду суд погоджується з доводами представника відповідача про наявність факту суттєвого пропуску встановленого законом строку для звернення до адміністративного суду з позовом.

Позивачем не надані суду належні докази, які підтверджують об`єктивну неможливість звернення позивача з цим позовом у строк, встановлений законом.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду вбачається наявність передбачених ст. 122 КАС України підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника позивача про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення строку звернення до суду - відмовити.

Клопотання Державної податкової служби України про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачеві, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

Повний текст ухвали складено 12 лютого 2024 року.

Суддя А.Б. Головко