Справа № 520/30003/23
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

30 січня 2024 р. справа №520/30003/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Л.Мар`єнко,

при секретарі судового засідання - К.Голотяк,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Н.Клюєвої,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_2 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд скасувати вимогу про сплату боргу №Ф-3-25 від 25.07.2023, направлену ОСОБА_2 Головним управлінням ДПС у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає незаконною та безпідставною податкову вимогу відповідача від 25.07.2023 №Ф-3-25 про сплату єдиного соціального внеску на суму 17468,71 грн, оскільки, ОСОБА_2 з моменту початку повномасштабної війни не здійснює підприємницьку діяльність, з 10.01.2023 отримує пенсію за віком, тому з цієї дати не є платником ЄСВ на підставі Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Також позивач зазначає, що спірна вимога повністю дублює податкову вимогу від 09.06.2023 №ф-3-25, яка чинна та в судовому порядку не скасовувалась, відтак підлягає скасуванню як така, що не відповідає ст.61 Конституції України та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 20.04.2015 №449.

Представник відповідача надіслав на адресу суд відзив на позовну заяву, в якому позовні вимог не визнав, посилаючись на те, що за позивачем обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску на соціальне страхування, у зв`язку з чим податкова вимога від 25.07.2023 №Ф-3-25 прийнята у повній відповідності до норм чинного законодавства України.

У відповідь на відзив позивач не погодився з доводами, викладеними відповідачем, у зв`язку з чим просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 01.11.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Ухвалою суду від 08.12.2023 призначено розгляд справи у судове засідання.

Позивач у судовому засіданні, підтримав доводи позовної заяви, просив суд прийняти рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Представник відповідача - Н.Клюєва, в судовому засіданні, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_2 , з 30.01.1998 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області (Салтівський район м.Харкова) як фізична особа-підприємець. З 01.04.2017 року по теперішній - на спрощеній системі оподаткування як платник податку 2 групи.

Як зазначає представник відповідача у відзиві на позовну заяву, згідно інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_2 з єдиного внеску фізичним особам-підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування, станом на 01.10.2013 за позивачем обліковувалась недоїмка у розмірі 6024,69 грн.

Також податковим органом, з інформації в ІКП здійснено аналіз нарахувань ЄСВ, здійснених ФО-П ОСОБА_3 в період 2013-2021 років, внаслідок чого встановлено порушення платником вимог ст.7 Закону №2464, а саме, нарахування суми єдиного внеску в розмірі меншому, ніж встановлений чинним законодавством України.

За результатами проведеного контролю, Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 23.10.2019 № на суму 30063,61 грн.

Позивач, не погодившись з таким рішенням, оскаржив його до податкового органу центрального рівня.

Рішенням ДПС України від 02.01.2020 №155/6/99-00-08-06-01 задоволено скаргу ОСОБА_2 та скасовано рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 23.10.2019 № про нарахування пені.

За результатами опрацювання рішення ДПС України від 02.01.2020 №155/6/99-00-08-06-01, відповідач виніс вимогу про сплату боргу від 07.09.2021 №Ф-3-25 на суму 39612,32 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 у справі №520/26160/21, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023 року, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, від 07.09.2021 №Ф-3-25.

Приводячи у відповідність до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 у справі №520/26160/21 ІКП ОСОБА_2 , податковим органом виявлено, що за технологічним кодом 71040000 за позивачем обліковується заборгованість з єдиного внеску у сумі 17468,71 грн, яка складається з нарахувань за ІV квартал 2020 року та самостійно визначених нарахувань єдиного внеску в сумі 15950,00 грн відповідно до поданого Додатку №1 до декларації за 2021 рік та пені у розмірі 1518,71 грн, у зв`язку з чим відповідачем прийнято податкову вимогу від 09.06.2023 №Ф-3-25 та направлено на поштову адресу позивача.

В подальшому Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято податкову вимогу від 25.07.2023 №Ф-3-25, відповідно до якої за ОСОБА_2 станом на 30.06.2023 обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску у загальному розмірі 17468,71 грн, з яких сума недоїмки становить 15950,00 грн, пеня - 1518,71 грн.

Позивач оскаржив податкову вимогу до органу податкової служби центрального рівня.

Рішення Державної податкової служби України від 26.09.2023 №28550/6/99-00-06-02-01-06 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.07.2023 №Ф-3-25 Головного управління ДПС у Харківській області залишено без змін, а скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Вважаючи, що податкова вимога від 25.07.2023 №Ф-3-25 прийнята відповідачем з порушенням вимог законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08.07.2010 №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі по тексту - Закон № 2464).

Порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування регламентується Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Мінфіну України за №449 від 20.04.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 за №508/26953 (далі по тексту - Інструкція №449).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону №2464, пп.3 п.1 розділу ІІ Інструкції №449 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно до частини 4 статті 4 Закону №2464, особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Пенсійним органом України 01.02.2023, ОСОБА_2 отримує пенсію за віком.

Право на отримання пенсії за віком позивач набув 10.01.2023 року, отже саме з цієї дати позивач звільняється від сплати єдиного внеску на підставі Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Поряд з тим, оскаржувана в рамках даної справи податкова вимога від 25.07.2023 №Ф-3-25, прийнята, як зазначає відповідач, за період ІV квартал 2020 року та 2021 рік, тобто за період, коли на ОСОБА_2 пільги щодо сплати єдиного внеску не поширювались.

За приписами пункту 1 частини 2 статті 6 Закону №2464 платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з п.3 ч.1 ст.14 Закону №2464 на органи доходів і зборів покладено контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону №2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Пунктом 1 розділу VІ Інструкції №449 встановлено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

За приписами п.2 розділу VІ Інструкції №449, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з п.3 розділу VІ Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Відповідно до п.4 розділу VІ Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис, - в органі доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

За приписами п.5 розділу VІ Інструкції №449 протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом 10 календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

В силу п.6 розділу VІ Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо:

сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі;

орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки);

вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з п.7 розділу VІ Інструкції №449 якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 у справі №520/26160/21 встановлено, що позивач за період 2013 по 2020 роки за позивачем рахується недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску, у зв`язку з чим відповідачем прийнято вимоги про сплату боргу №Ф-1687 від 21.02.2013 на суму 4353,03 грн та №Ф-48-25 від 09.02.2015 на суму 11039,74 грн, які не оскаржувалися в судовому порядку, та не були скасовані ані в судовому, ані в адміністративному порядку, отже є чинними.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом з матеріалів адміністративної справи встановлено, що Головне управління ДПС у Харківській області 09.06.2023 року прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3-25, відповідно до якої за позивачем станом на 31.05.2023 року обліковується заборгованість за сплати єдиного внеску у загальному розмірі 17468,71 грн, з яких сума недоїмки становить 15950,00 грн, пені - 1518,71 грн. Зазначена податкова вимога, станом на час розгляду даної адміністративної справи чинна та в судовому порядку не скасована.

Також, відповідачем 25.07.2023 року винесено вимог про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3-25, відповідно до якої за ОСОБА_2 станом на 30.06.2023 року обліковується заборгованість за сплати єдиного внеску у загальному розмірі 17468,71 грн, з яких сума недоїмки становить 15950,00 грн, пені - 1518,71 грн.

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску у сумі 17468,71 грн, прийнята з метою приведення у відповідність ІКП позивача після скасування у судовому порядку вимоги від 07.09.2021 №Ф-3-25 рішенням суду від 21.02.2022 року у справі №520/26160/21 на включає в себе період ІV квартал 2020, 2021 рік.

Суд зазначає, що відповідач розрахунок суми єдиного внеску, який би включав період нарахування недоїмки та пені за спірної вимогою від 25.07.2023 №Ф-3-25 та в судовому засіданні відповідних пояснень з цього приводу не надав.

Разом з тим з порівняльного аналізу вимог про сплату недоїмки від 09.06.2023 №Ф-3-25 та від 25.07.2023 №Ф-3-25, суд дійшов висновку про їх ідентичність.

З огляду на те, що податковим органом в ході судового засіданні не доведено наявність у позивача зростання заборгованості зі сплати єдиного внеску за період з 31.05.2023 по 30.06.2023, суд приходить до висновку, що на час винесення оскаржуваної вимоги, Головним управлінням ДПС у Харківській області порушено вимоги Інструкції №449, оскільки спірна вимога про сплату недоїмки містить не тільки суму зростання боргу.

Відповідно до частини першої статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки вимога №Ф-3-25 від 09.06.2023 на момент розгляду даної адміністартвиної справи чинна та в судовому порядку не скасована, то нова вимога, видана податковим органом №Ф-3-25 від 25.07.2023 збільшує (подвоює) фінансові зобов`язання платника (позивача), що в свою чергу збільшує міру його фінансової відповідальності за одне і теж правопорушення, що є неможливим, виходячи із положень частини першої статті 61 Конституції України.

Тому, враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування вимоги відповідача №Ф-3-25 від 25.07.2023.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зауважує, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність прийняття вимоги про сплату боргу, направленої ОСОБА_2 Головним управлінням ДПС у Харківській області від 25.07.2023 №Ф-3-25.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної вимоги №Ф-3-25 від 25.07.2023, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом №2464, без дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України, а тому вказана вимога підлягає скасуванню.

Ухвалюючи дане судове рішення, суд керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п. 41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Ні підставі викладеного вище, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають, оскільки, позивач звільнений від його сплати на підставі ухвали суду від 01.11.2023 року.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул.Пушкінська, буд.46, м.Харків, 61057, ) про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити.

Скасувати вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (нелоїмки) №Ф-3-25 від 25.07.2023.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12 лютого 2024 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО