Справа № 160/11722/22
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, Служби судової охорони (центральний апарат), Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна казначейська служба України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області (далі ТУ ССО у Дніпропетровській області, відповідач-1), Служби судової охорони (центральний апарат) (далі ССО (центральний апарат), відповідач-2), Державної судової адміністрації України (далі ДСА України, відповідач-3), Міністерства фінансів України (далі Мінфін України, відповідач-4), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна казначейська служба України (далі ДКС України, третя особа) в якій позивач просить:
1. Визнати протиправною бездіяльність територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області щодо невиконання Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині не видання наказів командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 року, не нарахування та не виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 року ОСОБА_1 у розмірі 120 000 грн.
2. Зобов`язати територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області виконати Постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»:
- видати накази командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 року ОСОБА_1 ;
- нарахувати та виплатити додаткову винагороду на період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 року ОСОБА_1 у розмірі 120 000 грн.
3. Визнати протиправною бездіяльність Служби судової охорони України щодо невиконання Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині не забезпечення правового і соціального захисту ОСОБА_1 як співробітника Служби судової охорони зі сплати додаткової винагороди до грошового забезпечення.
4. Зобов`язати Службу судової охорони України виконати Постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»:
- забезпечити правовий і соціальний захист ОСОБА_1 , як співробітнику Служби судової охорони щодо сплати додаткової винагороди до грошового забезпечення.
5. Визнати бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо невиконання Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині не забезпечення фінансування виплати додаткової винагороди в період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 року ОСОБА_1 протиправною.
6. Зобов`язати Державну судову адміністрацію України виконати Постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині забезпечення фінансування виплати додаткової винагороди в період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 року ОСОБА_1 .
7. Визнати бездіяльність Міністерства фінансів України щодо невиконання Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині не забезпечення спрямування бюджетних коштів на виплату додаткової винагороди в період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 року ОСОБА_1 протиправною.
8.Зобов`язати Міністерство фінансів України виконати Постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині забезпечення спрямування бюджетних коштів на виплату додаткової винагороди в період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 року ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову зазначено, що згідно з витягом з наказу від 10.04.2020 №46 о/с «По особовому складу», позивач був прийнятий на службу до ССО та призначений на посаду контролера ІІ категорії другого взводу охорони першого підрозділу охорони ТУ ССО у Дніпропетровській області з присвоєнням спеціального звання «рядовий служби судової охорони» з 13.04.2020, де працює по день подання позову. На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), якою передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв??язку та захисту інформації, (державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова нагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Позивач в період дії воєнного стану, а саме з 24.02.2022 не був відсторонений від виконання службових обов`язків, не перебував на лікуванні в закладах охорони здоров`я понад встановлені чинним законодавством строки, не був відсутній на службі без поважних причин одну добу і більше, а виконував свої службові обов`язки відповідно до наказів, розпоряджень, доручень своїх керівників. Таким чином, з урахуванням аналізу вищевказаних норм, на думку позивача, у нього наявні підстави для нарахування та сплати йому передбаченої Постановою №168 додаткової нагороди в розмірі 30 000 гривень щомісячно як співробітнику ССО. Відповідно до розрахункових листів в період з 01.02.2022 по 30.06.2022 (включно) позивачем отримано грошове забезпечення у розмірі: лютий 13 643,11 грн.; березень: 13 639,96 грн.; квітень 13 747,48 грн.; травень 13 897,99 грн.; червень 13 986,10 грн. Як вбачається, у вказаних розрахункових листах в період з 01.02.2022 по 30.06.2022, виплата додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. відповідно до положень Постанови №168 позивачу не надходила. Таким чином, позивач вважає, що його права відносно невиплати йому грошового забезпечення в період несення служби та виконання ним службових обов`язків з 24.02.2022 по 30.06.2022 у розмірі 30 000,00 грн. щомісячно порушенні та підлягають захисту у судовому порядку.
Ухвалою суду від 30.08.2022 прийнято позовну заяву та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
12.09.2022 до суду від відповідача-2 надійшов відзив на позов, в якому ССО проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що механізм виплати грошового забезпечення співробітникам ССО визначений Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 26 серпня 2020 року № 384 (далі Порядок 384). Згідно з пунктом 10 Порядку 384 грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах ССО або ТУ ССО на грошове забезпечення. Тобто, для видання наказу про виплату співробітникам ССО додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, необхідна наявність у затвердженому кошторисі ССО або ТУ ССО за фондом оплати праці співробітників відповідних коштів на її виплату. Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються. За результатами розгляду звернень ССО від 05.04.2022 №30/30.07-321 і ДСА України від 13.04.2022 № 11-2825/22 та від 27.04.2022 №11-3022/22 Прем`єр- міністром України надано три доручення Міністерству фінансів України спільно з ДСА України опрацювати питання щодо виділення ССО додаткових асигнувань та винести на розгляд Уряду відповідний проект акту, проте досі це питання не вирішене, тому ССО вкотре звернулася із новими зверненнями 05.07.2022 до голови ДСА України, Міністра фінансів України про виділення з резервного фонду державного бюджету коштів для виплати співробітникам Служби додаткової винагороди в сумі 1 144,5 млн. грн., до Вищої ради правосуддя, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Прем`єр-міністра України, Голови Верховного Суду про сприяння у вирішенні проблеми щодо виділенню коштів на виконання Постанови № 168, та недопущення подальшого загострення соціальної напруги серед співробітників Служби. Отже, керівництвом ССО проводиться необхідна робота щодо отримання з резервного фонду держбюджету асигнувань, необхідних для реалізації Постанови № 168. Після надходження цих асигнувань одразу необхідні накази будуть видані встановленим порядком та додаткова винагорода в найкоротший термін буде нарахована і виплачена співробітникам ССО.
14.09.2022 до суду від відповідача-4 надійшов відзив на позов, в якому Мінфін проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що нормами Постанови №168 встановлено, що між позивачем та Мінфіном у справі не існує зобов`язання стосовно здійснення додаткових виплат, оскільки Мінфін не здійснює такі виплати та не є роботодавцем позивача. Розподілу коштів асигнувань належить до компетенції ДСА України, а тому враховуючи норм Бюджетного кодексу України, вимога щодо визнання протиправною бездіяльності стосовно виконання з боку Мінфіну Постанови №168 є необґрунтованою позовною вимогою.
14.09.2022 до суду від відповідача-1 надійшов відзив на позов, в якому ТУ ССО у Дніпропетровській області проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що відповідно до підпункту 20 пункту 19 Положення про Службу судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 №1051/0/15-19 (із змінами), Голова ССО приймає в установленому порядку рішення про розподіл бюджетних коштів, розпорядником яких є ССО. Натомість, у відповідному кошторисі ТУ ССО у Дніпропетровській області видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою №168 після її прийняття, ССО не затверджувались. Зазначені обставини встановили неможливість видання наказу про виплату співробітникам ССО додаткової винагороди, як передбачено Постановою №168. За зазначених вище підстав, ТУ ССО у Дніпропетровській області не нараховувалася позивачу додаткова винагороди під час дії воєнного стану та не видавався наказ на її виплату, однак і не було відмовлено щодо виплати такої винагороди. Відповідач-1 вважає, що вимога позивача щодо зобов`язання ТУ ССО у Дніпропетровській області виплатити самостійно нараховану позивачем додаткову винагороду у сумі 120 000 грн. не підлягає задоволенню, оскільки на даній стадії вона є передчасною і можливою за умови нарахування коштів та їх невиплати. Задоволення даної позовної вимоги призведе до втручання у дискреційні повноваження ТУ ССО у Дніпропетровській області. Так, рішення про виплату додаткової винагороди під час дії воєнного стану згідно абзацу 2 пункту 1 Постанови №168 приймає начальник шляхом видання відповідного наказу, який повинен бути обґрунтованим і прийнятим із врахуванням затвердженого механізму нарахування та виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення, виключно в межах фондів оплати праці затверджених у кошторисах, із врахуванням періоду несення співробітником служби під час дії воєнного стану та виконання службових обов`язків, із врахуванням часу перебування у відпустках чи на лікуванні в закладах охорони здоров`я, відсутність на службі без поважних причин чи самовільного залишення місця служби. Слід зазначити, що Постанова №168 не містить механізму нарахування додаткової винагороди, також у ССО відсутній затверджений порядок нарахування та виплати такої винагороди, тому розрахунок позивача і сума яку він зазначає, а саме 120 000 грн., є безпідставною.
На підставі ухвали від 03.11.2022 суд перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 30.11.2022.
07.11.2022 до суду від відповідача-3 надійшов відзив на позов, в якому ДСА проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що станом на 01.06.2022 ССО надано розрахунок потреби в коштах на виплату додаткової винагороди співробітникам ССО (лист від 24.05.2022 №30/30.07.3-448) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час воєнного стану" у сумі 1 144, 5 млн. гривень. Разом з тим, на виконання вимог абзацу другого пункту 1 Постанови №168 та враховуючи вимогу Міністерства фінансів України, ДСА України звернулася з листом до ССО щодо надання наказів, які б підтверджували кількісний склад співробітників ССО для можливості виплати додаткової винагороди. Однак, як вбачається зі змісту відповіді ССО (лист від 10.06.2022 №30/30.07-494) остання підмінює поняття наказу про кількісний склад співробітників ССО, які мають право на отримання додаткової винагороди та наказу про виплату співробітникам ССО додаткової винагороди. Зокрема, зазначає про неможливість видачі наказів про виплату співробітникам ССО додаткової винагороди у зв?язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань у кошторисі ССО. ССО відмовилась видавати зазначені накази у зв?язку з відсутністю затвердженого кошторису за фондом оплати праці відповідних бюджетних асигнувань. Таким чином, ДСА України в межах визначених законом повноважень, вжито всіх можливих заходів щодо збільшення бюджетних асигнувань ССО для виплати винагороди співробітникам ССО встановленою Постановою №168.
14.11.2022 до суду від представника ССО надійшло клопотання про зупинення розгляду справи до закінчення розгляду судом зразкової справи №260/3564/22.
В підготовче засідання 30.11.2022 з`явилась представник відповідача-4, проти задоволення позовних вимог заперечувала.
В підготовчому засіданні 30.11.2022 представник відповідача-4 підтримала клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду судом зразкової справи №260/3564/22.
Ухвалою суду від 30.11.2022 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у зразковій адміністративній справі №260/3564/22 (провадження Пз/990/4/22).
Ухвалою суду від 08.12.2023 провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання на 04.01.2024.
19.12.2023 до суду від представника Мінфін надійшло клопотання про розгляд справи без участі Міністерства фінансів України.
03.01.2024 до суду від представника ССО надійшло клопотання про розгляд справи без участі ССО.
У підготовче засідання 04.01.2024 сторони не з`явились, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.
Ухвалою суду від 04.01.2024 підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті на 01.02.2024.
В судове засідання 01.02.2024 учасники справи не з`явились, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.
Ухвалою суду від 01.02.2024 постановлено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
З довідки щодо виконання завдань з охорони судів з початку введення воєнного стану, а саме з 01.02.2022 та по день звернення 30.06.2022 контролером ІІ категорії сержантом Служби ОСОБА_1 вбачається таке:
- період: з 01.02.2022 по 30.06.2022; місце несення служби: ДОАС, АДРЕСА_1 ; склад наряду: старший поста пропуску та охорони, кількість - 29, режим несення служби добовий; склад наряду: старший поста пропуску та охорони, кількість - 2, режим несення служби напівдобвий; склад наряду: старший поста пропуску та охорони, кількість - 3, режим несення служби денний; склад наряду: у складі поста пропуску та охорони, кількість - 60, режим несення служби добовий; склад наряду: у складі поста пропуску та охорони, кількість - 1, режим несення служби денний.
Відповідно до розрахункових листів в період з 01.03.2022 по 30.06.2022 (включно) позивачем отримано грошове забезпечення у розмірі:
- лютий: 13 643,11 грн.;
- березень: 13 639,96 грн.;
- квітень: 13 747,48 грн.;
- травень: 13 897,99 грн.;
- червень: 13 986,10 грн.
Як вбачається, у вказаних розрахункових листах в період з 01.02.2022 по 30.06.2022, виплата додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. відповідно до положень Постанови №168 позивачу не надходила.
За результатами розгляду адвокатського запиту, представнику позивача повідомлялось про відсутність фінансового ресурсу для виплати співробітникам ССО цієї винагороди та така протиправна бездіяльність відповідача, яка й визначена позивачем предметом позову, обумовила звернення до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, шо виникли, суд виходить з такого.
У частині другій статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 161 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах (частина перша); Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України (частина друга); Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби (частина четверта); територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи (частина шоста); фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина сьома).
Згідно з частиною першою статті 165 Закону №1402-VIII грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У силу частини другої цієї статті грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» затверджені схеми посадових окладів, тарифних розрядів і коефіцієнтів за основними посадами і спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони та встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.
Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначений Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 №384 (далі - Порядок №384).
За змістом пунктів 4-7 Порядку №384 грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони включає:
1) щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за стаж служби);
2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія);
3) одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди; допомоги).
Відповідно до пунктів 8 і 10 Порядку №384 грошове забезпечення виплачується співробітникам, які призначені на штатні посади в центральний орган управління Служби та територіальних управліннях Служби. Грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.
Періоди, за які грошове забезпечення не виплачується, визначені в пункті 11 Порядку №384, до яких, зокрема, віднесено час надання співробітникам відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати.
Виплата грошового забезпечення співробітника за поточний місяць здійснюється щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця (пункт 17 Порядку №384).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №168, в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 3 вказаної постанови Міністерству фінансів України доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.
У пункті 5 цієї Постанови зазначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 внесені, зокрема, такі зміни до Постанови №168:
- пункт 1 постанови доповнено новим абзацом такого змісту: «Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення»;
- доповнено постанову пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Наказом ДСА України від 31.10.2022 №396 затверджено Порядок і умови виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану (далі - Порядок №396).
Згідно з пунктом 3 Порядку №396 додаткова винагорода виплачується співробітникам в період дії воєнного стану, за час проходження ними служби, зокрема тим, які виконують службові обов`язки за штатними посадами або на яких у встановленому порядку покладено тимчасове виконання обов`язків за іншими посадами згідно з умовами, передбаченими цим Порядком.
Пунктом 7 Порядку №396 унормовано, що додаткова винагорода виплачується в таких розмірах: 30 000 гривень - співробітникам, які проходять службу в районах ведення бойових дій, пропорційно в розрахунку на місяць; 10 000 гривень - іншим співробітникам пропорційно в розрахунку на місяць; 100 000 гривень - співробітникам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
За приписами пункту 4 Порядку №396 виплата додаткової винагороди здійснюється центральним органом управління та територіальними управліннями Служби судової охорони за місцем проходження служби співробітника, де він призначений на штатну посаду. Підставою для виплати додаткової винагороди співробітникам є наказ Служби або територіального управління Служби.
У пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 та пункті 4 наказу ДСА України від 31.10.2022 №396 передбачено, що ці нормативно-правові акти набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24 лютого 2022 року.
Отже, з 24 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України встановив співробітникам Служби судової охорони на період дії воєнного стану в Україні додаткову винагороду, яка підлягає їм виплаті в порядку та на умовах, визначених ДСА України.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою ОСОБА_1 як співробітнику ТУ ССО у Дніпропетрвоській області вказаної додаткової винагороди з мотивів відсутності необхідних бюджетних асигнувань та охоплюють період з 01.03.2022 по 30.06.2022.
Вирішуючи порушені в заявах по суті справи питання, суд виходить з такого.
Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» №95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.
Цьому визначенню відповідає й поняття грошового забезпечення, що відповідно до закону виплачується за рахунок держави військовослужбовцям, поліцейським, особам рядового і начальницького складу за проходження державної служби особливого характеру.
Згідно зі статтею 165 Закону №1402-VIII грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з основних і додаткових його видів та виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
До додаткових видів грошового забезпечення Порядок №384 відносить, зокрема, винагороди.
Виходячи з цього, встановлена Постановою №168 додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони, яку держава взяла на себе обов`язок виплачувати їм на період дії воєнного стану в Україні.
Проте в обох зазначених постановах Кабінету Міністрів України (№168 і №793) передбачено, що вони набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24 лютого 2022 року.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів.
Так, надаючи тлумачення статті 58 Конституції України у Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзаци перший і другий пункту 2 мотивувальної частини Рішення).
У Рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп і від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001 зроблено аналогічні висновки про те, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Водночас Конституційний Суд України звернув увагу на те, що частина перша статті 58 Конституції України передбачає винятки із конституційного принципу неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001).
Крім того, у своїх Рішеннях Конституційний Суд України постійно наголошує на тому, що ключовим у питанні розуміння гарантованого статтею 8 Конституції України принципу верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, який вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017).
Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005).
Одним із механізмів запобігання свавільному втручанню держави та її органів у реалізацію прав і свобод людини є закріплений у частині третій статті 22 Конституції України принцип недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних.
Таким чином, надання нормативно-правовому акту ретроактивної дії не порушуватиме принципи незворотності дії в часі та правової визначеності, якщо ці зміни не погіршують правове становище особи: не встановлюють чи не посилюють юридичну відповідальність, не скасовують і не обмежують чинні права і свободи.
Виходячи з приписів частини третьої статті 7 КАС України, суд не застосовує при визначенні розміру належної позивачу додаткової винагороди пункт 7 Порядку №396, на застосуванні якого наполягає ТУ ССО у Дніпропетровській області, оскільки за імперативною нормою частини другої статті 165 Закону №1402-VIII розмір грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони встановлюється Кабінетом Міністрів України, тоді як згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» ДСА України уповноважена затверджувати виключно порядок його виплати.
Так само пунктом 2-1 Постанови №168 (у редакції постанови від 07.07.2022 №793), на виконання якого прийнятий Порядок №396, уповноважено керівників відповідних міністерств та державних органів, до яких, зокрема, належить ДСА України, визначити порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбаченої цією постановою.
У зв`язку з цим визначення в пункті 7 Порядку №396 розмірів додаткової винагороди співробітникам ССО за певними критеріями виходить за межі наданих ДСА України повноважень.
Крім того, суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин Порядку №396 й у частині визначених ним порядку і умов виплати співробітникам ССО додаткової винагороди, оскільки спірні правовідносини виникли до прийняття і набрання чинності цим Порядком. Водночас у спірний період однорідні правовідносини щодо порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони були врегульовані Порядком №384, що й підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Застосування судом принципу верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ є вимогою частини другої статті 6 КАС України.
За змістом пункту 9 частини першої статті 4, статті 5, частини четвертої статті 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, який, на думку позивача, порушив його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.
Спірні правовідносини щодо виплати грошового забезпечення у належному розмірі виникли між позивачем і ТУ ССО у Дніпропетровській області, яке в силу вимог пункту 10 Порядку №384 виплачує позивачу грошове забезпечення за місцем проходження ним служби.
Отже, ТУ ССО у Дніпропетровській області є належним відповідачем за пред`явленим ОСОБА_1 позовом, оскільки саме цей суб`єкт владних повноважень допустив протиправну бездіяльність у спірних правовідносинах щодо виплати позивачу додаткової винагороди.
Водночас, ССО, ДСА України, Мінфін України, не має відповідати за цим позовом, адже між позивачем і цими органами безпосередньо не виникло жодних правовідносин, у яких би ці суб`єкти владних повноважень порушили права позивача.
Суд зазначає, що бюджетні правовідносини, які виникають між учасниками бюджетного процесу стосовно реалізації їхніх бюджетних повноважень (прав та обов`язків з управління бюджетними коштами), безпосередньо не стосуються позивача, що не дає підстав для залучення державних органів, які беруть участь у процесі формування і використання фінансових ресурсів для виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, до участі у цій судовій справі.
Враховуючи ту обставину, що ТУ ССО у Дніпропетровській області є належним відповідачем за цим позовом, оскільки саме цей суб`єкт владних повноважень допустив протиправну бездіяльність у спірних правовідносинах щодо невиплати позивачу додаткової винагороди, тому позовні вимоги до інших відповідачів суд залишає без задоволення.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач-1, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 у цій справі представляла адвокат Лимарева Н.А., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №5061 від 12.03.2021, котре видано Радою адвокатів Дніпропетровської області.
Між ОСОБА_1 (Замовник) та Адвокатським бюро «НЕПОЧАТИХ&ЛИМАРЕВА» (Виконавець) в особі керуючого Непочатих Вікторії укладено договір про надання правничих послуг №27/06/2022/31 від 27.06.2022 (далі Договір).
На підставі пункту 1.1. Договору, замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов?язок надати Замовнику правничі послуги на умовах цього Договору.
Правничі послуги, які надаються замовнику, будуть складатися:
- з усних та/чи письмових консультацій щодо правових питань, пов`язаних з веденням адміністративної справи щодо визнання неправомірною бездіяльність Державної судової адміністрації України відносно невиплати додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» та зобов`язання вчинити певні дії;
- ??з представлення інтересів замовника в судах всіх інстанцій у адміністративній справі щодо визнання неправомірною бездіяльність Державної судової адміністрації України відносно невиплати додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» та зобов`язання вчинити певні дії;
- ??із здійсненням представництва замовника в усіх підприємствах, установах, організаціях, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, банківських сферах, прокуратурі, правоохоронних органах, Державній судовій адміністрації, центрального органу управління Служби судової охорони, територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області;
- із складання, подачі та підписання будь-яких процесуальні документи, в тому числі, але не обмежуючись наступними - заяви, клопотання, звіти, адвокатські запити та інші документи які необхідні для виконання цього Договору.
Згідно з пунктами 3.1.-3.2. Договору, вартість послуг за цим Договором встановлюється сторонами у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп. Замовник сплачує послуги, які надаються за цим Договором, на умовах 100 % попередньої оплати на протязі 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунку.
Відповідно до пункту 6.2. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами і діє по 31.12.2023 включно. У разі неотримання протягом місяця до закінчення строку дії лист про припинення договору однією із сторін, договір вважається автоматично продовжений на тих самих умовах та на той самий строк.
До матеріалів справи долучено рахунок-фактуру №142 від 27.06.2022 на оплату правничих послуг у розмірі 2000 грн.
Пунктом 3 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Отже, дана справа про визнання протиправною бездіяльності зобов`язання вчинити певні дії є справою незначної складності.
Ця обставина вказує на те, що витрати на професійну правничу допомогу у такій справі не можуть бути значними.
Розглядаючи обсяг наданої правничої допомоги та її вартість, суд зазначає, що вартість наданої допомоги є надто завищеною, оскільки спірні правовідносини вже врегульовані у рішеннях за наслідком розгляду аналогічних справ, вчинення адвокатом дій в межах цієї справи не зайняло великої кількості часу.
З огляду на зазначене, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
В той же час, оскільки позивач, у зв`язку із неправомірною бездіяльністю відповідача-1, був змушений звернутися до суду за захистом порушеного права, у зв`язку з чим ним було понесено витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи принцип співмірності та часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань ТУ ССО у Дніпропетровській області на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області щодо невиконання постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині не видання наказів командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди в період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022, ненарахування та невиплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 ОСОБА_1 .
Зобов`язати територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області виконати постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»: видати накази командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 року ОСОБА_1 та нарахувати і виплатити додаткову винагороду на період дії воєнного стану з 01.03.2022 по 30.06.2022 року ОСОБА_1 .
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар