Справа № 420/25716/23
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЄТЕКС» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЄТЕКС» до Одеської митниці, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 05.09.2023 року №UA500500/2023/000572/2 про коригування митної вартості товарів, а також визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.09.2023 року №UA500500/2023/001160.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 31.05.2023 року між іноземною фірмою «Hangzhou Nbond Nonwovens Co., Ltd» (Китай) (як продавцем) та ТОВ «ОДЄТЕКС» (як покупцем) було укладено контракт №2604/HNN, за умовами якого продавець погоджується та зобов`язується продавати (передавати у власність покупця), а покупець погоджується приймати та оплачувати товар.

На виконання умов зазначеного контракту, продавцем було поставлено товариству з обмеженою відповідальністю «ОДЄТЕКС» товар спанлейс.

З метою митного оформлення імпортованого товару 04.09.2023 року представник позивача подав до Одеської митниці митну декларацію №23UА9U3 від 04.09.2023 року, а також повний та змістовний пакет документів, передбачених Митним кодексом України.

Проте, відповідачем було необґрунтовано винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000572/2 від 05.09.2023 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001160.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями відповідача та вважаючи їх протиправними і необґрунтованими, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 16.10.2023 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЄТЕКС» до Одеської митниці було прийнято судом до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч.5 ст.262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

31.10.2023 року від Одеської митниці надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Надані позивачем на вимогу контролюючого органу додаткові документи не усунули виявлені розбіжності та не спростували сумніви у правильності задекларованої ним митної вартості.

З огляду на зазначене митним органом не міг бути застосований метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000572/2 від 05.09.2023 року, відповідно до якого митну варіть товару було визначено за 6-м резервним методом. Крім того, за зазначених обставин, Одеською митницею було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001160.

Таким чином відповідач вважає, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЄТЕКС».

06.11.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, на яку відповідачем 15.11.2023 року були надані до справи додаткові пояснення у справі. Заперечень на відповідь на відзив від відповідача до суду не надходило.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДЄТЕКС» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 33387508,

Видами економічної діяльності товариства є:

13.95 Виробництво нетканих текстильних матеріалів і виробів із них, крім одягу (основний);

31.09 Виробництво інших меблів;

13.20 Ткацьке виробництво;

22.22 Виробництво тари з пластмас;

46.41 Оптова торгівля текстильними товарами;

46.47 Оптова торгівля меблями, килимами й освітлювальним приладдям;

46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами;

46.90 Неспеціалізована оптова торгівля;

13.91 Виробництво трикотажного полотна;

13.92 Виробництво готових текстильних виробів, крім одягу;

13.93 Виробництво килимів і килимових виробів;

13.94 Виробництво канатів, мотузок, шпагату та сіток;

13.96 Виробництво інших текстильних виробів технічного та промислового призначення;

13.99 Виробництво інших текстильних виробів, н.в.і.у.;

14.12 Виробництво робочого одягу;

20.60 Виробництво штучних і синтетичних волокон;

22.21 Виробництво плит, листів, труб і профілів із пластмас;

32.50 Виробництво медичних і стоматологічних інструментів і матеріалів;

32.99 Виробництво іншої продукції, н.в.і.у.;

68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

31.05.2023 року між іноземною фірмою «Hangzhou Nbond Nonwovens Co., Ltd» (Китай) (як продавцем) та ТОВ «ОДЄТЕКС» (як покупцем) було укладено контракт №2604/HNN (далі Контракт №2604/HNN) за п.1.1 якого продавець погоджується та зобов`язується продавати (передавати у власність покупця), а покупець погоджується приймати та оплачувати спанлейс, яким загалом надалі іменується як товар.

Згідно п.1.2 Контракту №2604/HNN загальна вартість контракту становить вартість всіх переданих за цим контрактом окремих партій товару.

Вартість кожної партії товару встановлюється сторонами в наступних попередніх рахунках-фактурах до цього контракту.

Відповідно до п.1.3 Контракту №2604/HNN постачання товару здійснюється за заявками покупця, де останнім ідентифікуються кількість товару та його якісні характеристики.

За п.2.1 Контракту №2604/HNN ціни на товар встановлені в доларах та включають вартість упаковки, навантаження, пакувальних матеріалів (в т.ч. піддонів), маркування та виконання експортних формальностей у країні продавця.

Згідно п.2.2 Контракту №2604/HNN після отримання заявки покупця, зазначеної у п.1.3 контракту, продавець зобов`язується виготовити та здійснити поставку товару покупцю протягом не більше ніж 45 календарних днів з моменту отримання заявки.

Здійснення постачання товару прирівнюється до моменту постачання, яким є дата навантаження товару на транспортний засіб (зокрема, але не виключно на борт судна) на адресу покупця.

Відповідно до п.2.3 Контракту №2604/HNN умови поставки обумовлюються сторонами згідно з Міжнародними правилами ІНКОТЕРМС-2010 та зазначаються у попередніх рахунках-фактурах щодо поставки кожної окремої партії товару, якщо інше не погоджено у спеціальних доповненнях або додатках до цього договору.

За п.2.4 Контракту №2604/HNN номенклатура, кількість, інші спеціальні дані, як і попередній рахунок-фактура загалом вважаються узгодженими у разі: а) оплати передоплати покупцем з посиланням на номер і дату такого інвойсу, або б) у разі направлення покупцем на адресу продавця достатнього повідомлення про погодження рахунку-фактуру.

Згідно п.3.1 Контракту №2604/HNN платіж за контрактом має бути здійснений у доларах США на рахунок продавця на умовах, обумовлених у попередньому рахунку-фактурі.

Відповідно до п.4.2 Контракту №2604/HNN постачання товару може здійснюватися третіми особами, відносини з якими регулюються покупцем.

За п.4.3 Контракту №2604/HNN якщо не було вказано іншого, партія товару постачається на умовах Франко Борт Шанхай, Китай.

Згідно п.4.4 Контракту №2604/HNN продавець відповідає за належне пакування та достатнє маркування товару, що включено до його вартості.

Відповідно до п.5.1 Контракту №2604/HNN відвантажувальними документами щодо кожної окремої партії товару, що продається за цим контрактом, є:

- рахунок-фактура: 3 оригінали + 1 копія;

- пакувальний лист: 2 оригінали;

- сертифікат походження;

- копія експертної декларації.

Також між товариством з обмеженою відповідальністю «ОДЄТЕКС» (як клієнтом) та товариством з обмеженою відповідальністю «СУПРАМАРІН» (як експедитором) було укладено генеральний договір транспортного експедирування №2005-48/20sm від 20.05.2020 року, згідно якого експедитор зобов`язується за плату і за рахунок клієнта надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних і транзитних вантажів клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу повітряним, морським і автомобільним транспортом, відповідно з узгодженими заявками клієнта.

На виконання умов контракту №2604/HNN, 31.05.2023 року фірмою «Hangzhou Nbond Nonwovens Co., Ltd» було направлено до позивача проформу-інвойс №20230531, згідно якого кількість товару складала 7 165 кг, загальна вартість складала 18 876,65 доларів США. Вказаною проформою-інвойсом №20230531 передбачено необхідність передоплати товару у розмірі 30% від вартості товару та визначено порти завантаження: порт Шанхай або порт Нінбо, Китай. Терміном відправлення зазначено протягом 35 днів після отримання 30% депозиту.

На підтвердження факту оплати 30% від суми, зазначеної у проформі-інвойсі №20230531 від 31.05.2023 року, позивачем надано платіжну інструкцію №172 від 02.06.2023 року.

Пізніше, 14.06.2023 року на виконання умов п. 2.5 контракту №2604/HNN фірмою «Hangzhou Nbond Nonwovens Co., Ltd» було направлено до позивача скореговану проформу-інвойс №20230531, згідно якого кількість товару складала вже 7007,8 кг, а загальна вартість складала 18 526,88 доларів США.

На підтвердження факту повної оплати товари у сумі, зазначеної у проформі-інвойсі №20230531 від 14.06.2023 року, позивачем надано платіжну інструкцію №175 від 14.06.2023 року.

Після здійснення позивачем передоплати за вищезазначений товар, товариство з обмеженою відповідальністю «СУПРАМАРІН» здійснило перевезення вищевказаного товару на підставі договору №2005-48/20sm, заявки на перевезення №SM065851, а також коносаментів №HS123061409 від 30.06.2023 року та №NGP0310552 від 03.07.2023 року, що також наявні в матеріалах справи.

З метою митного оформлення імпортованого товару, 04.09.2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОРІКС ЮГ», діючи в інтересах позивача, на підставі договору доручення по наданню послуг щодо митного оформлення вантажів №CM-28 від 24.02.2015 року, подало до Одеської митниці митну декларацію №23UА9U3, у якій в графі 42 митної декларації якої позивач зазначив, що вартість товару за основним методом, а саме за ціною договору (контракту), становить 18 526,88 доларів США.

При цьому представником позивача разом із митною декларацією будо надано наступні документи:

- сертифікат якості № від 26.06.2023 року;

- сертифікат якості №20230609-9 від 26.06.2023 року;

- сертифікат якості №202306012 від 26.06.2023 року;

- пакувальний лист №20230531 від 25.06.2023 року;

- рахунок-проформа №20230531 від 31.05.2023 року;

- рахунок-фактура (інвойс) №20230531 від 25.06.2023 року;

- коносамент №HS123061409 від 30.06.2023;

- автотранспортна накладна від 31.08.2023 року;

- супровідний документ ТІ №23ROCT80 від 31.08.2023 року;

- сертифікат про походження товару №C90008 від 29.06.2023 року;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару №172 від 02.06.2023 року;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару №175 від 14.06.2023 року;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №13435 від 31.08.2023 року;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №3108/07 від 31.08.2023 року;

- довідка про склад товару від 03.09.2023 року;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №2604/HNN від 31.05.2023 року;

- договір про надання послуг митного брокера №CM-28 від 24.02.2015 року;

- договір (контракт) про перевезення №2005-48/20sm від 20.05.2020 року;

- копія митної декларації країни відправлення №00071995 від 27.06.2023 року;

- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №23UА9U3 від 04.09.2023 року.

04.09.2023 року Одеською митницею було адресовано повідомлення представнику позивача про надання декларантом додаткової інформації та документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, з огляду на що 05.09.2023 року представником товариства до митного органу було направлено, зокрема, інвойс №20230531 від 31.05.2023 року, інвойс №20230531 від 14.06.2023 року, переклад експортної декларації з китайської мови на українську мову, виписку з банківських рахунків №28851778 від 02.06.2023 року та №31244163 від 14.06.2023 року, сертифікати аналізу від продавця від 23.06.2023 року та комерційна пропозиція від продавця від 30.05.2023 року.

Також додатково товариством до митного органу було направлені пояснення за вих.№201 від 05.09.2023 року щодо виявлених, на думку митного органу, розбіжностей.

Разом з тим, час здійснення Одеською митницею правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЄТЕКС», та перевірки документів, поданих декларантом до митного органу з метою підтвердження митної вартості товарів разом з митною декларацією №23UА9U3 від 04.09.2023 року, контролюючим органом було зазначено, що у поданих документах містяться розбіжності, а також, на думку контролюючого органу, надані товариством документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) відповідно до п п.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) згідно пункту 3.1 контракту від 21.05.2021 року №2604/HNN плата за вантаж здійснюється на умовах передбачених проформою інвойсом; до митного оформлення надано проформу інвойс №20230531 від 31.05.23 року, якою передбачено 30-відсоткова передплата до відгрузки. У наданому до митного оформлення платіжному документі №172 є посилання на інвойс від 14.06.23 року який до митного оформлення не надавався.

Крім того відповідачем зазначено, що у додатково наданих на повідомлення митниці документах, зокрема митній декларації країни відправлення №00071995 від 27.06.2023 року, зазначено інший номер коносаменту, а саме №HGP0310552, який до митного оформлення не надавався.

У той же час 05.09.2023 року Одеською митницею було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000572/2, в якому зазначено, що на підставі аналізу баз даних ЄАІС та АСМО «Інспектор» відповідачем встановлено, що по товару №1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить 4,67 дол. США за кг (митна декларація №UА100330/2023/149311 від 27.08.2023 року), аніж заявлено декларантом 3,3115 дол. США. Додатково у рішення митним органом зазначено, що товариством не надані усіх документів, згідно з переліком у ч.2 ст. 53 МК України, а тому розбіжності у заявленій митній вартості товару не спростовано.

Також відповідачем було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001160.

Не погоджуючись із вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, вважаючи їх необґрунтованими та протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про їх оскарження в межах даної справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов позивача, відзив Одеської митниці та надані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, та судову практику, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митну територію та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України, МКУ) та іншими законами України.

Відповідно до п.п. 23, 24 ч.1 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 49 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів (ст. 50 МК України).

Відповідно до Брюссельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.

Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

Керуючись ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п.1 ч.5 ст.54 МК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч.ч.5 та 6 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно з ч.1 ст.54 МКУ, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.4 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).

Відповідно до ч.2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 МК України.

За результатами контролю митний орган визнає заявлену митну вартість або ж приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 МК України (ч.3 ст.54 МК України).

Рішення про коригування митної вартості товарів приймається митним органом у письмовій формі, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість (ч.1 ст.55 МК України).

Таке рішення має містити необхідні реквізити, визначені ч.2 ст.55 МК України, а форма рішення затверджена наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598 (далі - Правила №598).

Так, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів у випадках, визначених даною частиною.

У разі відмови у митному оформленні складається картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, форма та порядок заповнення якої визначено Порядком, затвердженим Міністерством фінансів України №631 від 30.05.2012 року.

Як було встановлено судом, позивачем було визначено митну вартість товару за основним методом за ціною контракту. Водночас відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2)щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Частинами 1, 2 ст. 64 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Так, з оскарженого рішення про коригування митної вартості судом встановлено, що митний орган не застосував другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, інформації щодо обчислення вартості, наданої виробником товарів.

Водночас відповідач застосував шостий резервний метод і джерелом для коригування митної вартості слугував аналіз баз даних ЄАІС та АСМО «Інспектор», зокрема митну декларацію №UА100330/2023/149311 від 27.08.2023 року.

З даного приводу суд зазначає, що відомості, які містяться в базах даних ЄАІС та АСМО «Інспектор», мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини з різноманітними контрагентами здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Верховним Судом було сформовано правову позицію, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (згідно постанов від 21.02.2018 року по справі №820/17417/14, від 04.09.2018 року по справі №818/1186/17).

Також суд зазначає, що згідно з наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів всупереч положенням п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України (крім номеру митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів), не містить жодних належних обґрунтувань митного органу щодо зроблених коригувань, зокрема, умов поставки, комерційних умов подібних (аналогічних) товарів, та інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

З огляду на викладені вище обставини суд доходить висновку про недотримання митним органом вимог МК України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу та визначення більшої митної вартості за резервним методом.

Відповідач в обґрунтування правомірності своїх рішень також посилається на те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням як складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

З даного приводу суд зауважує, що за п.2.1 Контракту №2604/HNN ціни на товар встановлені в доларах та включають вартість упаковки, навантаження, пакувальних матеріалів (в т.ч. піддонів), маркування та виконання експортних формальностей у країні продавця.

Крім того, згідно п.4.4 Контракту №2604/HNN продавець відповідає за належне пакування та достатнє маркування товару, що включено до його вартості.

Тобто, при складенні проформи-інвойсу №20230531 від 31.05.2023 року, скорегованої проформи-інвойсу №20230531 від 14.06.2023 року, а також оформленні ВМД №23UА9U3 від 04.09.2023 року, у вартість імпортованого товару вже була включена вартість упаковки та пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Більш того, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37 «Процедура митної декларації» має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митних декларацій, поданих Декларантом, зазначено ZZ00 (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

З поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару, та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Таким чином, в даному випадку, вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 року у справі №815/6794/17 і від 18.12.2019 року у справі №160/8775/18.

Також суд критично ставиться до посилань відповідача, що згідно пункту 3.1 контракту від 21.05.2021 року №2604/HNN плата за вантаж здійснюється на умовах передбачених проформою-інвойсом, з огляду на що до митного оформлення надано проформу інвойс №20230531 від 31.05.23 року, якою передбачено 30 відсоткова передплата до відгрузки, тоді як у наданому до митного оформлення платіжному документі №172 є посилання на інвойс від 14.06.23 року, який до митного оформлення не надавався.

Як вже зазначалось судом раніше, на виконання умов контракту №2604/HNN, контрагентом позивача було направлено до ТОВ «ОДЄТЕКС» проформу-інвойс №20230531 від 31.05.2023 року, згідно якого кількість товару складала 7 165 кг, загальна вартість - 18 876,65 доларів США, а умовою оплати за товар зазначено 30% передоплати.

На підтвердження факту оплати 30% від суми позивачем надано платіжну інструкцію №172 від 02.06.2023 року.

Пізніше, контрагентом позивача було знову направлено до товариства скореговану проформу-інвойс №20230531 від 14.06.2023 року, згідно якого кількість товару складала вже 7 007,8 кг, а загальна вартість - 18 526,88 доларів США.

На підтвердження факту оплати повної суми суми, зазначеної у проформі-інвойсі №20230531 від 14.06.2023 року, позивачем було надано платіжну інструкцію №175 від 14.06.2023 року, в які міститься посилання на проформу-інвойс №20230531 саме у редакції від 14.06.2023 року.

Разом з тим, вказані проформи-інвойси та платіжні інструкції №172 та №175 одразу надавались при митному оформлені імпортованого товару, що підтверджується переліком наданих документів згідно картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.09.2023 року №UA500500/2023/001160.

Також суд звертає увагу на те, що вказаним обставинам надавались роз`яснення представником позивача у наданих до митного органу поясненнях від 05.09.2023 року за вих. №201.

Таким чином, вказані доводи митного органу є такими, що не підтверджуються матеріалами справи, а також не впливають на митну вартість товару.

Щодо посилання відповідача на той факт, що у митній декларації країни відправлення №00071995 від 27.06.2023 року, зазначено інший номер коносаменту, а саме №HGP0310552, який до митного оформлення не надавався.

За твердженням позивача, що не заперечується відповідачем, при оформлені морського перевезення вищевказаного товару, було одночасно оформлено на вантаж два типи коносаментів: Original bill of loading (оригінал) - фізичний документ, який перевізник видає власнику вантажу, який описує товари, що перевозяться, і засвідчує право власності на ці товари, а також Waybill non negotiable (необоротна накладна) - документ який оформляється на конкретного одержувача, без випуску оригіналів, та відноситься до необоротних коносаментів, тобто таких, які не можна передати іншим особам.

Для перевезення (морського фрахту за маршрутом Нінго, Китай - Констанца, Румунія) вищезазначеного товару, придбаного позивачем у свого контрагента відповідно до Контракту №2604/HNN від 31.05.2023 року, було оформлено коносамент (Original bill of loading) №HS123061409 від 30.06.2023 року та коносамент (Waybill non negotiable) №NGP0310552 від 03.07.2023 року, на факт чого заперечень від відповідача під час розгляду справи не надходило.

При цьому, коносамент (Original bill of loading) №HS123061409 від 30.06.2023 року містить посилання на коносамент (Waybill non negotiable) №NGP0310552 від 03.07.2023 року.

Враховуючи зазначене, саме коносамент (Original bill of loading) №HS123061409 від 30.06.2023 року, як фізичний документ, який перевізник видає власнику вантажу, надавався позивачем до митного органу при митному оформленні вищезазначеного товару, з огляду на що заперечення відповідача з цього приводу в якості обґрунтування правомірності оскаржуваних рішень суд до уваги не приймає.

На думку суду, наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за резервним методом.

Крім того суд вказує, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, само по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Суд при вирішенні даної справи також враховує правовий висновок Верховного Суду, зазначений у постанові від 26.03.2019 року у справі №826/17973/14, в якій зазначено, що: «…однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості...».

Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами, наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар. Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000572/2 від 05.09.2023 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001160 є необґрунтованими, а тому протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЄТЕКС» (65010, м. Одеса, вул. Бригадна, 131) до Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21А) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, та картки відмови задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000572/2 від 05.09.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500500/2023/001160.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький