Справа № 601/217/24
Суддя: Клим Т. П.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №601/217/24
Провадження № 2-а/601/11/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Клим Т.П.,

при секретарі с/з Коляді О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Кременець позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кременецького районного суду Тернопільської області із позовом до ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7435998 від 01.08.2023 за ч.4 ст. 126 КУпАП; поновити строк на подання адміністративного позову.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що дана постанова є незаконною, оскільки адміністративного правопорушення вона не вчиняла, в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували її вину. Розгляд справи був проведений на місці 01.08.2023 о 00:32:09. Прийнято рішення накласти штраф в розмірі 20400 грн. До постанови додається - пусто. Копію постанови отримано - пусто. Права роз`яснено пусто. Вважає вищевказану постанову безпідставною та незаконною, без з`ясування всіх обставин справи та з порушенням її прав, зокрема на захист. Зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що інспектором управління патрульної поліції до постанови додавались будь-які докази, отримані в порядку, визначеному чинним законодавством України, щодо вчинення мною адміністративного правопорушення. Тобто інспектори поліції винесена дана постанова без дослідження будь-яких доказів, що позбавило її можливості заявляти клопотання про недопустимість та законність вказаних доказів. Фактично постанова винесена лише на підставі суб`єктивної думки інспектора поліції. Права їй роз`яснені не були. Цей же протокол був би доказом роз`яснення їй прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. У цьому ж протоколі вона мала б змогу надати свої пояснення і це було б належним чином зафіксовано. Однак цього зроблено не було.

Відтак, у постанові відсутні докази, які б підтверджували подію і склад адміністративного порушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, яке їй інкримінуються. Враховуючи зазначені обставини, ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП, а провадження у вказаній справі закрити.

Про вказану постанову вона дізналася 13.01.2024 в телефонному режимі від сина, який того ж дня отримав конверт з Кременецького відділу ДВС у Кременецькому районні Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, особисто в руки від працівника пошти про, що свідчить відбиток печатки укрпошти с. Білокриниця на конверті. Крім того зазначила, що в цей час вона знаходилась за кордоном. Повернувшись в Україну до спливу десятиденного строку оскарження даної постанови, вона негайно звернулась в суд з даним позовом для відновлення її прав та інтересів.

Оспорювану постанову було прийнято 01.08.2023 та вона не містить її особистого підпису про її одержання, що вона відмовилася від отримання даної постанови відмітки також немає. Будь-яких конвертів з копією даної постанови до 13.01.2024 вона не отримувала. Вважає, що це є поважною причиною, а саме незалежно від її волі, що безпосередньо унеможливило подання позову у визначений законом строк.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовну заяву підтримує повністю, просить скасувати постанову, оскільки будь-яких доказів її вини немає.

Відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позов, згідно якого представник відповідача заперечує з приводу задоволення позову з огляду на наступне. Як вбачається з оскаржуваної постанови, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серія ЕАС №7435998 від 01 серпня 2023 року, позивач керувала транспортним засобом будучи позбавленою права керування автомобілем, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, зупинивши ТЗ, поліцейський підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросв пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Встановивши факт вчинення правопорушення поліцейським винесено постанову. Враховуюче зазначене, оскаржувану постанову винесено працівниками поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, а тому позов до задоволення не підлягає. Просили розгляд справи проводити у їх відсутності.

Ухвалою судді від 22.01.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи (докази), повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановив наступне.

Згідно з ч. 1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП, порушення якої інкримінується ОСОБА_1 , передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Судом встановлено, що інспектором Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області лейтенантом поліції Трачуком О.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7435998 від 01.08.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 01.08.2023 о 00 годині 25 хвилині керувала транспортним засобом Volkswagen Passat, будучи позбавленою права керування автомобілем, чим порушила п. 2.1а ПДР. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу в сумі 20 400 грн.

Частиною 1 ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.ст. 73-76 КАС України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч.2 ст. 76 КАС України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Керуючись положеннями ч. ч. 1, 3-5 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилання на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Також пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 13 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Дослідивши винесену постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, суд встановив, що у ній не зазначено доказів, які б доводили вину водія та не вказано відомостей про фіксацію вказаного правопорушення.

Варто зазначити, що у своїй постанові від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а Верховний суд вказав на те, що у постанові про порушення правил дорожнього руху обов`язково має бути вказано технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото - чи відеозапис порушення.

Таким чином, жодних фактичних даних, які б давали можливість встановити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення на момент складання постанови, відповідачем не надано, що не дає можливості перевірити достовірність обставин, на підставі яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, оцінюючи причини поважності пропуску позивачем строку для оскарження постанови, суд відмічає наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до частини другої вказаної статті позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів із дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також визначені статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вказаної статті скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів із дня набрання постановою законної сили. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною другою статті 291 КУпАП передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналіз норм статті 289 КУпАП і частини другої статті 291 КУпАП свідчить, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом десяти днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналогічна правова норма закріплена також у частині другій статті 286 КАС України, відповідно до приписів якої позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, при вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, суди повинні з`ясувати дату отримання цієї постанови.

Із встановлених судом обставин вбачається, що позивач оскаржувану постанову в день її прийняття фактично не отримувала. Про постанову позивачка дізналась 13.01.2024. Протилежного суду не надано. До суду з позовом позивачка звернулася 22.01.2024, тобто, із дотриманням десятиденного строку.

Відповідно до п.3 ч 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАС №7435998 від 01.08.2023 складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Крім цього, згідно частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З наданих позивачем доказів вбачається, що витрати по сплаті судового збору складають 605 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією №1 від 22 січня 2024 року.

Приймаючи до уваги, що суд задовольняє позов, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246, 268-270, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на подання позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №7435998 від 01.08.2023.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7435998 від 01.08.2023.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання вимог п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження вул. Валова, 11, м. Тернопіль, .

Головуючий: Т. П. Клим