Справа № 340/4275/23
Суддя: С.В. ДЕГТЯРЬОВА
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/4275/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В. розглянувши адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.12.2022 року по теперішній час (день звернення до суду);

- визнати протиправною бездіяльність яка полягає у ненарахуванні та невиплаті додаткової грошової винагороди ОСОБА_1 , згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу до іншого) за період з 29.12.2022 по 10.03.2023 в розрахунку 100000 грн. на місяць;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29.12.2022 року по теперішній час (день звернення до суду);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 , згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу до іншого) за період з 29.12.2022 по 10.03.2023 в розрахунку 100000 грн. на місяць.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.43-44).

Ухвалою судді від 24.08.2023 року продовжено розгляд справи №340/4275/23 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.09.2023 р. (а.с.74-75).

26.09.2023 р., 10.10.2023 р., 18.10.2023 р. 02.11.2023 р., 16.11.2023 р. підготовче засідання відкладалось.

Ухвалою від 28.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження на 12.12.2023 року (а.с.224-225 т.1).

12.12.2023 року судове засідання відкладене на 20.12.2023 р. (а.с.7).

20.12.2023 року сторони та свідок не з`явились, представник позивача подав клопотання про розгляд справи без їх участі.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що ОСОБА_1 проходив службу у в/ч НОМЕР_2 на посаді головного сержанта 2 мінометної батареї. В ході проходження служби перебував на стаціонарному лікуванні.

Однак з січня 2023 року ОСОБА_1 не повною мірою проводиться виплата грошового забезпечення - 17.01.2023 та 23.01.2023 було проведено останні виплати. В подальшому, військовою частиною НОМЕР_2 було припинено виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 і не виплачується до теперішнього часу.

Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

22.08.2023 року військовою частиною НОМЕР_4 подано відзив на позов та вказано, що старший солдат ОСОБА_1 не прибув до місця дислокації військової частини після лікування 11.03.2023 року та вважається таким, що в умовах воєнного стану самовільно залишив військову частину, про що вказано в наказі №180 від 29.06.2023 року. А тому прав на виплати він не має.

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд з`ясував такі обставини та дійшов таких висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_5 (входить до в/ч НОМЕР_4 ) на посаді головного сержанта 2 мінометної батареї (наказ №326 від 22.11.2019 року).

Наказом від 28.12.2022 року №362 зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 як такий, що перебуває на довготривалому лікуванні (а.с.70 т.1).

З 29.12.2022 року по 23.02.2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Одеській обласній клінічній лікарні (відділення неврології). Діагноз: вертеброгенна цервіколюмбоішалгія, хронічно-рецидивуючий перебіг, ст. загострення, виражений больовий синдром з м`язово-тонічним компонентом. Розповсюджений остеохондроз, спондильоз, спондилоартроз хребта з переважним ураженням шийного та попереково-крижового відділу, циркулярні випинання, дорсальне випинання, кили Шморля. З анамнезу хвороби хворіє протягом 6-ти років. Направлений для продовження лікування до санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Державної прикордонної служби України (а.с.192-193 т.1).

Наказом від 30.12.2022 року №364 позивачу, зарахованого у розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 як такого, що перебуває на довготривалому лікуванні, продовжено термін лікування як особі, яка надала підтверджуючі документи (а.с.71 т.1).

23.02.2023 року по 10.03.2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Клінічному санаторії «Аркадія» Державної прикордонної служби України з тим же діагнозом, а також з діагнозом "викривлення носової перегородки та кіста гайморової пазухи". Рекомендації після лікування: планове оперативне лікування - септомія ендоназа гаймороідитомія по закінченню лікування (а.с.196 т.1).

Після лікування позивач був зобов`язаний повернутися до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 стверджує, що по закінченню лікування 11.03.2023 прибув за місцем листування з військовою частиною НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_3 . Дану адресу вважає місцем постійної дислокації відповідача. Підтверджуючих доказів матеріали справи не містять.

11.03.2023 року ОСОБА_1 написав рапорт на Кіровоградський обласний ТЦК та СП та повідомив про те, що після лікування прибув за місцем листування з військовою частиною НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_3 . Начальник Кіровоградського обласного ТЦК та СП повідомив позивачу про те, що його рапорт направлено за належністю командиру в/ч НОМЕР_2 (а.с.143-144 т.1).

15.03.2023 року ОСОБА_1 написав рапорт та просив провести виплату йому належного грошового забезпечення та повідомити яке грошове забезпечення він отримує у військовій частині НОМЕР_2 . Рапорт він направив 15.03.2023 року за адресою АДРЕСА_2 рекомендованим листом з описом вкладення. Доставлений лист 23.05.2023 року (а.с.14, 18-19, 26-27 т.1).

22.05.2023 року представник позивача направив за адресою АДРЕСА_2 адвокатський запит командиру в/ч НОМЕР_2 та просив повідомити причини невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, надати копії документів, що є підставою для невиплати грошового забезпечення. Запит він направив 22.05.2023 року за адресою АДРЕСА_2 рекомендованим листом з описом вкладення. Доставлений лист 16.03.2023 року (а.с.6-7, 13, 21-22 т.1).

Документальних доказів перебування позивача на лікарняному з 11.03.2023 року по день звернення до суду, матеріали справи не містять.

З січня 2023 ОСОБА_1 припинена виплата грошового забезпечення. 17.01.2023 та 23.01.2023 було проведено останні виплати за грудень 2022 року.

До матеріалів справи відповідачем надано матеріали службового розслідування за фактом неповернення після лікування ОСОБА_1 11.03.2023 року. Результатом проведеного розслідування став наказ №400 від 09.07.2023 року про визнання старшого солдата ОСОБА_1 таким, що не повернувся з 11.03.2023 року по теперішній час до розташування військової частини, тобто самовільно залишив місце несення служби (а.с.256-257 т.1).

Доказів скасування наказу №400 від 09.07.2023 року матеріали справи не містять, предметом спору у даному провадженні він також не є.

Щодо строків звернення до суду

Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Надаючи оцінку доводам дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд виходить з того, що спір щодо ненарахування та невиплати додаткової грошової винагороди є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Верховний Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, неодноразово наголошував, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Як убачається з матеріалів справи, позивач намагався з`ясувати підстави невиплати йому грошового забезпечення самостійно та за допомогою адвоката в періоді з 11.03.2023 року по 25.05.2023 року. До суду з позовом звернувся 20 червня 2023 року, а тому строків звернення до суду ним пропущено не було.

Щодо суті спору

Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року N 2011-XII (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям за час лікування здійснюється відповідно до розділу І Порядку № 260.

Виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами здійснюється за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше ніж чотири місяці з дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Судом встановлено, що з 29.12.2022 року по 10.03.2023 року позивач перебував на лікуванні в лікарняних закладах, але граничного порогу перебування на лікуванні не перевищено, а тому йому належить до виплати за цей період грошове забезпечення у визначеному Порядком №260 розмірі.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 (далі Постанова №168).

Відповідно до Постанови №168, в редакції чинній на 18.10.2022 року, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до п.1 Постанови №168, в редакції чинній з 21 січня 2023 року установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва).

Судом встановлено, що позивач поранення (контузії, травми, каліцтва), що пов`язане із захистом Батьківщини, не отримував, що виключає підстави для нарахування йому додаткової грошової винагороди за період перебування на стаціонарному лікуванні з 29.12.2022 по 10.03.2023 в розрахунку 100000 грн. на місяць, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

З приводу нарахування грошового забезпечення з 11.03.2023 року по день звернення до суду (20.06.2023 року), суд вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно п.15 Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

З огляду на зміст наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 09.07.2023 року №400 "Про результати службового розслідування за фактом неповернення до місця служби після лікування в умовах воєнного стану військовослужбовця військової частини НОМЕР_5 ", яким визнано старшого солдата ОСОБА_1 таким, що не повернувся з 11.03.2023 року по теперішній час до розташування військової частини, тобто самовільно залишив місце несення служби, враховуючи відсутність доказів визнання його протиправним та скасування, суд вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому суд бере до уваги той факт, що позивач в 2022 році (по грудень) отримував додаткову винагороду на підставі Постанови №168 (30000,00 грн. або 100000,00 грн.), що підтверджується картками особового рахунку позивачу за 2022 рік.

Дані обставини свідчать про те, що пункт постійної дислокації в/ч НОМЕР_2 не знаходиться в центрі міста Кропивницького (Кіровоградська область), оскільки військовослужбовці (в тому числі і позивач) брали безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).

Що стосується адреси АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_4 ) то це дійсно є офіційна адреса для листування з військовою частиною НОМЕР_2 , про що остання повідомила офіційно Кіровоградський окружний адміністративний суд.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині.

Судові витрати у справі не понесені.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 за період перебування на стаціонарному лікуванні з 29.12.2022 року по 10.03.2023 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період перебування на стаціонарному лікуванні з 29.12.2022 року по 10.03.2023 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. ДЕГТЯРЬОВА