Справа № 580/567/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року справа № 580/567/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та скасування постанови,

встановив:

Департамент соціальної політики Черкаської міської ради (далі Департамент, позивач) подав позов до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відділ ДВС, відповідач), в якому просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горбатюк В.П., щодо накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн та скасувати постанову від 21.12.2023 про накладення штрафу на департамент соціальної політики Черкаської міської ради в розмірі 10200,00 грн при примусовому виконанні ВП № 70296857.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірна постанова винесена всупереч вимогам статті 63 Закону України Про виконавче провадження, адже Департамент (боржник у виконавчому провадженні) виконав рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/1599/20 до відкриття виконавчого провадження. Крім того, позивач зазначає, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена за умови, що судове рішення не виконане і таке невиконання сталося без поважних на те причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Ухвалою від 02.02.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Відзив на позов від відповідача до суду не надходив.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 70296857 з примусового виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду № 580/1599/20 від 07.11.2022 про зобов`язання Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради здійснити з 19.03.2019 нарахування пільг ОСОБА_1 на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими п.п. 4, 5, 6 частини 1 статті 14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, як учаснику війни.

На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/1599/20 відповідач перерахував на банківський рахунок ОСОБА_1 суму коштів, нарахованих як пільгу на житлово-комунальні послуги ОСОБА_1 за жовтень 2019 року по серпень 2020 року у сумі 6637,81 грн (що підтверджується списком на зарахування а.с. 9).

Крім того листами від 03.01.2023 № 14/28-1/01-10 та від 11.10.2023 № 7220/28-1/01-10 позивач повідомив державного виконавця, що на виконання вищезазначеного рішення суду пільги на житлово-комунальні послуги ОСОБА_1 були відновлені Департаментом з 01.10.2019, оскільки за дорученням Міністерства соціальної політики України від 25.11.2019 № 20260/0/2-19 Державним підприємством Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України доопрацьовано програмне забезпечення ЄДАРП в частині надання пільг на житлово-комунальні послуги без урахування доходу за рішенням суду пільговикам, які мають категорію учасник війни з 01.10.2019. Суму пільги на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій готівковій формі за період з 19.03.2019 по 30.09.2019 розраховано в межах норм споживання та складає в сумі 2185,97 грн. Відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішення суду у 2021 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 № 902 (далі Порядок), визначено механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою Забезпечення виконання рішень суду для забезпечення виконання рішень суду, прийнятих національними судами. На виконання пункту 11 Порядку сектор правового забезпечення спільно з управлінням бухгалтерського обліку та звітності, починаючи з 01.01.2023, надав інформацію щодо потреби в бюджетних асигнуваннях для забезпечення грошових зобов`язань, які виникли на підставі рішень на користь стягувана за бюджетною програмою КПКВК 2501290 Забезпечення виконання рішень суду, зокрема з вищевказаним судовим рішенням по справі ОСОБА_1 . Також повідомив, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2022 № 1041 Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу Пенсійним фондом України затверджено поетапну передачу функцій адміністрування житлових субсидій та пільг від органів соціального захисту населення до територіальних органів Пенсійного фонду України. Зазначена постанова передбачає, що повноваження з призначення та виплати житлових субсидій і пільг населенню переходять від структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних держадміністрацій (військових адміністрація) рад до органів Пенсійного фонду. З вересня по грудень 2022 року структурні підрозділи з питань соціального захисту населення здійснювали нарахування пільги за поточний місяць, а виплата проводилась органами Пенсійного фонду України. Починаючи з січня 2023 року нарахування пільг і їх виплата здійснюється виключно Пенсійним фондом України.

21.12.2023 головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горбатюк В.П. прийняла постанову про стягнення з позивача штрафу у розмірі 10200 грн у зв`язку із невиконанням рішення суду у повному обсязі.

Позивач вважає спірну постанову про стягнення штрафу протиправною, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Спірні відносини врегульовані Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі Закон № 1404-VIII).

Згідно статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VIIІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Приписами статті 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 16 ч. 3 ст.18 Закону 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

На підставі ч. 2 ст. 63 Закону 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 ст. 75 Закону №1404 визначено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вказаних норм свідчить, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 10.09.2019 у справі № 0840/3476/18, від 19.09.2019 у справі № 686/22631/17 та від 07.11.2019 у справі № 420/70/19.

Приймаючи постанову про накладення штрафу відповідач виходив з того, що рішення боржником в повному обсязі не виконано, при нарахуванні пільг не зараховано період з 19.03.2019 по жовтень 2019 року.

Стосовно наявності підстав для накладення на позивача спірного штрафу, суд зазначає таке.

Відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 № 902 (далі Порядок), визначено механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою Забезпечення виконання рішень суду для забезпечення виконання рішень суду, прийнятих національними судами, а також виплати судового збору, виконавчих витрат і штрафів, накладених державним виконавцем відповідно до норм Закону України Про виконавче провадження. Зокрема статтею 5 Порядку встановлено пріоритетність напрямів спрямування бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 902 районні органи соціального захисту населення та центри з нарахування та здійснення соціальних виплат щомісяця до 5 числа подають регіональним органам соціального захисту населення інформацію про потребу в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень, підготовлену відповідно за встановленою Мінсоцполітики формою.

Згідно п. п. 12-15 Порядку № 902 регіональні органи соціального захисту населення узагальнюють отриману від районних органів соціального захисту населення та центрів з нарахування та здійснення соціальних виплат інформацію про потребу в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень і не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів подають Мінсоцполітики узагальнену інформацію про потребу в бюджетних асигнуваннях на зазначені цілі в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

Мінсоцполітики після надходження від регіональних органів соціального захисту населення узагальненої інформації про потребу в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень не пізніше ніж протягом трьох робочих днів перераховує бюджетні кошти регіональним органам соціального захисту населення відповідно до розподілу бюджетних коштів у межах помісячного розпису асигнувань.

Регіональні органи соціального захисту населення не пізніше ніж протягом наступного робочого дня перераховують бюджетні кошти на рахунки районних органів соціального захисту населення та центрів з нарахування та здійснення соціальних виплат відповідно до розподілу бюджетних коштів.

Районні органи соціального захисту населення та центри з нарахування та здійснення соціальних виплат протягом трьох робочих днів перераховують бюджетні кошти на рахунки стягувачів, відкриті в установі уповноваженого банку.

Суд встановив, що на виконання вимог пункту 11 Порядку № 902 позивач, починаючи з 01.01.2023, щомісяця надавав інформацію щодо потреби в бюджетних асигнуваннях для забезпечення грошових зобов`язань, які виникли на підставі рішень на користь стягувача за бюджетною програмою КПКВК 2501290 Забезпечення виконання рішень суду, зокрема включав до неї суму пільги на житлово-комунальні послуги нарахованих ОСОБА_1 за період з 19.03.2019 по жовтень 2019 року у сумі 2185,97 грн (а.с. 23-34).

Встановлені обставини вказують на те, що позивач на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/1599/20 здійснив нарахування пільги на житлово-комунальні послуги ОСОБА_1 за період з 19.03.2019 у сумі 2185,97 грн та повідомив розпорядника коштів вищого рівня про потребу в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішення.

Таким чином, відповідач вжив конкретні заходи, що залежали від нього, з метою виконання вказаного вище рішення Черкаського окружного адміністративного суду.

Суд врахував, що у матеріалах справи відсутні жодні докази, що вказували б на виділення бюджетних коштів розпорядником коштів вищого рівня на забезпечення виконання позивачем рішення суду у справі № 580/1599/20 в частині виплати нарахованих коштів. Таким чином, фактична невиплата нарахованих коштів зумовлена не надходженням від розпорядника коштів вищого рівня.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Встановлені обставини вказують на те, що невиконання позивачем у повному обсязі рішення суду у справі № 580/1599/20 зумовлена обставинами, що не залежали від волі позивача.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2022 № 1041 Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу Пенсійним фондом України, затверджено поетапну передачу функцій адміністрування житлових субсидій та пільг від органів соціального захисту населення до територіальних органів Пенсійного фонду України. Зазначена постанова передбачає, що повноваження з призначення та виплати житлових субсидій і пільг населенню переходять від структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних держадміністрацій (військових адміністрація) рад до органів Пенсійного фонду. Забезпечення з 1 жовтня 2022 виплати та з 1 грудня 2022 призначення житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу покладено на органи Пенсійного фонду України.

Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19 зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме:

- встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення;

- аналізувати акти законодавства;

- враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства;

- встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.

Зважаючи на те, що позивач виконав конкретні, залежні від нього заходи, спрямовані на виконання рішення суду у справі № 580/1599/20, а неповне його виконання зумовлене обставинами, незалежними від його волі та є такими, що об`єктивно унеможливлюють його виконання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про стягнення штрафу, у зв`язку із чим оскаржувану постанову про стягнення штрафу слід визнати протиправною та як наслідок скасувати.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, у зв`язку із чим адміністративний позов належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 2 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Зважаючи на відсутність у матеріалах справи доказів понесення позивачем витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП № 70296857 від 21.12.2023 про стягнення з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради штрафу в розмірі 10200,00 грн.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач Департамент соціальної політики Черкаської міської ради (18005, м. Черкаси, бул. Шевченка, 307, );

2) відповідач Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (18000, м. Черкаси, проспект Хіміків, 50).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 12.02.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК