Справа № 420/16716/23
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, вирішив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до відповідача, військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону), в якому з урахуванням уточнень до позовної заяви від 19.07.2023, просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону), щодо ненарахування та невиплати належного йому грошового забезпечення із розрахунку: оклад за військовим званням «полковник», посадовий оклад, визначений за 13 тарифним розрядом, установленим у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», надбавки за вислугу років за період з 25 лютого 2022 року по 27 червня 2022 року та додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 25.02.2022 року по 27.06.2022 року.

При цьому, позивач просив зобов`язати військову частину ( НОМЕР_2 прикордонного загону) нарахувати та виплатити належне йому грошове забезпечення із розрахунку: оклад за військовим званням «полковник», посадовий оклад, визначений за 13 тарифним розрядом, установленим у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», надбавки за вислугу років за період з 25 лютого 2022 року по 27 червня 2022 року та додаткову винагороду, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 25.02.2022 року по 27.06.2022 року.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

На підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» позивач призваний на військову службу по мобілізації Херсонським об`єднаним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки та з 25 лютого 2022 року зарахований у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону.

З 13 липня 2022 року позивача виключено зі списків особового складу НОМЕР_2 прикордонного загону та знято з усіх видів забезпечення.

З метою уточнення отриманих виплат під час проходження військової служби в НОМЕР_2 прикордонному загоні, позивач в квітні 2023 року звернувся з відповідним листом до керівництва НОМЕР_2 прикордонного загону.

Так, в ході вивчення картки грошового забезпечення за 2022 рік, позивач встановив, що в період часу з 25 лютого по червень 2022 року він не отримував належне грошове забезпечення та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі постанова КМУ № 168 від 28.02.2022).

У зв`язку з цим, позивач в травні 2023 року звернувся до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону) з вимогою нарахувати та виплатити належне йому грошове забезпечення та додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 за період з 25 лютого 2022 року по 30 червня 2022 року.

Проте, в червні 2023 року позивач отримав відповідь від військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону), в якій повідомлено про відсутність підстав для виплати належного йому грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 за період з 25 лютого 2022 року по 26 червня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України визначена Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558 (надалі Інструкція № 558 від 25 червня 2018 року).

Оскільки позивач в період часу з 25 лютого по 13 липня 2022 року перебував у розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону, йому повинні були виплатити належне грошове забезпечення із розрахунку: оклад за військовим званням «полковник»; посадовий оклад, визначений за 13 тарифним розрядом, установленим у додатку 1 до постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704; надбавки за вислугу років. Разом з цим, під час проходження військової служби в період з 25 лютого по 27 червня 2022 року у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону) позивачу належала до виплати додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, в редакції, яка діяла в спірний період, без будь яких додаткових умов.

Позивач звернув увагу на те, що керівництвом військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону) не приймалися рішення відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме щодо призупинення його військової служби, а тому виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення йому не призупинялася.

Відтак, позивач вважає таку бездіяльність зі сторони відповідача військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону) протиправною та просить зобов`язати останнього нарахувати та виплатити йому належне грошове забезпечення із розрахунку: оклад за військовим званням «полковник»; посадовий оклад, визначений за 13 тарифним розрядом, установленим у додатку 1 до постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704; надбавку за вислугу років за період з 25 лютого 2022 року по 27 червня 2022 року та додаткову винагороду, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 25.02.2022 року по 27.06.2022 року.

(б) Позиція Відповідача

Відповідач, військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону), не скористався своїм правом для подання відзиву на адміністративний позов, належним чином та своєчасно повідомлений про розгляд вказаної справи.

ІІІ. Процедура та рух справи

24.07.2023 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

19.10.2023 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд у порядку письмового провадження вирішив питання про витребування доказів по справі та зупинив провадження.

08.02.2024 суд поновив провадження у справі.

ІV. Обставини справи, встановлені судом

Згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з воєнною агресією РФ проти України запроваджено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Позивач на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» був призваний на військову службу по мобілізації Херсонським об`єднаним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону «Про особовий склад» від 25.02.2022 № 87-ОС полковник ОСОБА_1 зарахований в розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону.

Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова «Про відрядження та надання відпустки» від 27.06.2022 № 154-ВВ, позивача з 27.06.2022 було зараховано в оперативне підпорядкування, який прибув з НОМЕР_2 прикордонного загону.

Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону «Про особовий склад» від 27.06.2022 № 183-ОС, полковника ОСОБА_1 поставлено на усі види забезпечення, який перебував в розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону на підставі наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова «Про відрядження та надання відпустки» від 27.06.2022 № 154-ВВ.

Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону «Про особовий склад» від 12.07.2022 № 198-ОС на підставі наказу начальника Південного регіонального управління від 07.07.2022 № 182-ОС полковника ОСОБА_1 з 13.07.2022 було виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення, який перебував у розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону та вибув для подальшого проходження служби у розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону.

17 травня 2023 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону) з письмовою заявою, в якій просив нарахувати та виплатити належне йому грошове забезпечення та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 25 лютого 2022 року по 30 червня 2022 року.

Проте, в червні 2023 року позивач отримав відповідь від військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону), в якій повідомлено про відсутність підстав для виплати належного йому грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 за період з 25 лютого 2022 року по 26 червня 2022 року.

19.05.2023 на підставі наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 789-АГ «Про призначення службового розслідування» відповідач провів службове розслідування за фактом неналежного виконання службових обов`язків з боку окремих військовослужбовців НОМЕР_2 прикордонного загону.

З огляду на висновок службового розслідування встановлений факт неналежного виконання позивачем вимог ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 11, 12, 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що виразилось в неналежному виконанні службових обов`язків, а саме: неприбутті до місць тимчасової дислокації НОМЕР_2 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_1 ); одноосібному прийнятті рішення знаходитись за межами НОМЕР_2 прикордонного загону та перебуванні на тимчасово окупованій території України; невжитті жодних дієвих заходів з пошуку можливості виходу на підконтрольну територію України та приєднання до НОМЕР_2 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_1 ) для подальшого виконання військового обов`язку з відбиття збройного нападу російських окупаційних військ; невиконанні службових обов`язків протягом тривалого терміну з 25.02.2022 по 26.06.2022.

Комісія за результатами службового розслідування висновувала, що позивач: [...] будучи призваним 25.02.2022 на військову службу по мобілізації Херсонським об`єднаним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, зарахованим в розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону, без погодження з керівництвом , з власних і особистих інтресів, жодними чином не пов`язаних з захистом Батьківщини, самовільно прийняв рішення не прибути до місця тимчасової дислокації НОМЕР_2 прикордонного загону. Нехтуючи своїм військовим обов`язком та військовою присягою в період з 25.02.2022 по 26.06.2022 до місць тимчасової дислокації НОМЕР_2 прикордонного загону та його структурних підрозділів або будь-якої іншої військової частини ( органу охорони державного кордону або його підрозділів) Державної прикордонної служби України полковник ОСОБА_2 не прибував, службові обов`язки не виконував. Жодних документів, які передбачені чинним законодавством України для призову на військову службу по мобілізації до НОМЕР_2 прикордонного загону в період з 25.02.2022 по 26.06.2022 не надавав.

Разом з цим у полковника ОСОБА_3 була реальна можливість безпечно прибути до тимчасового місця дислокації НОМЕР_2 прикордонного загону, оскільки перебував у м.Херсоні, який офіційно був окупований російськими військами лише 01.03.2022, проте останній з невідомих причин цією можливістю не скористався. Жодних дієвих заходів у пошуку можливості виходу на підконтрольну територію України полковник ОСОБА_4 не вживав.

Відповідно до архівної відомості з січня по грудень 2022 року, позивачу в липні 2022 року було нараховане та виплачене грошового забезпечення за період з 27.06.2022 по 12.07.2022 в розмірі 6868 грн. 29 коп., а в грудні 2022 року була проведена виплата додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 27.06.2022 по 12.07.2022 в сумі 15612 грн. 88 коп.

Суд встановив, що в спірний період, а саме з 25.02.2022 по 26.06.2022 відповідач не здійснював нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення та додаткової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168, як зазначає відповідач, у зв`язку з відсутністю останнього в місцях тимчасової дислокації НОМЕР_2 прикордонного загону та невиконання ним службових обов`язків та як наслідок відсутністю жодних підстав для здійснення зазначених виплат.

V. Джерела права та висновки суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (надалі Закон України № 2011-ХІІ від 20.12.1991), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

В частині першій статті 9 Закону України № 2011-ХІІ від 20.12.1991 зазначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України № 2011-ХІІ від 20.12.1991 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний одноразові додаткові види грошового забезпечення характер, премія).

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовців органів Держприкордонслужби України визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року №558 (надалі Інструкція №558 від 25.06.2018).

Згідно з п.2 вказаної Інструкції №558 від 25.06.2018 термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до розділу ІІ Інструкції № 558 від 25 червня 2018 року з дня зарахування до списків особового складу органу Держприкордонслужби оклади за військовими званнями виплачуються, зокрема, особам офіцерського складу, прийнятим на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, а також призваним на військову службу за призовом або на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до розділу ІІ Інструкції № 558 від 25 червня 2018 року особам офіцерського складу, призваним на військову службу за призовом або на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також прийнятим у встановленому порядку на військову службу за контрактом до Держприкордонслужби з інших військових формувань та правоохоронних органів, з дня зарахування до списків особового складу органу Держприкордонслужби і до дня, з якого вони приступили до виконання обов`язків за посадами, виплачується посадовий оклад, визначений за 13 тарифним розрядом, установленим у додатку 1 до постанови № 704.

Відповідно до п.3 глави 1 розділу ІІІ Інструкції № 558 від 25 червня 2018 року днем початку служби для обчислення вислуги років для виплати військовослужбовцям надбавки за вислугу років вважається, зокрема, для осіб офіцерського складу, призваних із запасу, - день прибуття до військового комісаріату для відправлення до органу Держприкордонслужби - до 21 травня 2006 року, після цієї дати - день зарахування до списків особового складу.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (надалі - Порядок № 260 від 07.06.2018).

Згідно з положеннями п.15 розділу І Порядку №260 від 07.06.2018 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Звертаючись до фактів цієї справи, за результатами службового розслідування відповідач зафіксував факт неприбуття позивача одразу після його зарахування в розпорядження до місця тимчасової дислокації НОМЕР_2 прикордонного загону, та його відсутність в місці дислокації з 25.02.2022 по 26.06.2022 без поважних причин. Факт відсутності протягом зазначеного часу в місці дислокації не заперечує і сам позивач.

Аргументи позивача про те, що він, незважаючи на неприбуття у місце дислокації, весь час, перебуваючи в окупованому м.Херсоні, виконував завдання, які визначалися командуванням відповідача, не підтверджені жодними доказами. Також відсутні докази того, що позивач залишився на території окупованого міста Херсон з дозволу відповідального начальника, вживав заходи з пошуку можливості виходу на підконтрольну Україні територію. Посилання позивача, як на існування в нього поважних причин своєчасного неприбуття, зокрема на невжиття відповідачем заходів щодо евакуації, суд відхиляє та звертає увагу, що зарахований позивач в розпорядження до НОМЕР_2 прикордонного загону був 25.02.2022, а окупація обласного центру відбулася 01.03.2022. Тобто у позивача був достатній час для безпечного виїзду до місця дислокації.

Таким чином, позивач не спростував обставини, встановлені службовим розслідуванням, та не довів поважність причин його відсутності на службі протягом чотирьох місяців.

З урахуванням, встановлених підстав в п.15 розділу І Порядку №260 (відсутність на службі без поважних причин одну добу і більше), суд висновує, що у відповідача були законні підстави для позбавлення позивача грошового забезпечення за спірний період.

При цьому суд відхиляє посилання позивача на відсутність підстави для призупинення виплат - призупинення військової служби позивача та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення - самовільне залишення Держприкордонслужби/дезертирство.

Так, пунктом 48-1 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 року №1115/2009 передбачено, що для військовослужбовців, які самовільно залишили органи Держприкордонслужби або місця служби, дезертирували із Держприкордонслужби або добровільно здалися в полон, військова служба призупиняється відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Суд зазначає, що відсутність позивача добу та більше на службі є окремою від самовільного залишення служби/дезертирства підставою для невиплати грошового забезпечення.

Щодо невиплати додаткових виплат суд зазначає.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався.

28.02.2022 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі постанова № 168 від 28.02.2022).

Пунктом 1 цієї постанови, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Оскільки додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення, з урахуванням висновку суду про існування законних підстав у відповідача щодо ненарахування та невиплати грошовго забезпечення, позовні вимоги не належать до задоволення в повному обсязі.

VI. Судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З урахуванням висновку суду про відмову у задоволенні адміністративного позову, оскільки впродовж розгляду справи свідки не викликалися, судові експертизи не призначалися , суд не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись, ст.ст. 2, 139, 244-246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону) про визнання протиправними дій щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення, додаткової винагороди за період з 25.02.2022 по 27.02.2022, зобов`язання нарахувати та виплатити - відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.Я. Бойко

.