Справа № 240/8579/22
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Житомир справа № 240/8579/22

категорія 109020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради про визнання протиправним та скасування індивідуального акту, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт - рішення чотирнадцятої сесії Коростишівської міської ради восьмого скликання від 30 серпня 2021 року № 287 (п. 12) у частині відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,8800 га (кадастровий номep земельної ділянки :10:000:0009), яка розташована за межами села Радівка Вільнянського старостинського округу Коростишівської міської ради для вчення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.13) (землі сільськогосподарського призначення) з подальшою передачею у користування на умовах оренди за рахунок земель комунальної власності Коростишівської міської ради та (п. 13) у частині відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,200 га кадастровий номер земельної ділянки :10:000:0013), яка розташована за межами села Радівка Вільнянського старостинського округу Коростишівської ради для індивідуального садівництва (код КВЦПЗ - 01.05) (землі сількогосподарського призначення з подальшою передачею у власність за рахунок земель комунальної власності Коростишівської міської ради;

- зобов`язати Коростишівську міську раду на черговій сесії Коростишівської міської ради затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,8800 га (кадастровий номер земельної ділянки :10:000:0009), яка розташована за межами села Радівка Вільнянського старостинського округу Коростишівської міської ради для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.13) (землі сільськогосподарського призначення) з подальшою передачею у користування на умовах оренди за рахунок земель комунальної власності Коростишівської міської ради;

- зобов`язати Коростишівську міську раду на черговій сесії Коростишівської міської ради затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,200 га (кадастровий номер земельної ділянки :10:000:0013), яка розташована за межами села Радівка Вільнянського старостинського округу Коростишівської міської ради для індивідуального садівництва (код КВЦПЗ - 01.05) (землі сільськогосподарського призначення) з подальшою передачею у власність за рахунок земель комунальної власності Коростишівської міської ради.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач відмовив їй у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,8800 га з кадастровим номером :10:000:0009 та земельної ділянки площею 1,200 га кадастровим номером :10:000:0013, не зазначивши конкретних причини такої відмови. Оскільки відповідачем не зазначено підстав відмови, передбаченої статтею 186 Земельного кодексу України, тому такі рішення є протиправними та такими, що порушують права та інтереси позивача.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Коростишівська міська рада (далі - відповідач) подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що саме державний кадастровий реєстратор, що здійснював внесення відомостей до Державного земельного кадастру, в обов`язки якого входить перевірка відповідності поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, документації із землеустрою та містобудівній документації, повинен був звернути увагу на підставу виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 - наказ Головного управління Держземагенства у Житомирській області від 27.06.2014 №6-498-14-14-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», який втратив свою чинність ще 27.06.2017 року та звернути увагу на факт порушення норм законодавства ФОП ОСОБА_2 при виготовленні документації із землеустрою, тим самим порушивши законодавство у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру, що призвело до порушення прав та/або законних інтересів замовника документації із землеустрою.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені доводи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у 2014-му році звернулась до Головного управління Держземагентства у Житомирській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Наказом від 27 червня 2014 року № 6-498/14-14-СГ їй надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Коростишівського району, за межами населених пунктів Вільнянківської сільської ради орієнтовним розміром 1,88 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03) (копія наказу додається). Одночасно, у зв`язку із розташуванням садового (дачного) будинку, що належав її чоловікові, та яким вона користується на даний час, позивачка звернулась із відповідною заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Коростишівського району за межами населених пунктів Вільнянківської сільської ради, орієнтовним розміром 0,12 га з цільовим призначенням - для ведення садівництва (01.05). Наказом Головного управління Держземагентства у Житомирській області від 09 квітня 2014 року № 394-сг такий дозвіл їй було надано.

На підставі вказаних наказів, кваліфікованим спеціалістом інженером- землевпорядником ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Коростишівської міської ради (за межами населеного пункту с. Радівка) Коростишівського району Житомирської області із земель державної власності Коростишівської міської ради загальною площею 1,8800 га у власність для ведення особистого селянського господарства (копія проекту додається).

Вказаний проект був погоджений експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, відповідно до висновку від 14.04.2021 р. № 7588/82-21.

Державним кадастровим реєстратором відділу Держгеокадастру у Коростишівському районі Житомирської області на підставі розробленого проекту було присвоєно земельній ділянці кадастровий номер :10:000:0009, зареєстровано вказану земельну ділянку та видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.04.2021 р. № НВ-021.

Також, на підставі наказу розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Коростишівської міської ради (за межами населеного пункту с. Радівка) Коростишівського району, Житомирської області із земель державної власності Коростишівської міської ради загальною площею 0,1200 га у власність для індивідуального садівництва.

Вказаний проект погоджений відділом містобудування, архітектури, земельних відносин, інфраструктури, захисту довкілля та цивільного захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації висновком від 17.12.2020 р. № 322. Крім того, проект був погоджений експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, відповідно до висновку від 24.05.2021 р. № 6131/82-21.

У подальшому, позивачка звернулася до відповідача із заявами про затвердження проектів із землеустрою, як органу, уповноваженого на розгляд цих питань.

Розглянувши заяви про затвердження проектів землеустрою на вказані ділянки Коростишівська міська рада рішенням чотирнадцятої сесії восьмого скликання від 30 серпня 2021 року № 287 відмовила у затвердження вказаних проектів.

Так, відповідно до п. 12 рішення позачці відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,8800 га (кадастровий номер земельної ділянки :10:000:0009), яка розташована за межами села Радівка Вільнянського старостинського округу Коростишівської міської ради для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.13) (землі сільськогосподарського призначення) з подальшою передачею у користування на умовах оренди за рахунок земель комунальної власності Коростишівської міської ради, на підставі п. 8 ст. 186 Земельного кодексу України.

Згідно з п. 13 рішення позивачці відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,200 га (кадастровий номер земельної ділянки :10:000:0013), яка розташована за межами села Радівка Вільнянського старостинського округу Коростишівської міської ради для індивідуального садівництва (код КВЦПЗ - 01.05) (землі сільськогосподарського призначення) з подальшою передачею у власність за рахунок земель комунальної власності Коростишівської міської ради відповідно до п. 8 ст. 186 Земельного кодексу України.

Незгода із такою відмовою зумовила звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із такого.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Категорії земель визначені у частині першій статті 19 ЗК України, до яких, зокрема, належать землі сільськогосподарського призначення.

Згідно з частиною 1 статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно з статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара (пункт б частини 1 статті 121 ЗК України).

Частиною 1 статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з вимогами статті 50 Закону України "Про землеустрій" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально ( у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Порядок погодження та затвердження документації із землеустрою визначений ст. 186 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 186 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Більш того, відповідно до вимог ч. 10 ст. 186 цього ж Кодексу, висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

Всупереч вказаним вимогам, відповідач в оскаржуваному рішенні не навів вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію.

Про такий виключний перелік підстав для відмови у затвердженні документації із землеустрою зазначено в постановах Верховного суду України від 28.02.2019 у справі №818/1903/17, від 16.11.2020 у справі № 640/5615/19, від 26.10.2021 у справі №160/5982/19.

Між тим, суд зазначає, що перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту, на стадії ж затвердження проекту землеустрою у міської ради відсутні повноваження на здійснення перевірки документації із землеустрою на відповідність нормам законодавства, оскільки такі повноваження надані лише державному кадастровому реєстратору.

Як вже зазначалося, наказом від 27 червня 2014 року № 6-498/14-14-СГ їй надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Коростишівського району, за межами населених пунктів Вільнянківської сільської ради орієнтовним розміром 1,88 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03) (копія наказу додається). Одночасно, у зв`язку із розташуванням садового (дачного) будинку, що належав її чоловікові, та яким вона користується на даний час, позивачка звернулась із відповідною заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Коростишівського району за межами населених пунктів Вільнянківської сільської ради, орієнтовним розміром 0,12 га з цільовим призначенням - для ведення садівництва (01.05). Наказом Головного управління Держземагентства у Житомирській області від 09 квітня 2014 року № 394-сг такий дозвіл їй було надано.

На підставі вказаних наказів, кваліфікованим спеціалістом інженером- землевпорядником ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Коростишівської міської ради (за межами населеного пункту с. Радівка) Коростишівського району Житомирської області із земель державної власності Коростишівської міської ради загальною площею 1,8800 га у власність для ведення особистого селянського господарства (копія проекту додається).

Вказаний проект був погоджений експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, відповідно до висновку від 14.04.2021 р. № 7588/82-21.

Державним кадастровим реєстратором відділу Держгеокадастру у Коростишівському районі Житомирської області на підставі розробленого проекту було присвоєно земельній ділянці кадастровий номер :10:000:0009, зареєстровано вказану земельну ділянку та видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.04.2021 р. № НВ-021.

Також, на підставі наказу розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Коростишівської міської ради (за межами населеного пункту с. Радівка) Коростишівського району, Житомирської області із земель державної власності Коростишівської міської ради загальною площею 0,1200 га у власність для індивідуального садівництва.

Вказаний проект погоджений відділом містобудування, архітектури, земельних відносин, інфраструктури, захисту довкілля та цивільного захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації висновком від 17.12.2020 р. № 322. Крім того, проект був погоджений експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, відповідно до висновку від 24.05.2021 р. № 6131/82-21.

Зазначене вище вказує на те, що позивачем повністю дотримано регламентовану законодавством процедуру виготовлення та погодження проекту землеустрою.

Жодних зауважень у відповідних органів до розробленого проекту землеустрою під час його погодження не виникало.

Тобто, позивач обґрунтовано розраховував на позитивне рішення компетентного органу, з огляду на дотримання ним визначеної законодавством процедури.

Отже, на думку суду, зазначені проекти землеустрою відповідають законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення чотирнадцятої сесії Коростишівської міської ради восьмого скликання від 30 серпня 2021 року № 287 (п. 12) у частині відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,8800 га (кадастровий номep земельної ділянки :10:000:0009), яка розташована за межами села Радівка Вільнянського старостинського округу Коростишівської міської ради для вчення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.13) (землі сільськогосподарського призначення) з подальшою передачею у користування на умовах оренди за рахунок земель комунальної власності Коростишівської міської ради та (п. 13) у частині відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,200 га кадастровий номер земельної ділянки :10:000:0013), яка розташована за межами села Радівка Вільнянського старостинського округу Коростишівської ради для індивідуального садівництва (код КВЦПЗ - 01.05) (землі сількогосподарського призначення з подальшою передачею у власність за рахунок земель комунальної власності Коростишівської міської ради є необґрунтованим та безпідставним, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, суд відхиляє як безпідставні наведені відповідачем у тексті відзиву на позов посилання на те, що саме державний кадастровий реєстратор, що здійснював внесення відомостей до Державного земельного кадастру, в обов`язки якого входить перевірка відповідності поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, документації із землеустрою та містобудівній документації, повинен був звернути увагу на підставу виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 та звернути увагу на факт порушення норм законодавства ФОП ОСОБА_2 при виготовленні документації із землеустрою, тим самим порушивши законодавство у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру, що призвело до порушення прав та/або законних інтересів замовника документації із землеустрою, з огляду на те, що у цій ситуації позивач не може нести тягар негативних наслідків від неправомірних дій/бездіяльності суб`єктів владних повноважень і що недотримання органами державної влади вимог законодавства не може бути підставою для відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,8800 га (кадастровий номep земельної ділянки :10:000:0009), яка розташована за межами села Радівка Вільнянського старостинського округу Коростишівської міської ради для вчення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.13) (землі сільськогосподарського призначення) з подальшою передачею у користування на умовах оренди за рахунок земель комунальної власності Коростишівської міської ради та (п. 13) у частині відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,200 га кадастровий номер земельної ділянки :10:000:0013), яка розташована за межами села Радівка Вільнянського старостинського округу Коростишівської ради для індивідуального садівництва (код КВЦПЗ - 01.05) (землі сількогосподарського призначення з подальшою передачею у власність за рахунок земель комунальної власності Коростишівської міської ради.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права, у справі «Рисовський проти України» та «Легас проти Хорватії» від 26.03.2013 року зауважено, що державні органи, які не впроваджують або недотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії», «Трго проти Хорватії»).

Визначаючись із способом захисту порушеного права позивача суд враховує, що згідно з п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом (ч. 4 ст. 245 КАС України).

Розглядаючи цю справу, суд зазначає, що відповідно до п. 3. ч. 2 ст. 2 КАС України, однією із вимог до рішення суб`єкта владних повноважень є його обґрунтованість

Обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень полягає в дослідженні усіх обставин, що є істотними у процесі його прийняття, аналізі таких обставин та їх правової оцінки. Усі мотиви якими керується суб`єкт у процесі оцінки та аналізу обставин повинні бути чітко та повно відображені у рішенні. В такий спосіб зацікавленій особі створюються гарантії того, що навіть у випадку якщо рішення прийнято не на її користь, вона зможе оскаржити його, та обґрунтувати свою незгоду із одним чи декількома аргументами які чітко зазначені в рішенні.

Висновок узгоджується із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у справі Рисовський проти України ЄСПЛ зазначив про особливу важливість принципу належного урядування, який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах Беєлер проти Італії [ВП], заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, Онер`їлдіз проти Туреччини [ВП], заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, Megadat.comS.r.l. проти Молдови, заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі, заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії, заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і Тошкуце та інші проти Румунії, заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини, п. 128, та Беєлер проти Італії, п. 119).

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12, від 04 серпня 2020 року у справі №340/2074/19).

Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав, захист законних інтересів і, у випадку задоволення судом його вимог, рішення повинно мати наслідком реальне відновлення тих прав, за захистом яких позивач звернувся до суду.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Обираючи спосіб захисту порушених прав позивача суд враховує правові позиції Верховного Суду викладені у постановах №316/979/18 від 24.01.2020 року та №560/1334/19 від 27.01.2021 року у яких суд касаційної інстанції дійшов висновку, що належним та ефективним способом захистом порушеного права, який забезпечує позитивне вирішення питань без невиправданих зволікань є зобов`язання суб`єкта владних повноважень саме затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшої передачі у власність.

Виходячи із обставин встановлених у цій справі, враховуючи те, що прийняття відповідачем необгрунтованого рішення змушує позивача протягом тривалого часу відстоювати своє право в судовому порядку, суд з метою ефективного захисту порушеного права позивача вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання відповідача прийняти рішення, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,8800 га (кадастровий номер земельної ділянки :10:000:0009), яка розташована за межами села Радівка Вільнянського старостинського округу Коростишівської міської ради для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.13) (землі сільськогосподарського призначення) з подальшою передачею у користування на умовах оренди за рахунок земель комунальної власності Коростишівської міської ради та земельної ділянки площею 1,200 га (кадастровий номер земельної ділянки :10:000:0013), яка розташована за межами села Радівка Вільнянського старостинського округу Коростишівської міської ради для індивідуального садівництва (код КВЦПЗ - 01.05) (землі сільськогосподарського призначення) з подальшою передачею у власність за рахунок земель комунальної власності Коростишівської міської ради.

Такий спосіб захисту відповідає вимогам справедливості й забезпечить ефективне поновлення позивача у правах.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду висловленими у постановах №440/4187/19 від 27.02.2023 та від 23.06.2023 у справі №160/6214/21.

Окрім того, варто зазначити, що у зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07 квітня 2022 року, внесені зміни до Земельного кодексу України.

Так, вказаним законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей:

5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність, що також унеможливлює затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у приватну власність.

Суд звертає увагу, що на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України від 12 травня 2015 року № 389-VIII. При цьому, спірні правовідносини виникли до 24.02.2022.

Вказані обставини мають бути враховані відповідачем під час виконання судового рішення у цій справі.

Зазначене узгоджується з висновками Сьомого апеляційного адміністративного суду, висловленими у постанові від 25.10.2023 року у справі №120/19302/21-а.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписом вказаної норми покладення такого зобов`язання на суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду.

У суду відсутні підстави вважати, що відповідач після набрання рішенням суду законної сили буде ухилятися від вчинення дій на виконання судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Коростишівської міської ради (вул. Володимирська, 1, м. Коростишів, Житомирська область, 12501, ) про визнання протиправним та скасування індивідуального акту, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення чотирнадцятої сесії Коростишівської міської ради восьмого скликання від 30 серпня 2021 року № 287 (п. 12) у частині відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,8800 га, кадастровий номep :10:000:0009, яка розташована за межами села Радівка Вільнянського старостинського округу Коростишівської міської ради для ведення особистого селянського господарства з подальшою передачею у користування на умовах оренди за рахунок земель комунальної власності Коростишівської міської ради та (п. 13) у частині відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,200 га, кадастровий номер :10:000:0013, яка розташована за межами села Радівка Вільнянського старостинського округу Коростишівської ради для індивідуального садівництва з подальшою передачею у власність за рахунок земель комунальної власності Коростишівської міської ради.

Зобов`язати Коростишівську міську раду прийняти рішення, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,8800 га, кадастровий номep :10:000:0009, яка розташована за межами села Радівка Вільнянського старостинського округу Коростишівської міської ради для ведення особистого селянського господарства з подальшою передачею у користування на умовах оренди за рахунок земель комунальної власності Коростишівської міської ради та земельної ділянки площею 1,200 га, кадастровий номер :10:000:0013, яка розташована за межами села Радівка Вільнянського старостинського округу Коростишівської ради для індивідуального садівництва з подальшою передачею у власність за рахунок земель комунальної власності Коростишівської міської ради.

Стягнути на корить ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1984,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Коростишівської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 лютого 2024 року.

Суддя Р.М.Шимонович