Справа № 200/7166/23
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року Справа№200/7166/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (місцезнаходження: вул. Громової, буд. 67, м. Маріуполь, Донецька область, 87548, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2023 ОСОБА_1 , позивач, звернувся з позовом до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки:

- визнати протиправним та скасувати наказ наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (з основної діяльності) від 18.09.2023 за №375 «Про результати службового розслідування» частково, а саме в частині притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 (пункти 3 та 7 наказу), відповідно до якого ОСОБА_1 було притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі 86800 грн. 37 коп.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

02.01.2024 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву та докази по справі.

Інші заяви та клопотання по розглядаємій справі не надходили.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє і по теперішній час.

02.03.2022 опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Відповідно до наказу голови Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2022 №14/І-г «Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи» запроваджено особливий режим роботи для суддів Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи з 26.02.2022 до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 12.07.2022 по 04.06.2023 проходив військову службу у Краматорському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який є структурним підрозділом та на фінансовому забезпеченні Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з 07.06.2023 по теперішній час проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 . До Військової частини НОМЕР_2 надійшов лист №09/02/787 від 24.11.2023, вхідний №5098 від 08.12.2023, з копією витягу з наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (з основної діяльності) від 18.09.2023 за №375 на 3 аркушах, копія акту службового розслідування на 12 аркушах, а також з актом приймання-передачі заборгованості з відшкодування завданих державі збитків на суму 86800,37 грн. та витягом з книги обліку грошових стягнень і нарахувань Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. З вказаного листа позивачу стало відомо, що згідно наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 22.07.2023 №132 «Про призначення службового розслідування» було призначено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що могли призвести до можливої розтрати ввіреного майна шляхом зловживання службовим становищем посадовими особами Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та необґрунтованої виплати заробітної плати державним службовцям, встановлення можливої вини посадових осіб, які своїми діяннями (діями чи бездіяльністю) сприяли вчиненню правопорушення. Так, наказом начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.09.2023 №375 «Про результати службового розслідування» позивача притягнуто до матеріальної відповідальності та стягнуто 86800,37 грн.

Позивач зауважує, що наказом начальника Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 04.06.2023 №142 позивача визнано таким, що 04.06.2023 справи та посаду здав та вибув до нового місця служби до Військової частини НОМЕР_2 . Тому наказ начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (з основної діяльності) від 18.09.2023 за № 375 «Про результати службового розслідування», яким його притягнуто до матеріальної відповідальності, складено після переведення його до іншого місця служби, що суперечить вимогам частини другої статті 11 Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Позивач вважає, що наказ від 18.09.2023 №375 в частині притягнення його до матеріальної відповідальності, та в частині розпорядження надіслати до Військової частини НОМЕР_2 акт прийому-передачі дебіторської заборгованості на суму 86800,37 грн., прийнято з порушенням встановленого порядку притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності, та за межами наданих повноважень, що є підставою для визнання протиправним та скасування наказу від 18.09.2023 №375 в зазначеній частині (пункт 3, абзац 3, 8 пункт 7). Просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що на підставі вимоги Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області в порядку статей 40, 93 Кримінального процесуального кодексу України від 18.07.2023 №052/2/20-2023 «Про проведення службового розслідування стосовно службових осіб Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки» було призначено та проведено службове розслідування. Відповідно до наданих Краматорським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки матеріалів, ОСОБА_2 наказом від 14.07.2021 №1 була призначена на посаду головного спеціаліста мобілізаційного відділення Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки і по теперішній час виконує обов`язки за посадою. Відповідно до табелю обліку робочого часу Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з березня 2022 року по березень 2023 року працівник ЗСУ ОСОБА_2 виконувала обов`язки згідно штатного розкладу, відповідно до витягів з наказів начальника Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки «Про преміювання особового складу Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки» за період березня 2022 року по березень 2023 року їй нараховувалися заробітна плата та премії, заробітна плата виплачувалася у повному обсязі. Разом з тим, від посадових осіб Краматорським районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не було надано підтверджень (усних чи письмових) щодо доведення до службовців вимог Постанови Кабінету міністрів №440 від 12.04.2022 «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період дії воєнного стану», яка відміняла дію наказу Національного агентства державної служби від 17.03.2022 №20-22 «Про внесення зміни до Типових правил внутрішнього службового розпорядку» і регламентувала перебування державних службовців за кордоном під час виконання службових обов`язків дистанційно. Також в ході службового розслідування було встановлено, що в період з 12.07.2022 по 04.06.2023 включно заступником начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальником мобілізаційного відділення Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки був позивач.

Відповідач зазнає, що неправомірні дії щодо не проведення відповідної роботи зі збору точних відомостей про особовий склад, сприяли вчиненню правопорушення та завдання матеріальних збитків державі. Матеріалами службового розслідування дані факти підтвердились.

Крім того, відповідач зауважує, що кошти отриманні за рахунок відшкодування переплат поточного року зараховуються на реєстраційний рахунок військової частини (установи) та відносяться до касових видатків. Кошти отриманні за рахунок переплат минулих бюджетних періодів підлягають перерахуванню до доходу Державного бюджету.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 .

Позивач проходив військову службу у Донецькому обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки з 12.07.2022 по 04.06.2023, що підтверджується матеріалами справи та не оскаржується відповідачем.

Відповідно до витягу з наказу начальника Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) від 12.07.2023 №154 підполковника ОСОБА_1 , начальника відділення обліку мобілізаційної роботи заступника начальника другого відділу Маріупольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Донецької області, призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_4 від 08.07.2022 №219 заступником начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальником мобілізаційного відділення Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Донецької області, вважати таким, що 12.07.2022 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до витягу з наказу начальника Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) від 04.06.2023 №142 підполковника ОСОБА_1 , заступника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальника мобілізаційного відділення Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Донецької області, вважати таким, що 04.06.2023 справи та посаду здав та вибув до нового місця несення служби Військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.06.2023 №160 підполковника ОСОБА_1 , який прибув з Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Донецької області, допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою старшого помічника начальника оперативного відділення Військової частини НОМЕР_2 , з 07.06.2023 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, вважати таким, що з 07.06.2023 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно з витягом з наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 22.07.2023 №132 «Про призначення службового розслідування» з метою уточнення причин і умов, що могли призвести до можливої розтрати ввіреного майна шляхом зловживання службовим становищем посадовими особами Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та необґрунтованої виплати заробітної плати державним службовцям, встановлення можливої вини посадових осіб, які своїми діяннями (діями чи бездіяльністю) сприяли вчиненню правопорушення наказано провести службове розслідування стосовно можливого факту необґрунтованої виплати заробітної плати державним службовцям Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пункту 3 витягу з наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.09.2023 №375 «Про результати службового розслідування» за порушення вимог статті 18, абзацу 2 статті 58, абзацу 23 статті 59 Статуту внутрішньої служби, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України наказано притягнути до матеріальної відповідальності колишнього заступника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальника мобілізаційного відділення Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковника ОСОБА_1 .

Згідно з абзацом 3 пункту 7 витягу з наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.09.2023 №375 «Про результати службового розслідування» начальнику відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою відшкодування збитків завданих державі, занести до Книги грошових стягнень та нарахувань та стягнути з колишнього заступника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальника мобілізаційного відділення Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковника ОСОБА_1 86800 (вісімдесят шість тисяч вісімсот) грн. 37 коп.

Відповідно до абзацу 8 пункту 7 витягу з наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.09.2023 №375 «Про результати службового розслідування» направити повідомлення встановленим порядком, де проходять на даний час військову службу підполковник ОСОБА_1 та майор ОСОБА_3 .

Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направив до Військової частини НОМЕР_2 лист вих.№09/02/787 від 24.11.2023, вх.№5098 від 08.12.2023, в якому відповідач, зокрема, просив прийняти на облік заборгованість підполковника ОСОБА_1 , яка виникла в наслідок переплати заробітної плати в сумі 86800,37 грн., другий примірник Акту приймання-передачі заборгованості з відшкодування завданих державі збитків просив надіслати на адресу Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

До зазначеного листа відповідач долучив: акт приймання-передачі заборгованості з відшкодування завданих державі збитків, 2 примірника на 2 аркушах; копію витягу з наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (з основної діяльності) від 18.09.2023 за №375 на 3 аркушах; копію акту службового розслідування на 12 аркушах; витяг з Книги обліку грошових стягнень і нарахувань Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на 1 аркуші, сторінка 12.

13.12.2023 Військова частина НОМЕР_2 листом вих.№7354 надала відповідь на лист Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки направив вих.№09/02/787 від 24.11.2023, в якому зазначили, зокрема, що з 07.06.2023 наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.06.2023 №160 підполковника ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 . Тому наказ начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (з основної діяльності) від 18.09.2023 за № 375 «Про результати службового розслідування», яким притягнуто підполковника ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності, складено після переведення його до іншого місця служби, що суперечить вимогам частини другої статті 11 Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Повноваження щодо притягнення військовослужбовця Військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 належать виключно до повноважень командира Військової частини НОМЕР_2 .

Крім того, Військовою частиною НОМЕР_2 зазначено, що матеріали службового розслідування були направлені з порушенням строків визначених частиною другою статті 11 Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Також, військова частина НОМЕР_2 вказала, що відсутні підстави для задоволення листа Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та прийняття заборгованості по фінансовій службі Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на суму 86800,37 грн., та повертає на адресу Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки без реалізації раніше направлені акти приймання-передачі заборгованості з відшкодування завданих державі збитків.

Отже, спірним питанням у справі є правомірність прийняття відповідачем наказу від 18.09.2023 за №375 «Про результати службового розслідування» в частині притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV.

Кожен військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Відповідно до статті 18 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України.

Держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (стаття 19 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Відповідно до абзацу другого статті 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до абзацу 24 статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) зобов`язаний, зокрема, під час вирішення питань, пов`язаних з трудовою діяльністю працівників, суворо додержуватися законодавства про працю.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає Закон України від 03 жовтня 2019 року №160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі Закон №160-IX).

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 1 Закону №160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Відповідно до положень статті 3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України.

Завдана особою шкода, не пов`язана з виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, відшкодовується в порядку, передбаченому законами України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 6 Закону №160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).

Як встановлено судом вище та не заперечується відповідачем, позивач 04.06.2023 справи та посаду здав та вибув до нового місця несення служби Військової частини НОМЕР_2 , та з 07.06.2023 позивача зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та на всі види забезпечення, з 07.06.2023 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Водночас, наказом начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 22.07.2023 №132 вирішено провести службове розслідування стосовно можливого факту необґрунтованої виплати заробітної плати державним службовцям Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, за результатом проведення зазначеного службового розслідування відповідно до пункту 3 витягу з наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.09.2023 №375 «Про результати службового розслідування» за порушення вимог статті 18, абзацу 2 статті 58, абзацу 23 статті 59 Статуту внутрішньої служби, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України наказано притягнуто до матеріальної відповідальності колишнього заступника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальника мобілізаційного відділення Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковника ОСОБА_1 .

Також, згідно з абзацом 3 пункту 7 зазначеного витягу з наказу начальнику відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою відшкодування збитків завданих державі, занести до Книги грошових стягнень та нарахувань та стягнути з колишнього заступника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальника мобілізаційного відділення Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковника Дьоміна Юрія Іннокентійовича 86800 (вісімдесят шість тисяч вісімсот) грн. 37 коп. Відповідно до абзацу 8 пункту 7 зазначеного витягу з наказу направити повідомлення встановленим порядком, де проходять на даний час військову службу підполковник ОСОБА_1 та майор ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 11 Закону №160-IX у разі переведення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження відповідного командира (начальника) до повного відшкодування завданої нею шкоди стягнення сум завданої шкоди здійснюється за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону №160-IX якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

Таким чином, враховуючи, що позивача було переведено до Військової частини НОМЕР_2 та з 07.06.2023 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, наказ від 18.09.2023 №375 «Про результати службового розслідування», відповідно до якого позивача притягнуто до матеріальної відповідальності, було прийнято відповідачем вже після переведення позивача до Військової частини НОМЕР_2 , тобто, всупереч вимог статті 11 Закону №160-ІХ, що відповідачем не заперечується.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону №160-IX командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. У такому разі відшкодування шкоди здійснюється в порядку, визначеному статтею 10 цього Закону.

Враховуючи зазначене, суд звертає увагу відповідача, що в даному випадку, вирішення питання щодо притягнення позивача до матеріальної відповідальності належить виключно до повноважень командира Військової частини НОМЕР_2 .

Отже, аналізуючи наведені вище норми, суд дійшов висновку, наказ начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.09.2023 №375 «Про результати службового розслідування» в частині притягнення позивача до матеріальної відповідальності прийнято без дотримання положень діючого законодавства, отже, є протиправним та підлягає скасуванню в частині, що стосується позивача, а саме: пункт 3 та абзаци 3, 8 пункту 7 наказу.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, №303-A, пункт 29).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01.07.2003 №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 139 КАС України судовий збір у даній справі стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (місцезнаходження: вул. Громової, буд. 67, м. Маріуполь, Донецька область, 87548, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (з основної діяльності) від 18.09.2023 за №375 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосується ОСОБА_1 , а саме: пункту 3 та абзаців 3, 8 пункту 7 наказу.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 13.02.2024.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Арестова