Справа № 461/9907/23
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

07 лютого 2024 рокусправа № 461/9907/23
місто Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулик Андрій Григорович розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції державний виконавець Роман Назар Олегович про визнання дій бездіяльними, визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, зобов`язати вчинити дії

в с т а н о в и в:

до Галицького районного суду м.Львова 21.11.2023 надійшов позов ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції державний виконавець Роман Назар Олегович, у якому просить визнати дії бездіяльними; визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню; зобов`язати вчинити дії.

Ухвалою від 24.11.2023 згадана справа передана за предметною підсудністю на розгляд Львівського окружного адміністративного суду.

02.02.2024 справа надійшла до Львівського окружного адміністративного суду.

Після автоматизованого розподілу головуючим суддею у справі визначено суддю Гулика А.Г.

Відповідно до вимог статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви у тому числі з`ясовує, чи:

- відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 вказаного Кодексу;

- позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

- немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених згаданим Кодексом.

Суддя встановив, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України.

Відповідно до пунктів 2, 7, 11 частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві, зокрема, зазначаються:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте у позовній заяві позивач всупереч згаданим положенням не зазначив:

- реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) позивача за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу);

- відомостей про наявність або відсутність у нього електронного кабінету;

- відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- власного письмове підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім цього, відповідно до частини шостої статті 160 КАС України якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої згаданої статті.

Натомість, представник позивача Боровська Олена Володимирівна у позовній заяві не зазначила:

- реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі);

- відомості про наявність або відсутність у неї електронного кабінету.

Тому позивачу необхідно надати суду оновлену редакцію позовної заяви із зазначенням необхідних відомостей про себе та представника.

Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (частина четверта статті 161 КАС України).

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено згаданим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частина друга статті 94 КАС України).

У позовній заяві позивач просить суд витребувати матеріали виконавчого провадження ВП 61116765 від 31.01.2020.

Відповідно до положень частини другої статті 79 КАС України позивач повинен подати докази разом із поданням позовної заяви.

Частина четверта статті 79 КАС України визначає, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Проте, позивач звертаючись з клопотанням про витребування доказів у справі не зазначив яких саме доказів, не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

З огляду на це, підстави для задоволення клопотання позивача про витребування доказів відсутні.

Відсутність таких доказів також перешкоджає суду вирішити питання щодо предметної юрисдикції справи та її розмежування між місцевим загальним судом як адміністративним судом та окружним адміністративним судом.

Тому на виконання вимог статті 79 КАС України позивачу необхідно зазначити: яких саме доказів, не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Згідно зі статею 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

З наведених нормативних положень вбачається, що при зверненні до суду позивач вправі обрати один із способів захисту, передбачених статею 5 КАС України.

Разом з тим, у позовній заяві позивач просить визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції бездіяльними.

Між тим, такого способу захисту порушеного права як визнання дій бездіяльними не передбачено.

Таким чином, суддя встановив, що позивачу необхідно уточнити позовні вимоги та сформувати такі відповідно до способів захисту, передбачених статею 5 КАС України.

Суддя також звертає увагу на те, що за правилами КАС України питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, розглядається у порядку статті 374 КАС України та відноситься до стадії виконання судового рішення в адміністративній справі.

Тому, неможливим є розгляд та вирішення вимоги про визнання виконавчого документа від 05.11.2019, виданого Галицьким районним судом м.Львова у справі №461/8314/19, таким, що не підлягає виконанню, за правилами позовного провадження.

У зв`язку з цим, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги з врахуванням зауважень суду.

Суддя зазначає, що у позовній заяві позивач визначає відповідачем «Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції державний виконавець Роман Назар Олегович».

Відповідно до положень частини третьої статті 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Як визначає пункт 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджену Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві); відділи примусового виконання рішень в районах міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві; управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень); відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень.

Таким чином, з урахуванням характеру спірних правовідносин належним відповідачем у справі має бути саме Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

У зв`язку з цим, позивачу необхідно уточнити до кого саме пред`явлений позов та визначити належного відповідача у справі.

У позовній заяві позивач зазначає, що Закон України «Про судовий збір» не встановлює ставки судового збору за подання скарги про оскарження рішень, дій, бездіяльності органів державної виконавчої служби.

Суддя не погоджується з такими висновками позивача, виходячи з такого.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративній справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до згаданого Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже звернення до суду в порядку КАС України здійснюється лише у формі позовної заяви, а не скарги як стверджує позивач.

Частина третя статті 161 КАС України визначає, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік від 03.11.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2684грн.

Позивач заявляє вимоги про визнання дій державного виконавця державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та похідну від неї позовну вимогу про зобов`язання закінчити виконавче провадження та вилучити відповідні відомості з державного реєстру боржників.

Крім цього, позивач просить визнати виконавчим документем від 05.11.2019, виданого Галицьким районним судом м.Львова у справі №461/8314/19, таким, що не підлягає виконанню, що є самостійною позовною вимогою.

Таким чином, позивач подав дві позовні вимоги немайнового характеру, за які необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2147,2грн (1073,6грн*2).

Інформацію про платіжні реквізити для перерахування судового збору за подання адміністративного позову до Львівського окружного адміністративного суду можна довідатися, зокрема, на офіційному сайті суду (https://adm.lv.court.gov.ua) в розділі Судовий збір.

Отже, позивачу необхідно подати до суду платіжний документ про сплату судового збору у розмірі 2147,2грн.

Щодо строку звернення до суду з позовом, суддя зазначає таке.

Частина перша статті 122 КАС України визначає, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого згаданим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

У межах цього спору позивач оскаржує дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а також просить зобов`язати відповідача закінчити виконавче провадження та вилучити відповідні відомості з державного реєстру боржників.

У позовній заяві позивач стверджує, що про постанову суду та відкриття виконавчого провадження стало відомо лише в листопаді місяці 2023 року із особистого запиту до державного реєстру боржників.

Проте позивач не подав жодних доказів на обґрунтування таких обставин та не зазначив чому саме у листопаді 2023 року він зробив запит до державного реєстру боржників.

Позивач звернувся до суду з позовом 14.11.2023, тобто з пропуском строку, встановленого статею 287 КАС України.

Згідно з частиною шостою статті 161 КАС України передбачає, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення такого строку та докази поважності причин його пропуску.

З урахуванням викладеного, суд роз`яснює позивачу необхідність подати суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовом та доказів поважності причин його пропуску.

Згідно з вимогами частин першої, другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 вказаного Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 КАС України, суддя

у х в а л и в :

залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції державний виконавець Роман Назар Олегович про визнання дій бездіяльними; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; зобов`язати вчинити дії.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду оновленої редакції позовної заяви, у якій зазначити:

1) реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) позивача за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу);

2) відомості про наявність або відсутність у нього електронного кабінету;

3) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

4) власне письмове підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

5) реєстраційний номер облікової картки платника податків представника позивача Боровської Олени Володимирівни за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі);

6) відомості про наявність або відсутність у представника позивача Боровської Олени Володимирівни електронного кабінету;

7) яких саме доказів, не може бути подано; причини, з яких докази не можуть бути подані; докази, які підтверджують, що позивач здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказів;

8) уточнити позовні вимоги та сформувати такі відповідно до способів захисту, передбачених статею 5 КАС України, та з врахуванням неможливості розгляду та вирішення вимоги про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, за правилами позовного провадження;

9) уточнити до кого саме пред`явлений позов та визначити належного відповідача у справі;

10) подати до суду платіжний документ про сплату судового збору у розмірі 2147,2грн;

11) подати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовом та доказів поважності причин його пропуску.

Ухвала суду про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу суду може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

СуддяГулик Андрій Григорович