Справа № 500/8353/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/8353/23

29 січня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.11.2023 позивач отримав лист Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Вих. № 1900-0204-8/48944, до якого долучено рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (далі - Відповідач 1) про відмову у призначенні пенсії від 14.11.2023 № 80, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 15 років для призначення пенсії у віці 65 років згідно з ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування Позивачу до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1974 по 18.07.1977 та, відповідно, не призначення пенсії по віку, Позивач вважає протиправними, тому звернувся до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 29.12.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 11.01.2024. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На виконання постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.03.2021 за № 339/35961 органи Пенсійного фонду України застосовують екстериторіальний принцип призначення та перерахунку пенсій.

Нова технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Звернутися за призначенням та перерахунком пенсії, а також за виплатою допомоги на поховання пенсіонера можливо незалежно від місця реєстрації особи.

Очікуваний результат впровадження екстериторіальності:

- єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства;

- централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунків пенсій;

- мінімізація особистих контактів з громадянами, підв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу;

- попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення.

- оптимізація навантаження на працівників.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням від 14.11.2023 року № 80 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон 1058-IV).

Необхідний стаж передбачений ст.26 Закону 1058-IV для виходу на пенсію за віком особам, які досягли 65 років становить з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років.

Страховий стаж позивача становить 13 років 06 місяців 29 днів.

За результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1974 по 18.07.1977 згідно диплому № НОМЕР_1 від 10.07.1977.

Зазначений період не зарахований до стажу, оскільки по батькові позивача не відповідає даним паспорта позивача.

Виходячи із зазначеного, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято правомірне та обґрунтоване рішення від 14.11.2023 року № 80 про відмову у призначенні пенсії.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 16.01.2024. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

ОСОБА_1 (далі - Позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнувши віку 65 років 03 дні, 09.11.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - Відповідач 2) із заявою про призначення пенсії за віком.

17.11.2023 Позивач отримав лист Відповідача 2 Вих. № 1900-0204-8/48944, до якого долучено рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (далі - Відповідач 1) про відмову у призначенні пенсії від 14.11.2023 № 80.

У рішенні Відповідача 1 про відмову у призначенні пенсії від 14.11.2023 № 80 зазначено, що вік Позивача - 65 років 03 дні, страховий стаж - 13 років 06 місяців 29 днів. Також вказано, що до страхового стажу Позивачу не зараховано періоди:

- навчання з 01.09.1974 по 18.07.1977 згідно диплому № НОМЕР_1 від 10.07.1977, оскільки по-батькові ( ОСОБА_2 - рос.) не відповідає даним паспорта ( ОСОБА_3 - рос.). Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку, видану на підставі первинних документів;

- період роботи з 01.01.1992 по 16.03.2011 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 13.01.1978, оскільки відповідно до Закону України від 23.12.2022 «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991.

Таким чином, Відповідач 1, відмовив Позивачу в призначенні пенсії по віку у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 15 років для призначення пенсії у віці 65 років згідно з ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з таким рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, позивач звернувся до суду для захисту прав та законних інтересів у сфері соціального забезпечення на гідну старість.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Частинами 1,2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Згідно з частиною 3 ст. 26 Закону у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 26 Закону наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно з частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до пункту д) частини 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Позивач зазначає, що відповідно до диплома від 18.07.1977 № НОМЕР_1 (далі - диплом) він з 01.09.1974 по 18.07.1977 навчався в середньому професійно-технічному училищі № 50 м. Щастя Ворошиловоградської області за професією арматурник-зварювальник.

У зазначеному дипломі зазначено по-батькові Позивача українською мовою « ОСОБА_4 », а російською - « ОСОБА_2 ». У виписці до диплому по-батькові Позивача російською мовою вже зазначено « ОСОБА_5 ».

У паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 , виданому 17 грудня 2015 року Бережанським PC УДМС України в Тернопільській області, по-батькові Позивача українською мовою зазначено « ОСОБА_6 », а російською « ОСОБА_3 ».

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , дата заповнення - 13 січня 1978 року, по-батькові Позивача зазначено російською мовою « ОСОБА_3 » як у паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 17 грудня 2015 року.

У зазначеній трудовій книжці міститься запис № 1, що дійсно Позивач з 1974 по 1977 роки навчався в державному професійно-технічному училищі № 50 м. Щастя (підстава - диплом № НОМЕР_4 ).

Позивач зазначає, що у зв`язку із тим, що у дипломі про освіту, як і у інших документах, працівниками відповідальними за кадрове діловодство по-різному зазначено його по-батькові ( ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ), Відповідач 1 не зарахував вказаний період навчання до страхового стажу Позивачу відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач зазначив, що такі дії Відповідача 1 є протиправними, оскільки власне недотримання правил ведення кадрової документації і формальні неточності у записах, можуть мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для Позивача, а отже, не можуть впливати на його особисті права, зокрема на права у сфері соціального забезпечення (постанова Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, постанова Верховного Суду від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а).

Крім того, Позивач зазначає, що період його навчання підтверджений записами його трудової книжки, у якій по-батькові Позивача зазначено російською мовою як « ОСОБА_3 », що відповідає відомостям паспорта громадянина України.

Таким чином, Позивачем подано всі необхідні документи для призначення пенсії за віком, проте Відповідачем 1 протиправно не зараховано до страхового стажу Позивача період навчання з 01.09.1974 по 18.07.1977 в середньому професійно-технічному училищі № 50 м. Щастя Ворошиловоградської області (2 роки 10 місяців і 18 днів), і у зв`язку із цим, - не призначено пенсію по віку, хоча страховий стаж Позивача становив 16 років 05 місяців 17 днів при необхідному - від 15 років до 20 років для призначення пенсії у 2023 році після досягнення віку 65 років.

За таких обставин, суд вважає, що є наявні підстави для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Львівуській області, відмовляючи у призначенні спірної пенсії діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

При цьому прошу суд врахувати позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04) згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосудця, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різного в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-А, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Водночас, щодо позовних вимог про «зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 07.11.2023 року, то суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо зарахування страхового стажу/призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження ГУ ПФУ у Тернопільській області та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, зважаючи на те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності в частині оскаржуваного рішення, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.11.2023 про призначення пенсії за віком з 07.11.2023 року та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 536,80 грн, сплачений відповідно до квитанції від 29.11.2023 року.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1974 по 18.07.1977 в середньому професійно-технічному училищі № 50 м. Щастя Ворошиловоградської області та призначенні пенсії по віку відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 з 07.11.2023 до страхового стажу відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання з 01.09.1974 по 18.07.1977 в середньому професійно-технічному училищі №50 м. Щастя Ворошиловоградської області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.11.2023 року про призначення йому пенсії з 07.11.2023 року та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області сплачений судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок, відповідно до квитанції від 29.11.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 31 січня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Митрополита Андрея, 10,м. Львів,79016 код ЄДРПОУ/РНОКПП 13814885).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.