Справа № 200/199/24
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року Справа№200/199/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2024 ОСОБА_1 , позивач, звернулась з позовом до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.08.2023 №21 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву №3482 від 27.07.2023 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 04.08.1976 по 24.09.1990 на Костянтинівському екстрактно-шкіряному комбінаті, з 01.09.1994 по 15.10.1996 на Малому приватному підприємстві «Пілігрім», з 01.10.2007 по 01.07.2008 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Дружківський завод металевих конструкцій» згідно з записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , дата заповнення 02.10.1990, з 27.07.2023.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

22.01.2024 відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов та докази по справі.

Інших клопотань від сторін до суду не надходило.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє і на теперішній час.

02.03.2022 опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Відповідно до наказу голови Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2022 №14/І-г «Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи» запроваджено особливий режим роботи для суддів Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи з 26.02.2022 до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

Так, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.07.2023 за допомогою сервісу вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України позивач подала заяву №3482 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 03.08.2023 відповідачем за принципом екстериторіальності було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №21 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, на час звернення до пенсійних органів вік позивача складав 63 роки 2 місяці 19 днів, страховий стаж позивача склав 6 років 6 місяців. Крім того, відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив, що за результатом розгляду документів позивача, до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , дата заповнення 02.10.1990, періоди роботи з 04.08.1976 по 24.09.1990, з 01.09.1994 по 15.10.1996, оскільки дата народження позивача на титульному аркуші трудової книжки не відповідає паспортним даним.

Позивач зауважує, що згідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , дата заповнення 02.10.1990, її страховий стаж складає 17 років 0 місяців 7 днів, та з врахуванням періоду догляду за дитиною 3 роки, її загальний страховий стаж складає 20 років 0 місяців 7 днів, який є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, позивач зауважив, що відповідачем переглядалось спірне рішення та було прийнято до уваги її трудову книжку для зарахування відповідного періоду, проте, відповідач повідомив, що не буде повністю зарахований страховий стаж за період з 01.10.2007 по 01.07.2008, оскільки підприємством не повністю сплачені страхові внески.

Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що порушує її конституційні права. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В установлений судом строк відповідачем через Відділ документообігу та архівної роботи суду подав відзив на адміністративний позов, за змістом якого заперечив проти задоволення заявлених вимог в повному обсязі.

Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що позивач звернулась через вебпортал Пенсійного фонду України з заявою від 27.07.2023 про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач не має необхідних 20 років страхового стажу. Відповідачем було опрацьовано заяву від 27.07.2023 за принципом екстериторіальності та прийнято рішення від 03.08.2023 № 21 про відмову в призначенні пенсії за віком. Страховий стаж особи на 27.07.2023 склав 6 років 6 місяців 0 днів. Згідно наданих позивачем документів до страхового стажу відповідачем не враховано згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 02.10.1990 періоди роботи з 04.08.1976 по 24.09.1990, з 01.09.1994 по 15.10.1996, оскільки дата народження позивача на титульному аркуші трудової книжки не відповідає паспортним даним.

Крім того, відповідач зазначив, що 03.10.2023 позивачу направлено листа №0500-0216-8/84392, в якому повідомлено про прийняте рішення про відмову від 13.09.2023 №21. Позивач повторно звернулась за призначенням пенсії через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою від 06.09.2023. До заяви додано скановану копію оригіналу трудової книжки, яка містить виправлення в даті народження. Заяву про призначення пенсії від 06.09.2023 за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області. Станом на 06.09.2023 страховий стаж особи склав 6 років 6 місяців 0 днів. До страхового стажу не зараховано роботу по трудовій книжці НОМЕР_2 від 02.10.1990 оскільки дата народження заявниці на титульному листі виправлена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 (виправлення проведені не підприємством за останнім місцем роботи, а Центром зайнятості, у якому заявниця навіть не перебуває на обліку). Так, за результатом розгляду заяви про призначення пенсії від 06.09.2023 №21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 21 від 13.09.2023 про відмову в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу.

Також, відповідач зауважив, що Пенсійний фонд України за результатом розгляду звернення ОСОБА_2 в інтересах позивача листом від 08.12.2023 №2800-030201-9/69829 доручив повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 27.07.2023 з урахуванням трудової книжки заявниці, оскільки записи у трудовій книжці співпадають з відомостями персоніфікованого обліку. На виконання доручення Пенсійного фонду України відповідачем скасовано рішення про відмову в призначенні пенсії від 03.08.2023 та 13.09.2023, повторно розглянуто заяву про призначення пенсії від 27.07.2023, зараховано до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 . Страховий стаж заявниці склав 19 років 9 місяців 6 днів. До страхового стажу на підставі трудової книжки та згідно із відомостями щодо сплачених страхових внесків враховані наступні періоди роботи: з 04.08.1976 по 24.09.1990, з 01.09.1994 по 15.10.1996, з 18.10.1998 по 17.10.2001 (догляд за дитиною), з 01.10.2007 по 31.01.2008, з 01.03.2008 по 31.03.2008, з 01.06.2008 по 30.06.2008. Відтак, за результатом повторного розгляду заяви про призначення пенсії за віком від 27.07.2023 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 12.12.2023 №21 (на заміну рішень про відмову в призначенні пенсії від 03.08.2023 та 13.09.2023) відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 20 років.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 .

27.07.2023 позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернулась із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

03.08.2023 відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, прийнято рішення №21 про відмову у призначенні пенсії за віком, в якому зазначено, зокрема, наступне.

«Відмова у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 через вебпортал звернулася із заявою за №3482 від 27.07.2023 щодо призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України №1058-IV від 09.07.2003).

Вік заявниці: 63 роки 2 місяці 19 днів.

Умови призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 за досягнення 63-річного віку і наявності страхового стажу, передбаченого цієї статтею, 20-30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років;

Страховий стаж особи складає 6 років 6 місяців.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки серія НОМЕР_2 від 02.10.1990 періоди роботи з 04.08.1976 по 24.09.1990, з 01.09.1994 по 15.10.1996, оскільки дата народження заявниці на титульному аркуші трудової книжки не відповідає паспортним даним.

Не працює.

Заявниця не має права на пенсійну виплату. Право на призначення пенсії може бути переглянуто за умови підтвердження неврахованих періодів роботи.

Вирішено:

1. У призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно зі статтею 26 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 відмовити у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

2. Про прийняте рішення повідомити ОСОБА_1 і дати роз`яснення про те, що рішення про відмову в призначенні пенсії може бути оскаржене не пізніше одного місяця з часу ознайомлення з ним до Пенсійного фонду України або в судовому порядку.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.».

Позивач, не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, звернулась із цим позовом до суду.

Судом встановлено, що 06.09.2023 позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернулась із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

13.09.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення №21 про відмову у призначенні пенсії за віком, в якому зазначено, зокрема, наступне.

«Відмова про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 .

Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 06.09.2023.

Пенсійний вік визначений пунктом 1 частини статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсій не страхування» становить 60 років.

Вік заявника 63 роки 3 місяці 28 днів.

Необхідний страховий стаж зазначений пунктом 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 27 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.

Страховий стаж особи становить 6 років 6 місяців 0 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

До страхового стажу згідно наданих документів не зараховано:

трудову книжку НОМЕР_2 від 02.10.1990 - оскільки дата народження заявниці на титульному аркуші виправлено з порушенням інструкції ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Не працює.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.».

03.10.2023 відповідач листом вих.№0500-0216-8/84392 повідомив позивача що її заява від 06.09.2023 про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон №1058), опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що передбачено пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

За результатами розгляду наданих документів страховий стаж становить 6 років 6 місяців.

Рішенням від 13.09.2023 №21 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (рішення додається).

У разі незгоди з рішенням про відмову в призначенні пенсії, прийнятим Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, позивач має право оскаржити його до вищого органу або у судовому порядку відповідно до статті 23 Закону №1058.

08.12.2023 Пенсійний фонд України листом вих.№2800-030201-9/69829 надав відповідь що розглянувши скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 (вх. № 916/1 від 01.12.2023), та встановлено наступне.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи (до 01.01.2004), є трудова книжка.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Першу сторінку трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 27.07.2023 та 06.09.2023 зверталася із заявами про призначення пенсії за віком, за результатом розгляду яких прийнято рішення про відмову в призначенні заявниці пенсії після досягнення віку 63 років у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 20 років.

При визначенні права на призначення пенсії до страхового стажу ОСОБА_1 не було враховано періоди роботи відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_4 , оскільки на титульному аркуші є виправлення в даті народження.

Титульна сторінка трудової книжки містить всі необхідні відомості та завірено печаткою підприємства, на якому вперше відкривалась трудова книжка.

Крім того, відомості про період роботи ОСОБА_1 з жовтня 2007 року, який зазначено в трудовій книжці, міститься в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Враховуючи вищевказане та те, що в трудовій книжці зазначено підстави внесення записів про прийняття та звільнення з роботи, записи завірено підписами відповідальних осіб та печатками підприємств, право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 слід визначити з урахуванням вказаної трудової книжки на підставі заяви від 27.07.2023.

Про результати проведеної роботи повідомити ОСОБА_1

12.12.2023 відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, прийнято рішення №21 про відмову в призначенні пенсії за віком (в зміну рішень про відмову в призначенні пенсії від 03.08.2023 та 13.09.2023), в якому зазначено, зокрема, наступне.

«27.07.2023 та 06.09.2023 до територіального органу Пенсійного фонду України через вебпортал звернулася ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 зі змінами.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 починаючи з січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення 63 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року 20 30 років. Починаючи з січня 2019 року право на призначення пенсії за віком після досягнення 65 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року 15 22 років.

Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж на дату звернення становить 19 років 09 місяців 06 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

До страхового стажу зараховано всі періоди згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 зі змінами в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 20 років.

Згідно наданих документів заявниця набуде право на призначення пенсії після досягнення 65 років.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 зі змінами та статті 16 Закону України від 02.10.1996 №393 «Про звернення громадян», у разі незгоди громадянка має право оскаржити рішення органу, що призначає пенсії, в порядку підлеглості до вищого органу або в судовому порядку.».

Згідно із записами №1-9 дубліката трудової книжки серії НОМЕР_2 від 02.10.1990, на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 04.08.1976 по 24.09.1990 працювала на різних посадах в Костянтинівському екстрактно-шкіряному комбінаті;

- з 01.09.1994 по 15.10.1996 працювала секретарем в Малому приватному підприємстві «Пілігрім»;

- з 01.10.2007 по 01.07.2008 працювала начальником відділу кадрів у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Дружківський завод металевих конструкцій».

Крім того, судом встановлено, що на титульному аркуші дубліката трудової книжки серії НОМЕР_2 в графі «Дата народження» міститься виправлення дати народження позивача з « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на « ІНФОРМАЦІЯ_1 », про що міститься відповідний запис на зворотній стороні обкладинки зазначеної трудової книжки, завірений печаткою Кіровоградського обласного центру зайнятості.

Відповідно до розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 , форма РС-Право, до страхового стажу позивача зараховано періоди з 04.08.1976 по 24.09.1990, з 01.09.1994 по 15.10.1996, з 18.10.1998 по 17.10.2001 «Догляд за дитин. до 3 років», з 01.10.2007 по 31.01.2008, з 01.03.2008 по 31.03.2008, з 01.06.2008 по 30.06.2008. Всього страховий стаж позивача становить 19 років 09 місяців 06 днів.

Згідно з випискою із системи персоніфікованого обліку (форма ОК-5) по застрахованій особі позивача за період роботи з 01.10.2007 по 01.07.2008 Товариством з обмеженою відповідальністю «Дружківський завод металевих конструкцій» страхові внески не сплачені за лютий 2008 року, за квітень-травень 2008 року, за 01.07.2008.

Отже, спірним питанням у справі є виключно прийняття відповідачем рішення від 03.08.2023 №21 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком.

Суд зауважує, що позивачем не оскаржуються рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.09.2023 №21 про відмову у призначенні пенсії за віком та рішення відповідача від 12.12.2023 №21 про відмову в призначенні пенсії за віком (в зміну рішень про відмову в призначенні пенсії від 03.08.2023 та 13.09.2023).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався наступним.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 26 Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком.

Відповідно до положень частини першої статті 1 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

До набрання чинності Законом №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із частиною третьою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

При цьому, суд зазначає що положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (зі змінами) (далі - Порядок №637).

Положеннями статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В силу вимог абзацу 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №439/1148/17.

Як передбачено частиною п`ятою статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

На підставі пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктами 2.2., 2.3., 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162, визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 2.6. зазначеної Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно із пунктами 2.8., 2.9. вказаної вище Інструкції якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, та зазначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02 серпня 1985 року №252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19 жовтня 1990 року №412, не застосовується.

Відповідно до пункту 2.2. Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4. Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно із пунктами 2.8., 2.9. Інструкції №58 якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Як встановлено судом вище, 03.08.2023 відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, прийнято рішення №21 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 в якому зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано згідно трудової книжки серія НОМЕР_2 від 02.10.1990 періоди роботи з 04.08.1976 по 24.09.1990, з 01.09.1994 по 15.10.1996, оскільки дата народження заявниці на титульному аркуші трудової книжки не відповідає паспортним даним.

Крім того, судом встановлено, що 13.09.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення №21 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , в якому зазначено, що до страхового стажу позивача згідно наданих документів не зараховано трудову книжку НОМЕР_2 від 02.10.1990 - оскільки дата народження заявниці на титульному аркуші виправлено з порушенням інструкції ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

За результатом розгляду справи судом встановлено, що відповідно до записів дубліката трудової книжки серії НОМЕР_2 від 02.10.1990 позивач:

- з 04.08.1976 по 24.09.1990 працювала на різних посадах в Костянтинівському екстрактно-шкіряному комбінаті;

- з 01.09.1994 по 15.10.1996 працювала секретарем в Малому приватному підприємстві «Пілігрім»;

- з 01.10.2007 по 01.07.2008 працювала начальником відділу кадрів у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Дружківський завод металевих конструкцій».

Водночас, встановлено, що на титульному аркуші дубліката трудової книжки серії НОМЕР_2 в графі «Дата народження» міститься виправлення дати народження позивача з « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на « ІНФОРМАЦІЯ_1 », про що міститься відповідний запис на зворотній стороні обкладинки зазначеної трудової книжки, завірений печаткою Кіровоградського обласного центру зайнятості.

Однак, суд зазначає, що позивач, який у даному випадку був працівником, не може нести відповідальність за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Адже, невиконання підприємством правил ведення трудових книжок не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Отже, позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, й ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічні висновки наведені також в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі №754/14898/15-а.

За таких обставин, доводи щодо не підтвердження страхового стажу за періоди роботи позивача з 04.08.1976 по 24.09.1990, з 01.09.1994 по 15.10.1996, з 01.10.2007 по 01.07.2008, у зв`язку з тим, що в трудовій книжці позивача існує виправлення дати народження, спростовано матеріалами справи.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи та досягнення віку, що дає право на пенсію, а не дотримання усіх формальних вимог при оформленні підтверджуючих документів.

За даних обставин відповідач фактично переклав відповідальність за належне оформлення документів підприємства на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження страхового стажу позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Враховуючи, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, і трудовою книжкою позивача підтверджено періоди його роботи з 04.08.1976 по 24.09.1990, з 01.09.1994 по 15.10.1996, з 01.10.2007 по 01.07.2008, позивачем доведено наявність у нього страхового стажу за вказані періоди.

Разом із цим, судом встановлено, що 12.12.2023 відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, прийнято рішення №21 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (в зміну рішень про відмову в призначенні пенсії від 03.08.2023 та 13.09.2023) в якому зазначено, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж на дату звернення становить 19 років 09 місяців 06 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. До страхового стажу зараховано всі періоди згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Водночас, відповідно до розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 , форма РС-Право, до страхового стажу позивача зараховано періоди з 04.08.1976 по 24.09.1990, з 01.09.1994 по 15.10.1996, з 18.10.1998 по 17.10.2001 «Догляд за дитин. до 3 років», з 01.10.2007 по 31.01.2008, з 01.03.2008 по 31.03.2008, з 01.06.2008 по 30.06.2008. Всього страховий стаж позивача становить 19 років 09 місяців 06 днів.

Отже, позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 04.08.1976 по 24.09.1990, з 01.09.1994 по 15.10.1996, з 01.10.2007 по 31.01.2008, з 01.03.2008 по 31.03.2008, з 01.06.2008 по 30.06.2008 задоволенню не підлягають, у зв`язку з тим, що відповідно до розрахунку страхового стажу, форма РС-Право, зазначені періоди вже зараховані відповідачем до страхового стажу позивача.

Крім того, відповідачем зараховано до страхового стажу позивача період з 18.10.1998 по 17.10.2001 «Догляд за дитин. до 3 років», що відповідачем не заперечується та не є спірним питанням у справі.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача у зв`язку з несплатою страхових внесків, суд зазначає наступне.

Також, судом встановлено, що згідно з випискою із системи персоніфікованого обліку (форма ОК-5) по застрахованій особі позивача за період роботи з 01.10.2007 по 01.07.2008 Товариством з обмеженою відповідальністю «Дружківський завод металевих конструкцій» страхові внески не сплачені за позивача за лютий 2008 року, за квітень-травень 2008 року, за 01.07.2008. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Враховуючи вищезазначене, у суду наявні всі підстави вважати, що відповідачем при прийнятті рішення №21 від 12.12.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (в зміну рішень про відмову в призначенні пенсії від 03.08.2023 та 13.09.2023) до страхового стажу позивача не зараховано виключно періоди роботи з 01.02.2008 по 29.02.2008, з 01.04.2018 по 31.05.2008 та 01.07.2008 у зв`язку з несплатою Товариством з обмеженою відповідальністю «Дружківський завод металевих конструкцій» страхових внесків, що відповідачем не заперечується.

Так, відповідно до норм частини першої статті 24 Закону №1058-XV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону №1058-XV.

Так, абзацом 1 частини першої статті 20 Закону №1058-XV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до положень частини другої зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з нормами частини десятої вищенаведеної статті Закону, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Нормами статті 106 Закону №1058-XV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у справі Latvia (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24.04.2014, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.02.2008 по 29.02.2008, з 01.04.2018 по 31.05.2008 та 01.07.2008, оскільки позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні або перерахунку пенсії позивачу періодів його роботи.

Аналогічна позиція викладена Верховним судом у постановах від 09.09.2019 у справі №242/5448/16-а та від 31.10.2019 у справі №235/7373/16.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Відтак, суд висновує, що відповідач приймаючи рішення №21 від 12.12.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (в зміну рішень про відмову в призначенні пенсії від 03.08.2023 та 13.09.2023) не врахував всіх обставин, які мають значення для його прийняття.

Відтак, матеріалами справи спростовано доводи представника позивача щодо протиправності прийняття відповідачем рішення №21 від 03.08.2023, оскільки на зміну останнього відповідачем було прийнято нове рішення №21 від 12.12.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (в зміну рішень про відмову в призначенні пенсії від 03.08.2023 та 13.09.2023).

З огляду на зазначене, оскільки факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії підтверджується насамперед відповідними записами у його трудовій книжці, суд констатує, що саме рішення №21 від 12.12.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (в зміну рішень про відмову в призначенні пенсії від 03.08.2023 та 13.09.2023) прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області без дотримання положень статті 2 КАС України та статті 46 Конституції України, отже, є протиправним та підлягає скасуванню, а не рішення №21 від 03.08.2023, яке помилково просив скасувати представник позивача.

Таким чином, після скасування судом рішення №21 від 12.12.2023, саме відповідач зобов`язаний, з урахуванням зроблених висновків суду, зарахувати до загального страхового стажу позивача спірні періоди роботи.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п.29).

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача, в той час як спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд вважає за належне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №21 від 12.12.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (в зміну рішень про відмову в призначенні пенсії від 03.08.2023 та 13.09.2023), зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.02.2008 по 29.02.2008, з 01.04.2018 по 31.05.2008 та 01.07.2008, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2023 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.01.2024 позивачу відстрочено сплату судового збору в сумі 1211,20 грн. до ухвалення рішення по справі.

Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки сплату судового збору відстрочено до ухвалення судового рішення у даній справі, а судовий збір не сплачено, суд дійшов висновку про необхідність стягнення суми судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень на користь Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №21 від 12.12.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (в зміну рішень про відмову в призначенні пенсії від 03.08.2023 та 13.09.2023).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.02.2008 по 29.02.2008, з 01.04.2018 по 31.05.2008 та 01.07.2008.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2023 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 13.02.2024.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Арестова