Справа № 320/14241/21
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року м. Київ № 320/14241/21

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області

про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04 листопада 2021 року до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 10 вересня 2021 року № 494.5/16;

- зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, орієнтовною площею 0,10 га, за рахунок земель комунальної форми власності на території с. Музичі Білогородської міської ради Бучанського району Київської області з подальшою передачею у власність згідно поданого графічного матеріалу до клопотання від 28 липня 2021 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя Журавель В.О.) від 09.11.2021 відкрито провадження у справі (а.с.25).

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 у відставку на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 03.10.2023 №949/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Київського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку», призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2023 справа розподілена судді Жуковій Є.О.

10 листопада 2023 року зазначену справу фактично передано судді Жуковій Є.О.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він 28.07.2021 звернувся до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у його власність для індивідуального дачного будівництва, орієнтовною площею 0,10 га, за рахунок земель комунальної форми власності на території с. Музичі Білогородської територіальної громади. Рішенням Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 10.09.2021 №494.5/16 відмовлено позивачу в наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Вважає, що вищевказана відмова є протиправною, оскільки статтею 118 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та яка містить таку вимогу до відповідного рішення, як вмотивованість. Крім того, в оскаржуваному рішенні зазначено, що по бажаній земельній ділянці прийнято відповідне рішення проте не вказано на підставі яких відомостей зроблено відповідний висновок.

07 грудня 2021 року через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Київського окружного адміністративного суду від Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області надійшов відзив та витребувані судом документи (а.с.27-44).

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на відсутність правових підстав. Вказує, що рішенням Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району від 18.01.2007, термін дії якого продовжений рішенням Білогородської сільської ради від 09.07.2021, надано дозвіл ОСОБА_3 на складення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). В свою чергу ОСОБА_3 розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) і поданий на затвердження до Білгородської сільської ради.

Тобто, позивач, у графічних матеріалах, доданих до свого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зазначив земельну ділянку, яка вже перебуває у власності, та не відповідає вимогам генерального плану с. Музичі.

Таким чином, підстава відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність, як невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, а також генеральному плану населених пунктів та іншої містобудівної документації прямо передбачена Земельним кодексом України (а.с.27-29).

23 грудня 2021 року через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Київського окружного адміністративного суду від представника позивача адвоката Романюка Івана Миколайовича надійшла відповідь на відзив (а.с.46-49).

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що відповідач у відзиві зазначає, що бажана земельна ділянка, яка визначена в графічному матеріалі до клопотання, знаходиться у приватній власності третіх осіб, однак зазначаючи про це, в оскаржуваному рішенні не вказано на підставі яких відомостей зроблено відповідний висновок. Тобто, обставина, яка стала підставою для прийняття оскаржуваного рішення фактично не відображена в останньому, а тому відмова є протиправною та прийнята з порушенням норм чинного законодавства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 прийнято справу №320/14241/21 до провадження судді Жукової Є.О.

Відповідно до довідок про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді «Ухвала про прийняття адміністративної справи до провадження» від 13.11.2023 по справі №320/14241/21 доставлено до електронного кабінету представника позивача адвоката Романюка Івана Миколайовича та Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області 13.11.2023.

12 січня 2024 року через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Київського окружного адміністративного суду від Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області надійшли витребувані судом документи.

Правом надання заперечень відповідно до вимог ст.164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідач не скористався.

З метою додержання розумного строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_1 , виданим Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області 29.10.1997 228 (а.с.14-16).

Позивач має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується відповідним посвідчення серії НОМЕР_2 від 07.05.2016 (а.с.19).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 03.01.2019 позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 28.07.2021 через свого представника звернувся до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки безоплатно для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га, за рахунок земель комунальної форми власності на території с. Музичі Білогородської територіальної громади (а.с.9-10).

Додатками до вказаного клопотання позивачем зазначено: копію паспорта та копію довідки про реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_1 , копію посвідчення учасника бойових дій; графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; документи на підтвердження повноважень.

Рішенням Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області ХІV сесії VIII скликання від 10.09.2021 №494.5/16 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території с. Музичі Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області.

Підставою відмови у задоволенні клопотання позивача зазначено, що на вказану на доданих графічних матеріалах земельну ділянку прийнято відповідне рішення.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем спірного рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Земельні відносини в Україні відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 2 вказаної статті).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а)приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина 3 вказаної статті).

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання частина 4 вказаної статті).

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування та порядок надання земельних ділянок комунальної власності у користування передбачені статтями 118, 122 та 123 ЗК України.

Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 статті 118 ЗК України).

Аналіз частин 6 та 7 статті 118 ЗК України дає підстави для висновку, що з метою реалізації права на отримання земельної ділянки зацікавлена особа повинна звернутися із клопотанням до компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування. Наведене законодавче регулювання обумовлено розмежуванням компетенції між органами державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної форми власності.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина 1 статті 122 ЗК України).

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із клопотанням від 28.07.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га, за рахунок земель комунальної форми власності на території с. Музичі Білогородської територіальної громади.

До клопотання позивач додала графічний матеріал із позначенням місця розташування бажаної земельної ділянки.

При цьому, відповідно до вимог частини 7 статті 118 ЗК України, відповідачем розглянуто клопотання позивача та прийнято рішення Білогородської сільської ради від 10.09.2021 №494.5/16, яким відмовлено у задоволення зазначеного клопотання.

Відповідно до положень частини 7 статті 118 ЗК України підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, ЗК України визначає чіткий алгоритм дій розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Під час розгляду справи судом встановлено, що бажана позивачем земельна ділянка перебуває у приватній власності третьої особи ( ОСОБА_3 ), на підтвердження чого відповідач надав до суду копію витягу з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та викопіювання з генерального плану с. Білогородка.

З огляду на встановлені обставини та надані відповідачем докази, свідчать про перебування бажаної позивачем земельної ділянки у приватній власність ОСОБА_3 .

Частиною 5 статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.12.2018 у справі №509/4156/15-а наведено висновки, що враховуючи обмежений строк розгляду клопотання, а також положення частини шостої статті 118 ЗК України, яка містить імперативні вимоги щодо обов`язковості додавання до клопотання зацікавленої особи графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб), суд у контексті спірних правовідносин дійшов висновку, що недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Отже, Верховним Судом акцентовано увагу, що клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та додатки до нього мають бути належним чином оформленими. Ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

В постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №802/159-17-а викладено висновки застосування статті 118 ЗК України, зокрема: «Як слідує із змісту частини 6 статті 118 ЗК України, даною нормою в імперативній формі встановлено, що для отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності заінтересована особа повинна подати клопотання, в якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, а також обов`язково додати графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Будь-яких винятків з цього правила чи альтернативних варіантів дана норма не містить. Необхідність подання таких матеріалів випливає із самого змісту наведених норм, оскільки, як передбачено частиною сьомою цієї статті, підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації. З цього випливає, що графічні матеріали, які додаються до клопотання повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки».

Вирішуючи спір, суд враховує висновки Верховного Суду, та констатуючи те, що бажана позивачем земельна ділянка не є вільною, та приходить до висновку, що надана відповідачем відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га, за рахунок земель комунальної форми власності на території с. Музичі Білогородської територіальної громади є правомірною та такою, що відповідає вичерпним підставам, визначеними частиною 7 статті 118 ЗК України.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Проте, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень підтвердив належними та допустимими доказами правомірність своїх дій та прийнятого рішення.

Виходячи з викладеного, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування було виконано з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.