Справа № 420/20219/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/20219/23

Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В. Дата і місце ухвалення: 06.11.2023р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

№0-1519 від 24.04.2018р. на суму 1947,20 грн.,

№0-1519 від 24.04.2018р. на суму 18700,80 грн.,

№0-1519 від 13.03.2019р. на суму 453,09 грн.,

№0-1519 від 13.03.2019р. на суму 4351,44 грн.,

№0-1519 від 04.03.2020р. на суму 2539,27 грн.,

№0-1519 від 04.03.2020р. на суму 24387,01 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що спірними податковим повідомленнями-рішеннями Головне управління ДПС в Одеській області незаконно визначило ОСОБА_1 до сплати грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2017-2019р.р. Позивач зазначав, що він не являється власником нерухомого майна - комплексу загальною площею 121,7 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником зазначеного майна з 21.10.2010р. є ОСОБА_2 на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2010р. по справі №2-2050/2010р. Що ж до об`єкту нерухомого майна - нежитлова будівля комплексу теплиці площею 1168,8 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , то позивач зазначав, що з жовтня 2016 року об`єкт фактично зруйнований та відновленню не підлягає, у зв`язку з чим фактично не існує як об`єкт оподаткування. До того ж, з 28.05.2019р. право власності ОСОБА_1 на вказані теплиці припинено за рішенням виконавчого комітету Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області від 28.05.2019р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0-1519 від 24.04.2018р., №0-1519 від 13.03.2019р. та №0-1519 від 04.03.2020р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення від 06.11.2023р. у відповідній частині з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення його позову та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області №0-1519 від 24.04.2018р., №0-1519 від 13.03.2019р., №0-1519 від 04.03.2020р.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що база оподаткування об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків. При вирішенні спору судом першої інстанції залишено поза увагою наявність у відповідача оригіналів документів про знищення об`єкта оподаткування (нежитлова будівля комплексу теплиці площею 1168,8 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 ) та припинення права власності ОСОБА_1 на нього. Як наслідок, суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність у позивача об`єкту оподаткування за вказаною адресою.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

На підставі ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , тобто в частині відмови в задоволенні його позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області №0-1519 від 24.04.2018р., №0-1519 від 13.03.2019р., №0-1519 від 04.03.2020р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, яким запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп.265.1.1 п.265.1 ст.265 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, входить до складу податку на майно.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено ст.266 Податкового кодексу України.

У розумінні ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України).

Згідно пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Приписами пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Сторонами у справі на заперечується, що спірними податковими повідомленнями-рішеннями №0-1519 від 24.04.2018р., №0-1519 від 13.03.2019р., №0-1519 від 04.03.2020р. ОСОБА_1 визначено до сплати грошові зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2017-2019р.р. Об`єктом оподаткування є нежитлова будівля комплексу теплиці площею 1168,8 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

При зверненні з даним позовом до суду та в обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що з 2016 року у нього відсутній об`єкт оподаткування за вказаною адресою, оскільки згідно акту комісії Липецької сільської ради нежитлова будівля комплексу теплиці площею 1168,8 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є непридатною для експлуатації, відновленню не підлягає та її доцільно списати.

Зазначене, за твердженнями позивача, підтверджується також і актом технічного стану об`єкта нерухомого майна від 26.10.2016р.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, акт про визначення технічного стану нежитлової будівлі «Теплиця» АДРЕСА_1 затверджено лише рішенням виконавчого комітету Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області від 28.05.2019р. №169.

Вказаним рішенням також списано та виключено з обліку нежитлову будівлю за відповідною адресою, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Виключено із обліку державного реєстру речових прав на нерухоме майно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

З вказаного слідує, що протягом 2017-2019р.р. у власності ОСОБА_1 перебував об`єкт оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, а саме: нежитлова будівля комплексу теплиці площею 1168,8 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Сам по собі акт комісії про визначення технічного стану нежитлової будівлі від 26.10.2016р. не є підставою для висновку про відсутність у позивача об`єкта оподаткування, враховуючи, що відповідний акт затверджений сільською радою лише 28.05.2019р.

Більше того, як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.08.2023р. до Державного реєстру не внесено відомостей про припинення права власності ОСОБА_1 на відповідний об`єкт нерухомого майна, набутий ним на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 29.10.2008р.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області №0-1519 від 24.04.2018р., №0-1519 від 13.03.2019р., №0-1519 від 04.03.2020р. та відсутність підстав для їх скасування.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування рішення від 06.11.2023р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дану справу правомірно віднесено судом першої інстанції до категорії справ незначної складності та розглянуто за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 12 лютого 2024 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук