Справа № 140/34624/23
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/34624/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 6 прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась з позовом до 6 прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (далі -військова частина НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправним дій щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та зобов`язання нарахувати та виплатити одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, обрахувавши її розмір із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з врахуванням раніше виплачених коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.09.2023 фінансово-економічним відділом військової частини НОМЕР_1 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду №140/3540/23 проведена виплата позивачу одноразової грошової допо моги при звільненні з військової служби у розмірі 65264,52 грн.

Представник позивача вважає, що відповідачем допущенні порушення прав та законних інте ресів її довірительки так, як при обрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, не була включена щомісячна додаткова грошова винагорода, яка нараховувалась і ви плачувалась позивачу щомісяця. Оскільки, щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців та відповідно підлягає враху ванню при обрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги при звіль ненні позивача з військової служби, підстав вважати таку винагороду однора зовим видом грошового забезпечення відсутні (а.с.1-4).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 позовну заяву залишено без руху та становлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с.28-29).

05.12.2023 до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (а.с.31).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (а.с.34).

Відповідач 19.12.2023 надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує на те, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду №140/3540/23 від 30.05.2023 проведена виплата одноразової грошової допомоги. Проте, позивач вважає, що військова частина НОМЕР_1 виконала судове рішення не в повному обсязі. Вважає, що звертаючись до суду з цим позовом, позивач фактично оскаржує дії відповідача щодо виконання вказаного рішення суду в частині нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги у розмірі 65264,52 грн. Отже, позивач фактично оскаржує дії відповідача щодо невиконання вказаного рішення суду в частині виплати одноразової грошової допомоги у належному розмірі.

Крім того, згідно пункту 6 глави 9 розділу V Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які в разі звільнення з військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, до їх грошового забезпечення, з якого нараховується ця одноразова грошова допомога, включаються: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород).

Посилання позивача на додаткові види грошової винагороди визначені в Інструкції №73 є безпідставним з огляду на те, що дана Інструкція втратила чинність 09.11.2018, а постанова КМУ №889 втратила чинність 01.03.2018. А тому, зазначені нормативно-правові акти не підлягають до застосування, адже спірні правовідносини виникли в грудні 2022 року (після звільнення позивача з військової служби). А отже, військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення суду від 30.05.2023 проведена виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 65246,52 грн (а.с.38-41).

09.02.2024 та 12.02.2024 до суду від відповідача надійшли клопотання про долучення до справи письмових доказів (а.с.50,55).

Інших заяв чи пояснень по суті справи до суду від сторін не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу №994-ос від 14.12.2022 штаб-сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати службу): один з подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.6).

Згідно наказу №1000-ос від 16.12.2022 штаб-сержанта ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 16.12.2022.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.05.2023 у справі № 140/3540/23 визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та зобов`язано Військову частину № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.7-13).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2023 вищевказане рішення суду залишено без змін (а.с.14-19).

На виконання вищевказаного рішення Волинського окружного адміністративного суду відповідачем проведено нарахування та виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 65246,52 грн.

Не погоджуючись з розміром виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні представник позивача звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 1 та ст. 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (чинний у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, надалі Закон №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частинами 2, 3, 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

З довідки в/ч НОМЕР_1 про нарахування та виплату позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до Наказу МВС України №73 вбачається, що виплата даної додаткової грошової допомоги позивач отримувала за період з лютого 2016 року по лютий 2018 року включно (а.с.54).

Щодо посилання позивача на неврахування в/ч НОМЕР_1 щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Наказом МВС від 02.02.2016 №73 під час обчислення суми одноразової грошової допомоги при звільненні, то суд вважає дані твердження є помилковими та безпідставними, оскільки Інструкція №73 втратила свою чинність 09.11.2018, а отже не підлягає до застосування, адже спірні правовідносини в даній справі виникли в грудні 2022 року, у зв`язку із звільненням позивача з військової служби 14.12.2022.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція №558).

Відповідно до п. 2 розділу І грошове забезпечення - це гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Згідно пункту 6 глави 9 розділу V Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які в разі звільнення з військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, до їх грошового забезпечення, з якого нараховується ця одноразова грошова допомога, включаються: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород).

Отже, одноразова грошова допомога позивачу при звільненні з військової служби повинна обчислюватись саме з розміру місячного грошового забезпечення, за останньою обійманою посадою.

З довідки в/ч НОМЕР_1 від 10.02.2024 вбачається, що до обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 були включені наступні складові грошового забезпечення, які входять до складу щомісячного грошового забезпечення та мають постійний характер, а саме: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років (щомісячний додатковий вид грошового забезпечення, не мас характеру винагороди); НОПВС (надбавка за особливості проходження військової служби, щомісячний додатковий вид грошового забезпечення, не має характеру винагороди): премія контр 20 (щомісячний додатковий вид грошового забезпечення, не має характеру винагороди); та премія 10 НШ контр (щомісячний додатковий вид грошового забезпечення, не має характеру винагороди).

Отже, при звільнення позивача з військової служби (14.12.2022) відповідачем правомірно нараховано та виплачено ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні її з військової служби у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік у сумі 65264,52 грн, без врахуванням в її розмірі щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Наказом МВС від 02.02.2016 №73.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, шо даний спір виник у зв`язку з виконанням судового рішення, оскільки даний спір стосується виплати середнього розміру грошового забезпечення позивачу у сумі 65264,52 грн, без врахування в її розмірі щомісячної додаткової грошової винагороди.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач виконав процесуальний обов`язок доказування своєї позиції, натомість доводи представника позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на нормах матеріального закону.

З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача про визнання протиправним дій щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та зобов`язання нарахувати та виплатити одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, обрахувавши її розмір із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з врахуванням раніше виплачених коштів, задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, доказів понесення ним інших судових витрат матеріали справи не містять, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 262 КАС України, на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до 6 прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: НОМЕР_3 прикордонний Волинський загін Державної Прикордонної служби України (43006, Волинська область, м. Луцьк, вул. Стрілецька, 6, ).

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський