Справа № 160/1642/24
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 лютого 2024 рокуСправа № 160/1642/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ільков В.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

17.01.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області, які виражені у рішенні від 13 січня 2023 року про відмову у перерахунку пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» (Закону України №889) та неврахування при обчисленні розміру його пенсії довідки про заробітну плату №71/0/529-23 від 05.01.2023 року;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (Закону України №889) на підставі довідки №71/0/529-23 від 05.01.2023 року, починаючи з 05 січня 2023 року.

Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність дій відповідача/рішення відповідача 2 про відмову у перерахунку пенсії від 13.01.2023 року за №28.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/1642/24 та у зв`язку з автоматизованим розподілом ця адміністративна справа була передана для розгляду судді Ількову В.В.

Позов ухвалою суду від 22.01.2024 року залишено без руху через невідповідність вимогам ст.ст.122,123, 160, 161 КАС України та надано строк десять днів для усунення недоліків, шляхом надання до суду:

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів;

- власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, враховуючи наявність рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року, яке набрало законної сили, по справі №160/8427/23.

Позивачем отримано копію ухвали суду 22.01.2024 року.

На виконання вимог ухвали суду від 22.01.2024 року, позивачем 06.02.2024 року до суду було надано заяву про усунення недоліків. До заяви долучено клопотання про поновлення строків.

Інших документів/матеріалів на усунення недоліків, позивачем долучено не було.

Дослідивши долучені матеріали, здійснені на виконання вимог ухвали суду від 22.01.2024 року, слід зазначити про таке.

Так, на виконання вимог ухвали суду від 22.01.2024 року позивачем надано клопотання про поновлення строків.

У обґрунтування заяви/клопотання зазначено про те, що на його думку, причиною пропуску строку на його звернення до адміністративного суду із цим позовом стало те, що про порушення його прав щодо перерахунку пенсії виражена у Рішенні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області за № 28 від 13 січня 2023 року, яке по суті розглядало його заяву про перерахунок пенсії від 05 січня 2023 року згідно із Законом України «Про державну службу» (Закон №889), де було посилання на акт перевірки контрольно-ревізійного управління. Жодних інших рішень із результатами перевірки контрольно-ревізійного управління позивач не отримував до кінця 2023 року. Із таких дій пенсійного фонду, його рішення випливало, що у подальшому він повинен був надати інше рішення за його заявою про перерахунок пенсії. Проте до цього часу таке рішення надано не було, що й стало причиною пропуску строку на подачу цього адміністративного позову. Вказує, що до кінця 2023 року йому не було відомо про те, чи було проведено ревізію КРУ, які її результати, як це вплине на розгляд його заяви по суті.

Інших обґрунтувань та мотивів заява позивача про поновлення строків не містить. Доказів на підтвердження вказаних обґрунтувань позивачем не надано.

Надаючи оцінку заявленому клопотанню, суд виходить із такого.

Згідно доводів позивача, позивачу стало відомо про порушення його прав фактично квітень 2023 року, проте, із цим позовом звернувся 17.01.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

За загальним правилом для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк (ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, перебіг строку для звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Щодо відліку строку звернення із адміністративним позовом, суд зазначає, що порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен дізнатися", що містяться в ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. При визначенні початку перебігу строку звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Крім того, поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Суд зауважує, що неоднозначність судової практики у певних правовідносинах, відсутність такої чи її сформованість не є обставинами, з якими позивач може пов`язувати виникнення у нього права та підстав для судового захисту, тому не можуть вважатись поважними причинами пропуску строку. Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19, зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18, від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а, від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах.

Верховний Суд у своїх рішеннях, зокрема від 08.08.2019 у справі №127/13736/16-а зазначив, що "незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами."

Слід вказати, що позивачем не надано належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Окрім того, слід вказати, що позивач у квітні 2023 року вже звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" викладеному у рішенні про відмову у перерахунку пенсії від 13.01.2023 №28 протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 13.01.2023 № 28;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати при перерахунку пенсії відповідно до заяви від 05.01.2023 довідки про складові заробітної плати від 28.11.2022 року № 09/1953-22 та №09/1954-22, виданих Павлоградською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та з урахуванням посадового окладу, визначеному в довідці від 05.01.2023 № 71/0/529-23, виданої Павлоградською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 05.01.2023 з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 28.11.2022 № 09/1953-22 та №09/1954-22, виданих Павлоградською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та з урахуванням посадового окладу, визначеному в довідці від 05.01.2023 № 71/0/529-23, виданої Павлоградською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, з урахуванням висновків суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року, яке набрало законної сили, по справі №160/8427/23 задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Отже, у квітні 2023 року позивачу було достеменно відомо про порушення його прав, що підтверджується наведеними вище обставинами.

Клопотання, пояснень з цього приводу, у заяві від 06.02.2024 року, на усунення недоліків, позивачем взагалі зазначено та викладено не було.

Отже, надаючи оцінку заявленим доводам, суд зазначає, що фактично позивач не наводить причини пропуску строку звернення до суду, зазначаючи про неможливість застосування встановленого статтею 122 КАС України строку звернення до суду у цій справі, згідно викладених судом вище обставин.

Щодо інших вимог ухвали суду від 22.01.2024 року, слід зазначити про таке.

Вказаною ухвалою суду позивача було зобов`язано надати до суду, у тому числі:

- власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, враховуючи наявність рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року, яке набрало законної сили, по справі №160/8427/23.

Вказані вимоги ухвали суду від 22.01.2024 року позивачем виконано не було.

Жодних пояснень/доводів щодо письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, враховуючи наявність рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року, яке набрало законної сили, по справі №160/8427/23, визначених в ухвалі суду від 22.01.2024 року позивачем не наведено.

Слід вказати, що вимоги щодо дії Пенсійного органу/відповідача2 та рішення від 13.01.2023 року останнього про відмову позивачеві у призначенні пенсії вже розглядались судом, та за результатами такого розгляду Дніпропетровським окружним адміністративним судом було прийнято рішення, яке набрало законної сили, про відмову позивачеві у задоволенні його позовних вимог.

Отже, позивач письмово не підтвердив про те, що ним не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Жодних пояснень/уточненого позову із вимогами щодо дотримання позивачем вказаних вище положень, згідно ухвали суду від 22.01.2024 року, позивачем взагалі здійснено не було.

Отже, вказані вимоги ухвали суду позивачем також виконано не було.

Таким чином, враховуючи наведене вище, слід дійти до висновку, що станом на 12.02.2024 року, вказані вимоги вищезазначеної ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 року у повному обсязі позивачем не виконані, недоліки позовної заяви не усунуті у визначений судом строк.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно ч. 6 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви, не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.4 ст.169, 172, ст.ст.243, 248 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду із цим позовом.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви, не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя В.В. Ільков