Справа № 160/32964/23
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
18 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:
- визнати дії Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_1 ) щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 13.08.2023 року стосовно прийняти рішення щодо виплати грошового забезпечення моїй неповнолітній дитині, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як члену сім`ї військовослужбовця ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка є його дитиною, та перебуває на його утриманні, на підставі та в порядку встановленому Постановою КМУ «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» від 30 листопада 2016 р. № 884, та з урахуванням Абзацу 5 пункту 1-2 Постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 р. № 168, викладеному у рішенні про розгляд заяви щодо виплат грошового забезпечення сім`ям безвісти зниклих військовослужбовців за № 1504 від 08.09.2023 року протиправними та скасувати рішенні про відмову у задоволенні заяви від 13.08.2023 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2023 року стосовно прийняти рішення щодо виплати грошового забезпечення моїй неповнолітній дитині, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як члену сім`ї військовослужбовця( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка є його дитиною, та перебуває на його утриманні, на підставі та в порядку встановленому Постановою КМУ «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» від 30 листопада 2016р. № 884, та з урахуванням Абзацу 5 пункту 1-2 Постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 р. № 168, з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дити є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та на військовій службі за мобілізацією в військовій частині НОМЕР_1 по теперішній час. Позивачем зауважено, що ОСОБА_3 з 17.02.2015 року вважається зниклим безвісти.
Вказано, що 13.08.2023 року засобами поштового зв`язку позивачем було передано командиру військової частини НОМЕР_1 заяву, в якій вона просила прийняти рішення щодо виплати грошового забезпечення її неповнолітній дитині, а саме, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як члену сім`ї військовослужбовця ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка є його дитиною, та перебуває на його утриманні.
Проте, Військовою частиною НОМЕР_1 листом за № 1504 від 08.09.2023 року було повідомлено позивача, що позивачу, як законному представнику їхньої доньки - ОСОБА_2 , проводяться виплати на її батька - зниклого безвісти ОСОБА_3 , військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 , відповідно до чинного законодавства України.
У позові позивачем також звернуто увагу, що вона дійсно отримує виплати й наразі, однак, не у розмірах і порядку, встановленому Постановою КМУ від 30 листопада 2016 р. № 884.
Позивач не погоджується із діями відповідача щодо фактичної відмови в задоволенні її зяви від 13.08.2023 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
04.01.2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Вказав, що рішення щодо виплати позивачу грошового забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_3 було прийнято відповідачем та оформлено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2016 №47. Зауважив, що Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (Порядок №884), не зобов`язує командира військової частини скасовувати своє рішення щодо виплати грошового забезпечення та приймати таке саме рішення знову у разі зміни правової підстави отримання грошового забезпечення однією і тією ж особою. Позивач спочатку мала право отримувати грошове забезпечення ОСОБА_3 як його дружина, а потім, як законний представник його неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 .
Тому, на думку відповідача, виплати позивачу грошового забезпечення ОСОБА_3 продовжено відповідно до її заяви та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2016 №47 і до цього часу не припинялись.
Отже, відповідач вважає, що за обставин існування рішення відповідача щодо виплати позивачу грошового забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_3 , відсутні правові підстави стосовно прийняття повторно такого ж рішення на підставі заяви позивача від 13.08.2023 року.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (до зміни призвища у зв`язку із одруженням 23.03.2022 року - ОСОБА_4 ), є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_3 .
Військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_3 , старший водій автомобільної роти, 17.02.2015 року під час виконання завдань за призначенням у встановленому районі проведення антитерористичної операції, зник безвісти в районі населеного пункту Дебальцево Донецької області.
Відповідно до листа начальника управління карного розшуку ГУНП в Дніпропетровській області від 28.12.2022 №3/11-4345, відомості відносно безвісного зникнення військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесені до реєстру досудових розслідувань слідчим відділом Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за ознаками кримінального правопорушення ч. 1 ст. 115 КК України.
08.03.2015 року військовослужбовець ОСОБА_3 був оголошений в державний розшук як безвісно зниклий, який пропав під час проведення антитерористичної операції на території Донецької області. На теперішній час місцезнаходження ОСОБА_3 не встановлено.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2016 №47, солдата ОСОБА_3 оголошено зниклим безвісти з 17.02.2015 року. Відповідно до пунктів 12.2 та 12.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260, наказано виплачувати грошове забезпечення та всі належні виплати солдата ОСОБА_3 його дружині ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про шлюб від 28.11.2014 року № НОМЕР_4 , заяви ОСОБА_4 (вх. №394 від 16.03.2015 року), заяви ОСОБА_5 (вх. №395 від 16.03.2015 року). Виплати грошового забезпечення та всіх належних виплат продовжувати до визнання в установленому законом порядку солдата ОСОБА_3 безвісно відсутнім чи безвісно померлим, або до його повернення. Начальнику фінансово-економічної служби виплачувати грошове забезпечення та всі належні виплати солдата ОСОБА_3 його дружині ОСОБА_4 . Виплати грошового забезпечення та всіх належних виплат продовжувати до визнання в установленому законом порядку солдата ОСОБА_3 безвісно відсутнім чи безвісно померлим, або до його повернення. Виплату проводити за наступними реквізитами: банк ПАТ КБ «Приватбанк» в м. Дніпропетровську, код (ЄДРПОУ) 14360570, МФО 305299, р/р НОМЕР_5 , на карту НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_4 ідентифікаційний номер № НОМЕР_6 .
Згідно з заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.05.2019 року по справі № 185/1061/19, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був розірваний.
31.07.2019 року відповідачу від ОСОБА_4 надійшла заява (вх. №5990 від 31.07.2019), в якій вона повідомила про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 , а також просила виплачувати їй грошове забезпечення ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 .
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.11.2022 року у справі №185/4710/22, яке залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.02.2023 року, відмовлено повністю у задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 , заінтересовані особи: Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про оголошення фізичної особи померлою.

13.08.2023 року від ОСОБА_1 , як законного представника неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідача надійшла заява, в якій вона просила розглянути дану заяву та прийняти рішення щодо виплати грошового забезпечення її неповнолітній дитині, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як члену сім`ї військовослужбовця ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка є його дитиною, та перебуває на його утриманні, на підставі та в порядку встановленому Постановою КМУ «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» від 30 листопада 2016 р. № 884.

Листом від 08.09.2023 року №1504 військовою частиною НОМЕР_1 було повідомлено ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1 , як законному представнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проводяться виплати на її батька - зниклого безвісти ОСОБА_3 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , відповідно до чинного законодавства України.

Позивач з такою позицією відповідача не погоджується, що й стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі

Відповідно до ст.2 Закону №2011-XII, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

астиною 1 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч.2-4 ст.9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.6 ст.9 Закону № 2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

07.06.2018 наказом Міністерства оборони України № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (пункт 2 Розділу ХХХ Порядку № 260).

Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Порядок № 884).

Під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку № 884).

Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 4 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до вимог пунктів 5, 6 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Отже, виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими та не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

При цьому, аналіз процитованих норм абз.3 - 4 ч. 6 ст.9 Закону №2011-XII та п.7 Порядку №884 дає підстави для висновку, що першочергове право на виплату грошового забезпечення мають дружина (чоловік) військовослужбовця.

В разі їх відсутності це право переходить до повнолітніх дітей військовослужбовця, які проживають разом із ним. На рівні із особами другої черги право на отримання грошового забезпечення мають: 1) законні представники (опікуни, піклувальники) чи усиновлювачі неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку); 2) особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців.

У випадку, якщо військовослужбовець не перебуває у шлюбі та не має неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні та/або повнолітніх дітей, які проживають разом із ним, право на отримання грошового забезпечення переходить до батьків військовослужбовця.

При цьому, у випадку наявності декількох осіб, що мають право на виплату їм грошового забезпечення, сума виплати розподіляється рівними частками на кожного (кожну) із них.

Цей висновок випливає із абз.2 п.7 Порядку № 884, яким передбачено, що у разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення, її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що виплата грошового забезпечення військовослужбовця, який зник безвісти, передбачена членам сім`ї такого військовослужбовця, зокрема, батькам рівними частками, за умови, якщо такий військовослужбовець не перебуває у шлюбі і не має дітей, а повноваження з перевірки вказаних умов для виплати та прийняття рішень (наказів) щодо такої виплати покладено на командира (начальника, керівника) військової частини, при цьому, у разі прийняття рішення про відмову у такій виплаті, командир військової частини має обов`язково зазначити у цьому рішенні підстави для такої відмови.

Перелік підстав для відмови у виплаті грошового забезпечення членам сім`ї військовослужбовця, який, зник безвісти, наведений у пункті 5 Порядку №844, є вичерпним.

Як встановлено судом і не є спірним у справі старший солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 з 17.02.2015 року зник безвісти.

В ході судового розгляду встановлено, що позивач зверталась до відповідача із заявою від 13.08.2023 року, в якій просила прийняти рішення щодо виплати грошового забезпечення моїй неповнолітній дитині, а саме, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із наданням відповідного переліку документів (паспорт та РНОКПП заявника, рішення суду про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 від 27.05.2019 року по цивільній справі № 185/1061/19, свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_7 для підтвердження зміни прізвища заявника, свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_3 , паспорт військовослужбовця ОСОБА_3 , лист № 833 від 24.05.2023 року, виданого командиром ВЧ № НОМЕР_1 , довідка «Для членів сімей осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення», яка видана командиром ВЧ № НОМЕР_1 ).

Втім, позивачу за результатами розгляду її заяви, надіслано відповідь від 08.09.2023 року про відмову у такій виплаті.

Дослідженими у справі доказами підтверджується, що виплата грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 здійснюється військовою частиною НОМЕР_1 на користь колишньої дружини - ОСОБА_1 , що не є спірним у справі.

Як встановлено з матеріалів справи, станом на день надання заяви від 13.08.2023 року позивач з безвісно зниклим ОСОБА_3 у шлюбі не перебувала, проте, має малолітню дитину від шлюбу, який було розірвано.

У військовослужбовця ОСОБА_3 є малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником якої є ОСОБА_1 - колишня дружина ОСОБА_3 .

Суд зазначає, що виплата грошового забезпечення законним представникам неповнолітніх дітей (в розглядуваному випадку матері неповнолітньої дитини) зниклого безвісті військовослужбовця здійснюється за умови відсутності у військовослужбовця дружини (чоловіка), оскільки саме така особа має першочергове право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця.

Відтак, суд зазначає, що в даному випадку виплата грошового забезпечення має здійснюватись ОСОБА_1 саме як законному представнику неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 .

Проте, відповідного рішення відповідачем станом на час розгляду справи прийнято не було.

Суд зазначає, що юридичні дії - це вчинки особи, акти державних органів, інших суб`єктів, що відбуваються за волевиявленням суб`єкта правовідносин.

Листом від 08.09.2023 року №1504 військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні заяви шляхом формування листа від 08.09.2023 року №1504, відтак, суд приходить до висновку, що такими діями відповідача порушуються права позивача.

Як встановлено ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засібпередбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі Рисовський проти України (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принципналежного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Тож, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 13.08.2023 року стосовно прийняття рішення щодо виплати грошового забезпечення її неповнолітній дитині, а саме, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як члену сім`ї військовослужбовця ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка є його дитиною, та перебуває на його утриманні, відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» від 30 листопада 2016 р. № 884, та з урахуванням абзацу 5 пункту 1-2 Постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 р. № 168, визнання протиправним та скасування рішення, оформленого листом № 1504 від 08.09.2023 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 13.08.2023 року, та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2023 року стосовно прийняття рішення щодо виплати грошового забезпечення її неповнолітній дитині, а саме, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як члену сім`ї військовослужбовця ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка є його дитиною, та перебуває на його утриманні, на підставі та в порядку, встановленому Постановою КМУ «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» від 30 листопада 2016р. № 884, та з урахуванням абзацу 5 пункту 1-2 Постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 р. № 168, з урахуванням висновків суду.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 13.08.2023 року стосовно прийняття рішення щодо виплати грошового забезпечення її неповнолітній дитині, а саме, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як члену сім`ї військовослужбовця ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка є його дитиною, та перебуває на його утриманні, відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» від 30 листопада 2016 р. № 884, та з урахуванням абзацу 5 пункту 1-2 Постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 р. № 168.

Визнати протиправним та скасувати рішення Військової частини НОМЕР_1 , оформлене листом №1504 від 08.09.2023 року, про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 13.08.2023 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2023 року стосовно прийняття рішення щодо виплати грошового забезпечення її неповнолітній дитині, а саме, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як члену сім`ї військовослужбовця ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка є його дитиною, та перебуває на його утриманні, на підставі та в порядку, встановленому Постановою КМУ «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» від 30 листопада 2016р. № 884, та з урахуванням абзацу 5 пункту 1-2 Постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 р. № 168, з урахуванням висновків суду.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник