Справа № 380/9558/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 380/9558/23 пров. № А/857/15591/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року, ухвалене суддею Гулкевич І.З. у м. Львові у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі №380/9558/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправними та скасувати рішення відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг від 10.01.2023 №43 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати йому до загального стажу роботи електрогазозварником у ТзОВ «НПП Проммашсервіс» період з 01.11.2012 по 30.08.2013, з 15.10.2013 по 19.08.2014, з 21.10.2014 по 07.08.2015 та до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах Список №2 періоди роботи у АТ «Дрогобицький машинобудівний завод» з 06.08.1985 по 10.11.1986 електрогазозварником, з 01.03.1989 по 30.11.1999 електрозварником, та призначити з 24.08.2022 пенсію за віком на пільгових умовах Список №2 відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із врахуванням довідки про заробітну плату від 07.07.2021 №30 за 2012-2015 роки виданої ТзОВ «НПП Проммашсервіс».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 10.01.2023 №43 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до його страхового стажу період роботи з 01.11.2012 по 30.08.2013; з 15.10.2013 по 19.08.2014; з 21.10.2014 по 07.08.2015 та до пільгового стажу період роботи з 06.08.1985 по 10.11.1986; з 01.03.1989 по 30.11.1999.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 03.01.2023 та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та таким, що підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що за результатами розгляду документів спірні періоди не зараховано позивачу до страхового стажу, оскільки в довідках про заробітну плату відсутнє підтвердження сплати страхових внесків.

Зазначає, що для України Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 припинила свою дію з 19 червня 2023 року, у зв`язку з чим відсутні підстави зарахування стажу роботи за вищезазначений період у РФ.

Крім того вважає, що оскільки за результатами розгляду документів доданими до заяви, страховий стаж позивача становить 33 роки 03 місяців 25 днів, пільговий стаж - з 10.04.2003 по 07.05.2007 та з 10.01.2008 по 31.01.2012, що є меншим згідно, з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону 1058, тому відсутнє право у позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 23.09.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №43 від 23.09.2022 у призначенні пенсії позивачу відмовлено, оскільки відсутній страховий стаж передбачений ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи: згідно довідки №55 з 06.08.1985 по 10.11.1986, з 01.03.1989 по 30.11.1999, з 10.04.2003 по 07.05.2007 та з 10.01.2008 по 31.01.2012, оскільки довідка підтверджуюча пільговий характер роботи не відповідає вимогам постанови №637 додатку №5, а саме : відсутній рік видачі, відсутній підсумок пільгового стажу, не зазначено тривалість робочого тижні, відсутній підпис головного бухгалтера.

Страховий стаж становить 33 роки 25 днів, стаж роботи за Списком №2 не підтверджений в установленому порядку.

Вказане вищезазначене рішення позивачем не оскаржувалось.

Рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області від 21.12.2022 №29043/53-16 підтверджено стаж роботи ОСОБА_1 в АТ «Дрогобицький машинобудівний завод» на пільгових умовах за Списком №2 з 10.04.2003 по 07.05.2007, з 10.01.2008 по 31.01.2012 на посадах електрозварника ручного зварювання, електрозварника ручного зварювання відповідно до фактично відпрацьованого часу.

03.01.2023 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

До заяви позивачем подано наступні документи: копію диплома № НОМЕР_1 , копію акту позапланової перевірки №927/3 від 26.07.2021; копію архівної довідки від 06.12.2022 №87/03-8; копію військового квитка № НОМЕР_2 ; копію довідок про відпрацьовані дні 1994-1999, 1999-2004, 2008-2012; копію довідки про заробіток №003 від 15.03.2021; копія довідки про найменування; копія довідки про підтвердження стажу №55; копія довідки форми ок5; копія листа ПФ РФ від 16.08.2021; копії особових рахунків; копія паспорта, копія трудової книжки; копія рішення від 21.12.2022; копія довідки іпн; копія рішення від 23.09.2022.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №43 від 10.01.2023 у призначенні пенсії позивачу за віком на пільгових умовах відмовлено, зазначено, що страховий стаж позивача становить 33 роки 03 місяці 25 днів, пільговий стаж за Списком №2 становить 05 років 06 місяців 15 днів згідно рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про підтвердження стажу.

До страхового стажу не зараховано: період роботи 01.11.2012 по 30.08.2013; з 15.10.2013 по 19.08.2014; з 21.10.2014 по 07.08.2015, оскільки відсутні документи підтверджуючі сплату страхових внесків до Пенсійного фонду РФ. Додатково зазначено, що з 01.01.2023 припинено участь російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, у зв`язку з чим, до узгодження відповідного нормативно-правового акту відсутні підстави зарахування стажу роботи за вищезазначений період.

Щодо інших пільгових періодів роботи позивача (з 06.08.1985 по 10.11.1986 електрогазозварником; з 01.03.1989 по 30.11.1999 електрозварником у АТ «Дрогобицький машинобудівний завод»), - спірне рішення не містить жодних обґрунтувань.

Згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 06.08.1985 по 10.11.1986 електрогазозварником; з 01.03.1989 по 30.11.1999 електрозварником у АТ «Дрогобицький машинобудівний завод» не зарахований до пільгового стажу.

Не погодившись з такими діями та рішенням пенсійних органів, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права на належне пенсійне забезпечення.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон -1058-ІV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно вимог ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Як передбачено ч.2 ст. 114 Закону № 1058-IV, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У пункті 20 Порядку №637 зазначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

З урахуванням наведених норм вірним є висновок суду, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Згідно записів трудових книжок позивача серії НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , ОСОБА_1 в період з 06.08.1985 по 10.11.1986; з 01.03.1989 по 30.11.1999 працював на посадах електрогазозварника, електрозварника ручної зварки Дрогобицького експериментально-механічного заводу спецобладнання (правонаступник ПАТ «Дрогобицький машинобудівний завод») ; у період з 01.11.2012 по 30.08.2013; з 15.10.2013 по 19.08.2014; з 21.10.2014 по 07.08.2015 - електрогазозварником у ТзОВ «НПП Проммашсервіс» (РФ).

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ПАТ «Дрогобицький машинобудівний завод» №55 від 28 вересня року, ОСОБА_1 працював повний робочий день на ПАТ «Дрогобицький машинобудівний завод» з 06.08.1985 по 10.11.1986, 01.03.1989 по 25.10.1994, 26.10.1994 по 30.11.1999, 10.04.2003 по 07.05.2007, 10.01.2008 по 31.01.2012.

Згідно довідки про заробітну плату ОСОБА_1 від 07.07.2021 №30 виданої ТзОВ «НПП Проммашсервіс» за період роботи 01.11.2012 по 30.08.2013; з 15.10.2013 по 19.08.2014; з 21.10.2014 по 07.08.2015 на території російської федерації страхові внески в Пенсійний фонд сплачувались відповідно до законодавства.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 10.01.2023 №43 не містить жодних відомостей та інформації щодо причин не зарахування до пільгового періоду роботи позивача з 06.08.1985 по 10.11.1986 електрогазозварником; з 01.03.1989 по 30.11.1999 електрозварником у АТ «Дрогобицький машинобудівний завод».

Згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 06.08.1985 по 10.11.1986 електрогазозварником; з 01.03.1989 по 30.11.1999 електрозварником у АТ «Дрогобицький машинобудівний завод» не зарахований до пільгового стажу.

Згідно п. 906 розділу ХХХІІІ Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Ради Міністрів України від 11.03.1994 №162, посада «електрозварник ручного зварювання» віднесена до посад, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Крім того, згідно розділу ХХХІІІ Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, посада «електрозварник ручного зварювання» віднесена до посад, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Отже, як вірно зазначено судом, згідно даних трудової книжки позивача та Списків №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, судом встановлено, що періоди роботи ОСОБА_1 з 06.08.1985 по 10.11.1986 електрогазозварником; з 01.03.1989 по 30.11.1999 мали бути зараховані як до страхового так і до пільгового стажу позивача.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону №1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Отже, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Як передбачено ч. 2 ст.10 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року №5067-VI права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року №1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Відтак, до питання призначення пенсії застосовуються правила, передбачені договорами (угодами) між Україною та іншими державами.

Згідно зі статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), пенсійне забезпечення громадян держав-учасників цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди у галузі пенсійного забезпечення, встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Частинами 2-3 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності Незалежних Держав в області пенсійного забезпечення від 13.03.1992 передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Враховуючи наведене, суд дійшов вірного висновку, що набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Відповідачем відмовлено у зарахуванні періоду роботи з роботи з 01.11.2012 по 30.08.2013; з 15.10.2013 по 19.08.2014; з 21.10.2014 по 07.08.2015 на підприємстві ТзОВ «НПП Проммашсервіс» до страхового стажу позивача з підстав відсутності інформації про сплату внесків до пенсійного фонду РФ.

Разом з тим, як вірно зазначено судом, позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, оскільки за правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17 та від 01.03.2021 у справі №423/757/17, несплата страхувальником страхових внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Відтак безпідставними є доводи апелянта про те, що за результатами розгляду документів спірні періоди не зараховано позивачу до страхового стажу, оскільки в довідках про заробітну плату відсутнє підтвердження сплати страхових внесків.

Судом також враховано, що Постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022.

Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а тому припинення російською федерацією з 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди.

Разом з тим, ч.2 ст.13 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

А тому, безпідставними є покликання скаржника на те, що для України Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 припинила свою дію з 19 червня 2023 року, у зв`язку з чим відсутні підстави зарахування стажу роботи за вищезазначений період у рф.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем подано усі документи для підтвердження стажу його роботи на території іншої держави - рф, при цьому такий стаж підлягає визнанню на території України відповідно до вищевказаних міжнародних договорів.

Отже, дії органу пенсійного фонду щодо відмови у зарахуванні періодів роботи позивача з 01.11.2012 по 30.08.2013; з 15.10.2013 по 19.08.2014; з 21.10.2014 по 07.08.2015 на підприємстві ТзОВ «НПП Проммашсервіс» до страхового стажу не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, оскільки такі періоди пітверджені відомостями з його трудової книжки, що фактично відповідачем і не заперечувалось.

З урахуванням наведеного правильним є висновок суду, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 10.01.2023 №43 про відмову у призначенні позивачу пенсії є протиправним.

Отже, його належить скасувати та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи з 01.11.2012 по 30.08.2013; з 15.10.2013 по 19.08.2014; з 21.10.2014 по 07.08.2015 та до пільгового стажу періоди його роботи з 06.08.1985 по 10.11.1986; з 01.03.1989 по 30.11.1999.

Також колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є визначення Головному управлінню Пенсійного фонду у Львівській області зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 03.01.2023 та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року у справі № 380/9558/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний