Справа № 200/3105/23
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року Справа№200/3105/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно Кудрявська, буд. 16, ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач, управління) про:

- визнання протиправними рішення від 24 травня 2023 року № 58 щодо відмови в призначені пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 17.05.2023 у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 03.01.1991 по 01.11.1998 в колгоспі «Ленінський шлях".

В обґрунтування позову зазначено, що 17 травня 2023 року позивач звернувся до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 24 травня 2023 року № 58 в призначенні пенсії йому відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідно страхового стажу.

До страхового стажу не враховано періоди роботи в колгоспі з 1980 по 1988 та з 1991 по 1998 до надання довідок про кількість відпрацьованих днів та реорганізацію колгоспу.

Зазначає, що до заяви про призначення пенсії ним подавалась трудова книжка колгоспника, яка містить відомості щодо прийняття в члени колгоспу колгоспу, вихід з колгоспу, кількість відпрацьованих трудоднів за період з 1991 по 1998 роки.

Позивач вважає рішення відповідача незаконним та таким, що підлягає скасуванню, тому звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями дану справу розподілено на суддю Донецького окружного адміністративного суду Грищенка Є.І.

Ухвалою суду від 06 липня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи, задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

Разом з тим, розпорядженням керівника апарату Донецького окружного адміністративного суду від 13.12.2023 Щодо повторного автоматичного розподілу справи, відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 зі змінами та доповненнями, частини 9 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 200/3105/23.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматичного розподілу справи між суддями від 13.12.2023, адміністративну справу № 200/3105/23 перерозподілено на суддю Донецького окружного адміністративного суду Череповського Є.В.

Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року прийнято до провадження судді Череповського Є.В. адміністративну справу № 200/3105/23.

24 липня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що позивач 17.05.2023 звернувся до Головного управління в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви було додано: РНОКПП, трудову книжку, військовий квиток, атестат.

Рішенням від 24.05.2023 № 58 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із недостатністю страхового стажу.

До страхового стажу не враховано періоди роботи в колгоспі з 1980 року по 1988 рік, з 1991 року по 1998 рік до надання довідок про кількість відпрацьованих днів та реорганізацію колгоспу.

У задоволенні позовних вимог просив відмовити.

24 липня 2023 року відповідачем надано до суду надано клопотання про залучення у якості співвідповідача у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ухвалою суду від 12 лютого 2024 року у задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про залучення у якості другого відповідача в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії було відмовлено.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що 17 травня 2023 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою № 231 про призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказану заяву було розглянуто відповідачем за принципом екстериторіальності.

Рішенням відповідача від 24.05.2023 № 58 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із недостатністю страхового стажу.

До страхового стажу не враховано періоди роботи в колгоспі з 1980 року по 1988 рік, з 1991 року по 1998 рік до надання довідок про кількість відпрацьованих днів та реорганізацію колгоспу.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом за результатами розгляду справи, спірним рішенням до страхового періоду роботи позивача у колгоспі з 1980 року по 1988 рік, з 1991 року по 1998 рік.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів, позивач просить суд зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 17.05.2023 у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 03.01.1991 по 01.11.1998 в колгоспі «Ленінський шлях".

На обґрунтування позовних вимог позивачем додано лише документи, які, на його думку, підтверджують протиправність незарахування до його страхового стажу періоду роботи в колгоспі з 1991 року по 1998 роки.

За таких обставин суд не вирішує питання щодо правомірності незарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 1980 року по 1988 рік.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII (далі Закон №1788), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі Закон № 1058) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного Фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 ст. 24 Закону № 1058 визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637 (далі Порядок) , основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У відповідності до пункту 2 Порядку у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 вказаної Постанови).

Пунктом 17 Постанови № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Зі спірного рішення вбачається, спірний період позивача не зараховано до його страхового стажу у зв`язку із ненаданням довідок про кількість відпрацьованих днів та реорганізацію колгоспу.

Згідно статті 56 Закону України № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до пункту 1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Пункт 2 вказаних Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Згідно абзацу 2 пункту 2 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові не підлягають.

Всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи на колгоспі з підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженого правління колгоспу особи та печатки (п.6).

Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (п.13).

Щодо спірних періодів трудова книжка позивача НОМЕР_3 містить наступні записи:

- 03.01.1991 прийнятий в члени колгоспу «Ленінський шлях»;

- 01.11.1998 дозволено вихід з членів колгоспу «Ленінський шлях».

Вказана трудова містить записи щодо відпрацьованих позивачем трудоднів за вказаний період, а саме: за 1991 рік: 294, при мінімумі 280, за 1992 рік: 316, при мінімумі 280 днів, за 1993 рік: 304, при мінімумі 280 днів, за 1994 рік: 285 дні, при мінімумі 280 днів, за 1995 рік: 302 дні, при мінімумі -275, за 1996 рік: 318 днів, при мінімумі 275 днів, за 1997 рік: 281 день при мінімумі 275 днів, за 1998 рік: 244 дні при мінімумі 275 днів.

Дослідивши наявні записи, суд приходить до висновку, що трудова книжка позивача містить інформацію про трудову діяльність позивача у колгоспі у спірні періоди, не містить доказів невиконання позивачем річного мінімуму без поважних причин, а тому, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано спірні періоди до трудового стажу позивача.

При цьому, суд наголошує, що у даному випадку відповідач повинен був керуватися положеннями ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також пунктами 1, 2, 17, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, та перевірити наявність загального стажу на підставі записів у трудовій книжці, показань свідків, здійснити відповідні запити до колгоспу, де працював позивач, або до відповідного трудового архіву. Однак, доказів вчинення відповідачем жодних з перелічених дій не надано.

Крім того, спірне рішення не містить посилання на обставини, які зумовили необхідність надання позивачем додаткових документів, аніж ті, які ним було надано до відповідної заяви про призначення пенсії.

Як встановлено судом, записи у трудовій книжці позивача мають виправлення.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 по справі №677/277/17 провадження № К/9901/1298/17 та в постанові від 12 березня 2019 року по справі № 2а/349/28/16 провадження № К/9901/30494/18.

Крім того суд зазначає, що порушення порядку заповнення трудової книжки не спростовує наявність у позивача стажу роботи, а отже юридичний факт роботи позивача протягом спірного періоду часу є підтвердженим належними та допустимими доказами.

За таких обставин суд доходить до висновку щодо протиправності спірного рішення та, відповідно, необхідності його скасування.

Разом з тим, як встановлено судом, позивачем у 1998 році не було виконано необхідного мінімум трудоднів.

За таких обставин, періоди роботи позивача у колгоспі з 03.01.1991 по 31.12.1997 мають бути зараховані до його страхового стажу у повному обсязі, а період з 01.01.1998 по 01.11.1998 за фактичною тривалістю.

Крім того, суд зазначає, щодо відсутності у відповідача дискреційних повноважень в даному випадку, оскільки єдиним законним рішенням є зарахування до страхового стажу позивача зазначених вище періодів.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд доходить висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн,, судові витрати у розмірі 1060,00 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно Кудрявська, буд. 16, ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24 травня 2023 року № 58 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно Кудрявська, буд. 16, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком від 17.05.2023 № 231, зарахувавши до його страхового стажу період роботи у колгоспі «Ленінський шлях» за період з 03.01.1991 по 31.12.1997 у повному обсязі, а з 01.01.1998 по 01.11.1998 - за фактичною тривалістю.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно Кудрявська, буд. 16, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1060,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.В. Череповський