Справа № 380/848/23
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/848/23
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

09 лютого 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивачки від 08 лютого 2024 року про забезпечення позову у справі № 380/848/23 за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської обласної ради від 29 жовтня 2019 року № 907 «Про оголошення ландшафтного заказника місцевого значення «Торфовище Білогорща»;

- стягнути з відповідача усі понесені позивачем у зв`язку з розглядом цієї адміністративної справи судові витрати.

Ухвалою судді від 02 березня 2023 року позовну заяву разом з доданими до неї документами повернуто позивачці.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року про повернення позовної заяви у справі №380/848/23 скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22 травня 2022 року визначено головуючою суддею Клименко Оксану Миколаївну.

Ухвалою судді від 26 червня 2023 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання; залучено Львівську міську раду до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача; витребувано у відповідача усі докази, які слугували підставою для прийняття спірного рішення, в тому числі докази, які стосуються процедури його прийняття; зобов`язано Львівську обласну раду опублікувати не пізніш як за сім днів до підготовчого засідання оголошення про відкриття загального позовного провадження в адміністративній справі № 380/848/23 за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення Львівської обласної ради від 29 жовтня 2019 року № 907 «Про оголошення ландшафтного заказника місцевого значення «Торфовище Білогорща» у виданні, в якому зазначене рішення було або мало бути офіційно оприлюднене, зазначивши у такому оголошенні відповідно до положень частини п`ятої статті 264 КАС України вимоги позивачки щодо оскаржуваного акта, реквізити нормативно-правового акта, дату, час і місце судового розгляду адміністративної справи.

08 лютого 2024 року представник позивачки подав до суду заяву про забезпечення позову.

Указана заява мотивована тим, що у цій справі необхідним є вжиття заходів забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити та навіть унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивачки з огляду на те, що у випадку реалізації оскаржуваного рішення буде виготовлено проект землеустрою щодо визначення меж та площі заказника, такій земельній ділянці буде присвоєно кадастровий номер та внесено його до Державного земельного кадастру та така ділянка охоплюватиме земельну ділянку, якою користується позивачка, земельний кадастр міститиме відомості про сформовані та зареєстровані земельні ділянки природно-заповідного фонду, також будуть встановлені обмеження щодо використання земель, а на позивачку, як користувачку земельної ділянки з кадастровим номером :012:0252, буде покладено низку обов`язків, передбачених Законом України «Про природно-заповідний фонд».

Представник позивачки відзначає, що оскаржуване рішення є також очевидно незаконним, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про природно-заповідний фонд» розраховане на добровільну згоду (бажання, погодження) власника, первинного користувача землі, яким є орган місцевого самоврядування, на відповідне оголошення заказника на власних землях, однак такої згоди Рясне-Руська сільська рада щодо оголошення заказника на власних землях не надавала. На переконання представника позивачки, таке рішення прямо суперечить вимогам статей 51, 52 Закону України «Про природно-заповідний фонд», а саме у разі схвалення клопотань центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласними державними адміністраціями тощо проводиться їх погодження з власниками та первинними користувачами природних ресурсів у межах територій, рекомендованих для заповідання. Крім того, обласною державною адміністрацією не було забезпечено розробку Проекту створення ландшафтного заказника, не було прийнято рішення про схвалення створення такого заказника, в матеріалах справи таке рішення відсутнє.

З огляду на викладене просить суд:

- зупинити дію рішення Львівської обласної ради від 29 жовтня 2019 року № 907 «Про оголошення ландшафтного заказника місцевого значення «Торфовище Білогорща»;

- заборонити третім особам, в тому числі тим, що визначені в оскаржуваному рішенні Львівської обласної ради від 29 жовтня 2019 року № 907, вчиняти будь-які дії на його виконання.

Вирішуючи заяву представника позивача про забезпечення позову, суд ураховує наступне.

Згідно з частинами першою-третьою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Відповідно до частин першої, другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Системний аналіз наведених норм вказує, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Суд відзначає, що предметом оскарження у цій справі є нормативно-правовий акт, а саме рішення Львівської обласної ради від 29 жовтня 2019 року № 907 «Про оголошення ландшафтного заказника місцевого значення «Торфовище Білогорща».

Частиною п`ятою статті 151 КАС України визначено, що зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

У заяві про забезпечення позову представник позивачки просить суд вжити заходи забезпечення позову, зокрема зупиненням дії рішення Львівської обласної ради від 29 жовтня 2019 року № 907 «Про оголошення ландшафтного заказника місцевого значення «Торфовище Білогорща», вказуючи про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити та навіть унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивачки, та стверджуючи про його очевидну незаконність.

Насамперед суд відзначає, що з урахуванням вимог частини п`ятої статті 151 КАС України доводи представника позивачки про те, що невжиття заходів забезпечення позову зупиненням дії оскаржуваного рішення відповідача може істотно ускладнити та навіть унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивачки оцінці не підлягають.

Щодо незаконності оскаржуваного рішення відповідача.

Така обов`язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення відповідача як нормативно-правового акта може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, тобто, на цьому етапі розгляду справи суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення відповідача.

Отже, встановлення ознак протиправності рішення Львівської обласної ради від 29 жовтня 2019 року № 907 «Про оголошення ландшафтного заказника місцевого значення «Торфовище Білогорща» є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, що, враховуючи предмет цього позову, є неприпустимим на цій стадії судового процесу.

Щодо порушення прав, свобод або інтересів позивачки оскаржуваним рішенням відповідача.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Тобто, заявник повинен надати суду належні та допустимі докази наявності порушення його прав, свобод або інтересів оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

У заяві про забезпечення позову представник позивачки лише вказує на те, що у випадку реалізації оскаржуваного рішення буде виготовлено проект землеустрою щодо визначення меж та площі заказника, такій земельній ділянці буде присвоєно кадастровий номер та внесено його до Державного земельного кадастру та така ділянка охоплюватиме земельну ділянку, якою користується позивачка, земельний кадастр міститиме відомості про сформовані та зареєстровані земельні ділянки природно-заповідного фонду, також будуть встановлені обмеження щодо використання земель, а на позивачку, як користувачку земельної ділянки з кадастровим номером :012:0252 буде покладено низку обов`язків, передбачених Законом України «Про природно-заповідний фонд».

Тобто представник позивачки фактично вказує лише про те, що порушення прав та інтересів позивачки відбудеться тільки у випадку реалізації оскаржуваного рішення відповідача.

Проте жодних належних та допустимих доказів того, що оскаржуване рішення відповідача порушує права, свободи чи інтереси позивачки станом на момент звернення із заявою про забезпечення позову представником позивачки не надано.

З урахуванням викладеного суд не знаходить підстав для забезпечення позову зупиненням дії рішення Львівської обласної ради від 29 жовтня 2019 року № 907 «Про оголошення ландшафтного заказника місцевого значення «Торфовище Білогорща».

Щодо заборони третім особам, в тому числі тим, що визначені в оскаржуваному рішенні Львівської обласної ради від 29 жовтня 2019 року № 907, вчиняти будь-які дії на його виконання суд зазначає таке.

Частиною четвертою статті 150 КАС України передбачено, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Оскільки суд не знайшов підстав для забезпечення позову зупиненням дії рішення Львівської обласної ради від 29 жовтня 2019 року № 907 «Про оголошення ландшафтного заказника місцевого значення «Торфовище Білогорща», то відсутні підстави для заборони третім особам, в тому числі тим, що визначені в цьому рішенні, вчиняти будь-які дії на його виконання.

За цих обставин у задоволенні заяви представника позивачки від 08 лютого 2024 року про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 150-154, 248, 256, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивачки від 08 лютого 2024 року про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст. ст. 293-297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 09 лютого 2024 року.

Суддя Клименко О.М.