Справа № 420/15823/23
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕПОСТАВКА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕПОСТАВКА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування Розпорядження Головного управління ДПС в Одеській області від 27.10.2022 р. № 262, яким було анульовано ліцензію №2200135 з терміном дії з 29.04.2022 р. по 28.04.2027 р., видану товариству з обмеженою відповідальністю «СЕПОСТАВКА» для зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки за адресою: Україна, Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Армійська, буд 1-в.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що розпорядження Головного управління ДПС в Одеській області від 27.10.2022 р. № 262 йому анульовано ліценцію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки). Проте, позивач вказує, що він за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Армійська, буд. 1-В здійснює активну діяльність пов`язану з будівництвом та ремонтом автодоріг. Оскільки діяльність з виробництва асфальтно-бетонних сумішей потребує витрачання пального, товариством було отримано ліцензію на право зберігання пального №2200135 з терміном дії з 29.04.2022 року по 29.04.2027 рік.

Позивач вказує, що ніяких наказів про проведення фактичної перевірки за вказаним об`єктом ТОВ «СЕПОСТАВКА» не отримувало, співробітників відповідача, які проводили перевірку, взагалі за вказаним об`єктом не було. На підставі чого відповідач встановив факт відсутності позивача за місцем здійснення діяльності позивачу не відомо.

Таким чином на думку позивача, предметом розгляду в даному випадку є питання щодо правомірності видання розпорядження про анулювання ліцензії від 29.04.2022 року, надання оцінки дотримання ГУ ДПС в Одеській області наведених вимог Податкового кодексу України щодо підстав для прийняття оскаржуваного розпорядження та перевірка рішення відповідача на його відповідність критеріям, визначеним ч.2 ст.2 КАС України.

21.07.2023 року відповідачем надано відзив на адміністративний позов, згідно якого зокрема зазначено про те, що відповідно до листа Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками Державної податкової служби України №3947/7/31-00-04-02-04-07 від 30.09.2022 року, зазначено, що відповідно до відомостей про об`єкти оподаткування (20-ОПП) ТОВ «СЕПОСТАВКА» позиціонує себе, як виробник асфальтобетонних сумішей у зв`язку з чим з 11.02.2022 року декларує завод (асфальтобетонний завод) за адресою: Одеська обл. Біляївський район, с. Дачне, вул. Армійська, буд.1-В. Для виробничої діяльності ТОВ «СЕПОСТАВКА» отримує значні обсяги палива дизельного (відповідно до даних ЄРПН), отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 29.04.2022 року №2200135.

Однак, як вказує представник відповідача, Дачненська селищна рада Одеського району Одеської області листом від 08.09.2022 року №1716/5 повідомила, що за адресою: Одеська обл., Біляївський район, с. Дачне, вул. Армійська, буд. 1-В, знаходиться ТОВ «Ескадор», інформація про ТОВ «СЕПОСТАВКА» за вказаною адресою відсутня.

На виконання вимог листа ДПС України №3947/7/31-00-04-02-04-07 від 30.09.2022 року здійснено заходи щодо проведення фактичної перевірки за означеною адресою.

В результаті чого складено Акт «Про неможливість проведення перевірки ТОВ «СЕПОСТАВКА»» №1707/15-32-09-02 від 07.10.2022 року та Акт «Про неможливість проведення перевірки ТОВ «СЕПОСТАВКА»» №1769/15-32-09-02 від 14.10.2022 року.

Враховуючи все вищевикладене було прийнято оскаржуване розпорядження щодо анулювання ліцензії №2200135 з терміном дії з 29.04.2022 р. по 28.04.2027 р.

Таким чином на думку відповідача він діяв в межах чинного законодавства, а тому оскаржуване розпорядження прийнято правомірно, а позов задоволенню не підлягає.

Ухвалою суду від 05.07.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також ухвалою суду від 05.07.2023 року зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області надати до Одеського окружного адміністративного суду, розташованого за адресою: 65062, м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, всі документи та засвідчені належним чином докази на їх обґрунтування, які стали підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження.

Ухвалою суду від 04.09.2023 року доручено Головному управлінню ДПС в Одеській області надати до Одеського окружного адміністративного суду:

- належним чином засвідчені копії документів які стали підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження від 27.10.2022 р. № 262 (окрім наданих з відзивом на адміністративний позов), зокрема але не виключно лист від 08.09.2022 року №1716/5 Дачненської селищної ради Одеського району, Одеської області про який зазначено у відзиві на адміністративний позов;

- надати належним чином засвідчені копії всіх документів які були подані Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕПОСТАВКА» для отримання ліцензії №2200135 з терміном дії з 29.04.2022 р. по 28.04.2027 р.;

- надати належним чином засвідчену копію ліцензії №2200135;

- надати відомості про об`єкти оподаткування (20-ОПП) згідно яких вбачається, що ТОВ «СЕПОСТАВКА» декларує завод (асфальтобетонний завод) за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Армійська, буд. 1-В (про що було зазначено зокрема у відзиві на адміністративний позов).

Також ухвалою суду від 04.09.2023 року провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 09.02.2024 року провадження у справі поновлено.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши адміністративний позов, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕПОСТАВКА» згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцем знаходження є: Україна, 84333, Донецька обл., Краматорський р-н, місто Краматорськ, вул. Дружби, будинок 19.

29.04.2022 року ТОВ «СЕПОСТАВКА» видано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2200135 терміном дії до 29.04.2027 року, місцем зберігання зазначено адресу: Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Армійська, буд.1-В, загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального (літри) 49220.

Судом встановлено, що відповідно до листа Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками Державної податкової служби України №3947/7/31-00-04-02-04-07 від 30.09.2022 року, зазначено, що відповідно до відомостей про об`єкти оподаткування (20-ОПП) ТОВ «СЕПОСТАВКА» позиціонує себе, як виробник асфальтобетонних сумішей у зв`язку з чим з 11.02.2022 року декларує завож (асфальтобетонний завод) за адресою: Одеська обл.. Біляївський район, с. Дачне, вул. Армійська, буд.1-В. Для виробничої діяльності ТОВ «СЕПОСТАВКА» отримує значні обсяги палива дизельного (відповідно до даних ЄРПН), отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 29.04.2022 року №2200135.

Як вказує позивач у відзиві Дачненською селищною радою Одеського району Одеської області листом від 08.09.2022 року №1716/5 повідомлено, що за адресою: Одеська обл., Біляївський район, с. Дачне, вул. Армійська, буд. 1-В, знаходиться ТОВ «Ескадор», інформація про ТОВ «СЕПОСТАВКА» за вказаною адресою відсутня.

Наказом ГУ ДПС в Одеській області «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «СЕПОСТАВКА» від 06.10.2022 року №3709-п наказано провести фактичну перевірку ТОВ «СЕПОСТАВКА» за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Армійська, буд. 1-В з 06.10.2022 року, тривалістю 10 діб, перевіряє мий період з 01.01.2022 року по дату закінчення.

06.10.2022 року на підставі вищенаведеного наказу видано направлення на перевірку №7686/15-32-09-02.

Як вбачається з Акту «Про неможливість проведення перевірки ТОВ «СЕПОСТАВКА» від 07.10.2022 року №1707/15-32-09-02 перевіряючи в ході виїзду за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Армійська 1-В, встановлено факт відсутності ТОВ «СЕПОСТАВКА» ()» та посадових осіб або представників зазначеного підприємства за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню, що унеможливлює проведення фактичної перевірки.

Також в акті зазначено, що крім цього на території розташований контрольно-пропускний пункт, де знаходився охоронець ОСОБА_1 (посвідчення №94), який повідомив, що за адресою Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Армійська 1-В підприємство ТОВ «СЕПОСТАВКА» () не знаходиться, посадові особи, співробітники або представники зазначеного підприємства йому не знайомі.

Також відповідачем складено Акт «Про неможливість проведення перевірки ТОВ «СЕПОСТАВКА» від 14.10.2022 року №1769/15-32-09-02 в якому також зазначено про факт відсутності підприємства та посадових осіб або представників підприємства за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню.

18.10.2022 року заступником начальника управління - начальник відділу контролю за виробництвом та обігом пального направлено Начальнику відділу ліцензування торгівлі підакцизними товарами та зберігання пального службову записку з описом вищенаведених обставин судом. Та зазначено про те, що за порушення частини сорок другої ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (із змінами), відповідно до частини п`ятдесят другої ст. 15 цього ж Закону України щодо встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії, передбачено, що ліцензія отримана таким суб`єктом господарювання анулюється. З урахуванням чого, просив здійснити заходи відповідного реагування.

На підставі вищенаведеного відповідачем відповідно до статті 15. Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» прийнято оскаржуване Розпорядження від 25.10.2022 року №262-р «Про анулювання ліцензії», яким анульовано дію ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) ТОВ «СЕПОСТАВКА» (), реєстраційний номер 2200135 від 29.04.2022 року за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Армійська, буд. 1-В за порушення вимог статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР щодо встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії (а.с.8).

Не погоджуючись з вищенаведеним розпорядженням позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" №481/95-ВР від 19 грудня 1995 року (із змінами та доповненнями).

Згідно з приписами ст. 15 Закону України №481, суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі, зокрема, встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії.

Орган ліцензування на наступний робочий день після прийняття розпорядження про анулювання ліцензії:

вносить інформацію щодо розпорядження про анулювання ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та/або Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також оприлюднює його на своєму офіційному вебсайті;

направляє суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про анулювання ліцензії в порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.

Розпорядження про анулювання ліцензії, прийняті органом ліцензування, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з ч.53 ст.15 Закону України №481, ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.

У разі зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) ліцензії (за винятком змін, пов`язаних з реорганізацією суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) та/або зміною типу акціонерного товариства), суб`єкт господарювання зобов`язаний у місячний термін з дня внесення таких змін звернутися до органу, який видав ліцензію, з відповідною заявою.

Аналізуючи вищезазначені норми законодавства, можна зробити висновок, що підставою для анулювання ліцензії є встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії.

А тому, при вирішенні даного спору визначальним є факт відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням, який і слугував підставою для винесення спірного рішення.

Відповідно до п.80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Так, суд вказує, що відповідачем не надано жодного доказу про надіслання наказу про проведення фактичної перевірки позивачу.

Статтею 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Згідно із п.81.2 ст.81 ПК України, у разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Як вбачається з Акту «Про неможливість проведення перевірки ТОВ «СЕПОСТАВКА» від 07.10.2022 року №1707/15-32-09-02 перевіряючи в ході виїзду за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Армійська 1-В, встановлено факт відсутності ТОВ «СЕПОСТАВКА» ()» та посадових осіб або представників зазначеного підприємства за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню, що унеможливлює проведення фактичної перевірки.

Також в акті зазначено, що крім цього на території розташований контрольно-пропускний пункт, де знаходився охоронець ОСОБА_1 (посвідчення №94), який повідомив, що за адресою Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Армійська 1-В підприємство ТОВ «СЕПОСТАВКА» () не знаходиться, посадові особи, співробітники або представники зазначеного підприємства йому не знайомі.

Також відповідачем складено Акт «Про неможливість проведення перевірки ТОВ «СЕПОСТАВКА» від 14.10.2022 року №1769/15-32-09-02 в якому також зазначено про факт відсутності підприємства та посадових осіб або представників підприємства за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню.

Також, суд зазначає, що відсутність працівників позивача на час проведення фактичної перевірки не може беззаперечно свідчити про відсутність позивача за місцем провадження діяльності.

Разом з тим суд вказує на те, що Наказом ДПС України від 04.09.2020 № 470 Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків затверджено Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків (далі - Методичні рекомендації) розроблено відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) та рекомендовано для застосування посадовими особами органів ДПС (з урахуванням визначених статтею 19-1 Кодексу функцій) при організації, проведенні та реалізації матеріалів документальних перевірок платників податків з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, а також фактичних перевірок щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, дотримання роботодавцем законодавства стосовно укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Суд звертає увагу, що пунктом 1.4.5 цього Положення визначено організацію роботи у разі неможливості проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням.

У разі коли при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення (у тому числі у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням) посадовими (службовими) особами територіального органу ДПС, невідкладно складається у двох примірниках у довільній формі та підписується акт про неможливість проведення перевірки, що засвідчує цей факт.

У такому акті рекомендується зазначати інформацію про дату встановлення факту та причини неможливості проведення перевірки (у тому числі у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням, у зв`язку з отриманням інформації оператора поштового зв`язку щодо неможливості вручення платнику податків або повернення без вручення письмового запиту територіальному органу ДПС про надання пояснень та їх документальних підтверджень, надісланого такому платнику податків з метою організації перевірки тощо), адресу місцезнаходження платника податків, за якою встановлено відсутність платника, інформацію про підстави для проведення перевірки (реквізити наказу, направлень тощо - зазначаються у випадку, якщо факт неможливості проведення перевірки встановлено після їх оформлення) та інші фактичні обставини, що засвідчують такі факти. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені у такому акті.

Зазначений акт не пізніше наступного робочого дня після його складання реєструється у електронному Спеціальному журналі реєстрації актів.

У такому ж порядку реєструються інші передбачені Методичними рекомендаціями акти (крім актів (довідок) перевірок).

Датою акта є дата реєстрації акта в електронному Спеціальному журналі реєстрації актів у територіальному органі ДПС структурним підрозділом, який склав такий акт (довідку).

При складанні акта йому присвоюється номер, який містить, зокрема, але не виключно, порядковий номер з єдиного електронного Спеціального журналу реєстрації актів у межах територіального органу ДПС, який склав акт, та комплексний індекс підрозділу, який склав акт (довідку).

Другий примірник акта про неможливість проведення перевірки разом з копіями матеріалів надсилається територіальним органом ДПС платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу.

При цьому, слід зауважити, що відповідачем не надано доказів направлення другого примірника актів про неможливість проведення перевірки від 07.10.2022 року та 14.10.2022 року на адресу позивача.

Між тим, відповідно до п.п. 1.4.5, п. 1.4 розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДПС України від 04.09.2020 №470, зокрема, зазначено, що у разі коли при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення (у тому числі у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за податковою адресою та/або адресою об`єктів оподаткування) посадовими (службовими) особами територіального органу ДПС/апарату ДПС, невідкладно складається у двох примірниках у довільній формі та підписується акт про неможливість проведення перевірки, що засвідчує цей факт.

Другий примірник акта про неможливість проведення перевірки разом з копіями матеріалів надсилається територіальним органом ДПС/апаратом ДПС платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Враховуючи те, що відповідачем не направлено на адресу зазначені вище акти (доказів на спростування зазначеного відповідачем не надано), позивач був позбавлений можливості надати пояснення та докази щодо предмету перевірки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що розпорядження від 27.10.2022 року №262-р прийнято Головним управлінням ДПС в Одеській області передчасно, без з`ясування всіх обставин, які впливають на прийняття рішення та без належного повідомлення ТОВ «СЕПОСТАВКА» про їх прийняття, а отже не у спосіб та не в порядку визначеному чинним законодавством України.

Суд зауважує, що згідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною першою статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Оцінка документів як письмових доказів здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого в статті 74 КАС України, частиною другою якої визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 75 КАС України).

Таким чином, сама лише наявність акту виходу/про неможливість проведення перевірки не є достатнім для того, щоб зробити висновок про доведеність факту відсутності в даному випадку пального за вказаною адресою місця зберігання.

Теж стосується і пояснень охоронця ОСОБА_1 щодо того, що йому не знайомі співробітники або представники ТОВ «СЕПОСТАВКА».

Також Верховним Судом у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду відступила від висновків Верховного Суду, які викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа № 804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа № 826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа № 820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа № 815/4392/15) та сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Тому, питання дотримання відповідачем процедури призначення перевірки є істотним для правильного вирішення справи.

Отже, суд зазначає, що рішення органів податкового контролю не можуть ґрунтуватися на матеріалах перевірок, проведених з порушенням встановлених законом підстав, а прийняті на підставі таких перевірок рішення органів податкового контролю підлягають скасуванню.

Так, суд вказує на відсутність в наказі ГУ ДПС в Одеській області від 06.10.2022 року №3709-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «СЕПОСТАВКА» посилання на інформацію про порушення вимог законодавства.

Так, у згаданому наказі заступником начальника зазначено, що він виданий на підставі п.п.19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19-1, п.п.19-1.1.14 п.19-1.1 ст.19-1, ст.20, п.п.80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

За приписами ст.19-1 ПК України вказується про функції контролюючого органу, зокрема:

здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для виконання платіжних операцій (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів (п.п.19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України);

здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (п.п.19-1.1.14 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України).

Статтею 20 Податкового кодексу України вказуються права контролюючих органів.

За приписами 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України вказується, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Проаналізувавши зміст згаданого наказу ГУ ДПС в Одеській області від 06.10.2022 року №3709-п суд дійшов висновку, що у ньому відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, окрім як на норми, що регулює питання призначення перевірки, вказує на функції та права контролюючого органу, у наказі не відображено, в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства. Наведене, на переконання суду, свідчить про відсутність дійсних, фактичних підстав для його прийняття та необхідність здійснення податкового контролю за діяльністю ТОВ «СЕПОСТАВКА» у формі фактичної перевірки.

У постановах Верховного Суду від 8 вересня 2020 року у справі №640/21536/19, від 17 грудня 2020 року у справі №520/12028/18, від 11 червня 2019 року у справі №1440/2045/18 щодо застосування підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, як підстави для призначення фактичної перевірки Суд вказав, що при здійсненні такого призначення контролюючий орган повинен зазначити одну із підстав, визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, й у разі, якщо такою підставою є наявність та/або отримання інформації про порушення платником податків вимог законодавства, конкретизувати останню.

Також, Верховний Суд у своїх постановах від 11 липня 2022 року у справі №120/5728/20-а та від 21 грудня 2022 року у справі № 500/1331/21 звернув увагу на те, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення. У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи.

Отже, в даному випадку відповідач не дотримався вимог пункту 81.1 статті 81 ПК України, відповідно до якого його посадові особи мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому, окрім іншого, зазначаються підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом.

Недотримання вимог щодо конкретизації та викладення в оскаржуваному наказі фактичних та правових підстав його прийняття призводить до протиправності останнього та, відповідно, спірного розпорядження від 27.10.2022 року №262-р, яке було прийнято за наслідками реалізації протиправного наказу ГУ ДПС в Одеській області від 06.10.2022 року №3709-п.

Щодо посилання у відзиві на адміністративний позов на інформацію Дачненської селищної ради Одеського району Одеської області повідомлену листом від 08.09.2022 року №1716/5 про те, що за адресою: Одеська обл., Біляївський район, с. Дачне, вул. Армійська, буд. 1-В, знаходиться ТОВ «Ескадор», інформація про ТОВ «СЕПОСТАВКА» за вказаною адресою відсутня, з метою офіційного з`ясування обставин справ судом ухвалою від 04.09.2023 року було витребувано від відповідача копію згаданого листа.

Однак Відповідачем не надано зазначеного листа, причин не надання не повідомлено, тоді як згідно відзиву цей лист має інформацію яка в свою чергу слугувала підставою для необхідності здійснення фактичної перевірки ТОВ «СЕПОСТАВКА».

Проаналізувавши зміст згаданого листа виходячи з відзиву на адміністративний позов, суд констатує, що в ньому відсутня будь-яка інформація чи посилання на імовірне порушення саме позивачем вимог законодавства, що є підставою для видачі ГУ ДПС в Одеській області наказу від 06.10.2022 року №3709-п.

При цьому, входячи з вказаних у відзиві інформації яку містить такий лист не може свідчити про обґрунтованість та правомірність підстав для проведення перевірки позивача та, як наслідок, прийняття наказу про проведення фактичної перевірки, у розумінні положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

А відтак, реалізація наказу ГУ ДПС в Одеській області від 06.10.2022 року №3709-п, не може породжувати для платника податків будь-яких правових наслідків, в даному випадку, спірного розпорядження від 27.0.2022 року №262-р.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕПОСТАВКА» підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позову додано платіжну інструкцію №1849 від 09.06.2023 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2684,00 грн.

Таким чином з урахування задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕПОСТАВКА», суд доходить висновку про необхідність стягнення судового збору у розмірі 2684,00 грн. сплаченого позивачем з Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 192-194, 205, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕПОСТАВКА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування розпорядження задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Головного управління ДПС в Одеській області від 27.10.2022 р. № 262, яким було анульовано ліцензію №2200135 з терміном дії з 29.04.2022 р. по 28.04.2027 р., видану товариству з обмеженою відповідальністю «СЕПОСТАВКА» для зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки за адресою: Україна, Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Армійська, буд 1-в.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕПОСТАВКА» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. сплачені за платіжною інструкцією №1849 від 09.06.2023 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕПОСТАВКА» (20826, Черкаська область, Кам`янський район, с. Флярківка, вул. Шевченка, 16, ).

Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Суддя Іванов Е.А.