Справа № 570/6624/23
Суддя: Таргоній М.В.
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№570/6624/23
Номер провадження 2-а/570/5/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року м. Рівне

Суддя Рівненського районного суду Рівненської області (як місцевого адміністративного суду) Таргоній М.В., з участю секретаря судового засідання Ткачук О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Одеській області (поліцейський Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції Дякова Івана Івановича) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області з вказаним адміністративним позовом та просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1098878 від 10.12.2023 р. за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

В обгрунтування пред`явлених вимог позивач вказує, що правопорушення він не вчиненняв, достатніх доказів його вини у порушенні ПДР немає, а при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо нього, не дотримано визначених Законом вимог щодо порядку розгляду таких справ. Просив скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання позивач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі в письмовому провадженні, позов підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. До суду подано відзив на позовну заяву, в якому спростовує доводи позивача про незаконність його притягнення до адміністративної відповідальності. Додано копії документів та відеоматеріали. Просив відмовити в позові.

У даному випадку, відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, відсутні перешкоди для розгляду справи в судовому засіданні, визначених даною статтею, учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в межах наявних в справі доказів в письмовому провадженні.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

За матеріалами справи встановлено, що 10.12.2023року поліцейським Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області сержантом поліції Дяковим І.І. винено постанову серії ЕНА № 1098878, згідно якої 10 грудня 2023 року о 10 год. 33 хв. на а/д М-15 Одеса-Рені 218 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 в складі напівпричіпу WIELTON державний номерний знак НОМЕР_2 з нарощеними бортами кузова, що не відповідає технічним характеристикам заводу виробника. За вчинення правопорушень передбачених ч. 1 ст. 121 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 14 Закон України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний своєчасно подавати транспортний засіб, що підлягає обов`язковому технічному контролю, на такий контроль.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.п. 31.3 «а» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Пунктом 32.2 «б» ПДР визначено, що з територіальними органами з надання сервісних послуг МВС узгоджуються переобладнання транспортних засобів.

Згідно ч. 2 статті 32 Закону України «Про дорожній рух» не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.

Пункт 5.2 ДСТУ 3649:2010 Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання визначає, що не дозволено вносити зміни у конструкцію КТЗ, а також застосовувати додаткове обладнання та експлуатаційні матеріали та рідини без узгодження таких дій за встановленим законодавством порядком.

Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах (ч.4 статті 32 Закону України «Про дорожній рух»).

Згідно до ч. 1 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пп. 4 п. 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137, ідентифікація транспортного засобу - процес визначення категорії, типу, моделі, марки, призначення, виробника та особливостей конструкції транспортного засобу станом на дату першої реєстрації в Україні згідно з маркуванням, реєстраційними документами, експлуатаційною документацією та інформаційними матеріалами виробника.

Згідно пп. 11 п. 2 наведеного вище Порядку, перевірка технічного стану транспортного засобу - процес визначення відповідності транспортного засобу встановленим до конструкції і технічного стану вимогам.

Згідно матеріалів долучених до позову, встановлено, що згідно протоколу серії ВХ №828771 від 18.07.2023 року перевірки технічного стану транспортного засобу №00795-09146-23, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю приватне підприємство «ТЕХОГЛЯД 2017», транспортний засіб (напівпричіп) WIELTON державний номерний знак НОМЕР_2 , після технічного контролю визнанав технічно справним. Крім того, на обґрунтування своєї позиції позивач вказав, що інспектором не встановлена невідповідність транспортного засобу встановленим до його конструкції і технічного стану вимогам.

Проте, встановлене переобладнання, а саме нарощення бортів, не вимірюється технічними засобами, а встановлюється на наявність такого візуально. Вимірювання технічними засобами проводиться лише у разі порушення норм габаритних параметрів. Відповідно до додатку 5 Порядку № 137 Код - 001.010; Об`єкт і предмет перевірки технічного стану, визначення невідповідності - дані у свідоцтві про державну реєстрацію засобу не відповідають даним ідентифікації транспортного засобу; Метод контролю - органолептично. Згідно п. 8 ч. 1 Порядку № 137 метод контролю органолептичний - перевірка технічного стану транспортного засобу органами відчуття кваліфікованим фахівцем виконавця із застосуванням у разі потреби інформації за показаннями засобів сигналізації (індикації), що вмонтовані в транспортний засіб, без застосування засобів вимірювальної техніки.

Тобто, не відповідність транспортного засобу встановленим до його конструкції вимогам визначається візуально та без застосування вимірювальної техніки. Із фототаблиці вищевказаного транспортного засобу встановлено, факт нарощення бортів кузова, що не відповідає технічним характеристикам заводу виробника.

Переобладнання транспортних засобів повинно здійснюватися у відповідності до вимог Закону України «Про дорожній рух». Так вказаним законом визначено, що переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати встановленим правилам і нормативам.

Переобладнання транспортних засобів, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії повинно бути погоджене з виробниками транспортних засобів або спеціально уповноваженими на це Кабінетом Міністрів України організаціями, до яких належать ДП «ДержавтотрансНДІпроект» та Головний сервісний центр МВС. Зазначене погодження може надаватися за умови наявності відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів про транспортний засіб.

Для отримання документу про погодження переобладнання транспортного засобу в індивідуальному порядку необхідно: звернутися до спеціально уповноваженої організації із заявою про погодження переобладнання транспортного засобу, в якій мають бути зазначені відомості про транспортний засіб, вид переобладнання, а також технічна та інша інформація, необхідна для здійснення переобладнання. До заяви додається документ про оплату за надання послуги з переобладнання транспортного засобу.

Отримати документ про погодження переобладнання, у якому будуть зазначені відомості про транспортний засіб і його власника, вид та умови (вимоги) переобладнання транспортного засобу з урахуванням того, що конструкція переобладнаного транспортного засобу повинна відповідати вимогам встановлених правил і нормативів.

Забезпечити переобладнання транспортного засобу відповідно до умов (вимог), викладених у документі про погодження переобладнання. Після переобладнання транспортного засобу обрати організацію з оцінювання відповідності та подати заяву про проведення оцінювання відповідності транспортного засобу, який було переобладнано, вимогам встановлених правил і нормативів, а також умовам (вимогам), викладеним у документі про погодження. За результатами такого оцінювання отримати сертифікат відповідності.

Стосовно посилання позивача на порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 ст. 122, ст. 126 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 2, ч. 3 та 4 статті 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення відповідають вимогам Закону.

Відповідачем було розглянуто справу при притягнення позивача до адміністративної відповідальності в порядку та у спосіб, що передбачені законодавством.

Наявність підстав для притягненні позивача до відповідальності підтверджено належними доказами, порушнику роз`яснено його права при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Зважаючи, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду, вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи зазначене, доводи позивача про те, що він не вчинив порушення Правил дорожнього руху та про неправомірність дій відповідача - в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли. Надані відповідачем докази підтверджують правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Доводи та аргументи в позовній заяві не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

У даному випадку суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У даному випадку, за вказаних обставин позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 41, 159, 160, 161, 243 КАС України, ч. 1 ст. 121, ст.ст. 280, 283, 293 КУпАП, суд

у х в а л и в :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ГУНП в Одеській області (поліцейський Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції Дякова Івана Івановича) про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1098878 від 10.12.2023 р. за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, в порядку ст. 295, 296 КАС України.

Суддя Таргоній М.В.