Справа № 240/20332/23
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
про залишення позовної заяви без розгляду
категорія 112010201
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови про нарахування та виплати ОСОБА_1 до пенсії соціальної допомоги в розмірі 2000,00 грн згідно Постанови КМУ №713 від 14.07.2021;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням перерахунку відповідно до абз.1 п.1 Постанові КМУ №713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», встановивши щомісячну доплату до пенсії в сумі 2000,00 грн яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсії, визначених відповідно до ст.13 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992, починаючи з 01.07.2021.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи (у письмовому провадженні) та надано відповідачу строк на подання відзиву на позов.
31.08.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 залишено позовну заяву без руху.
05.02.2024 на адресу суду надійшла заява в якій позивач просить поновити пропущений ним строк звернення до суду з цим позовом. В обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення з цим позовом до суду позивач вказав, що про порушення своїх прав від дізнався після отримання пенсії 05.09.2021. З початку вересня 2021 року позивач зазначає, що хворів коронавірусом та в період з 17.09.2021 по 05.10.2021 перебував на реабілітації в санаторії. З початку агресії російської федерації з 26.02.2022 був змушений виїхати за кордон згідно тимчасового посвідчення до 17.03.2024. Крім того, позивач як підставу поважності пропуску строку звернення до суду вказує свій похилий вік, часті хвороби, а також часті повітряні тривоги через які припинялась робота юридичних та адвокатських служб.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд дослідивши матеріали справи, заяву про поновлення пропущеного процесуального строку та зміст позову, зазначає наступне.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.

За приписами частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту наведених норм слідує, що для звернення до адміністративного суду з позовом встановлено шестимісячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частиною 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови нарахувати доплату до пенсії з 01.07.2021 згідно постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 та зобов`язання здійснити відповідний перерахунок та виплату з 01.07.2021.

Водночас, з цим позовом до суду позивач звернувся лише 05.07.2023, тобто з пропуском строку, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд наголошує, що доплата до пенсії, стосовно якої виник спір, є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації, з яких складових складаються виплати, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів була розрахована та виплачена відповідна виплата.

Суд звертає увагу, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18, від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а, від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах. Зазначила, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою. Отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми статей 51, 55 Закону України №2262-ХІІ (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

У спірних правовідносинах доплата до пенсії в сумі 2000,00 грн відповідно до Постанови №713 пенсійним органом була припинена, відтак приписи частини 3 статті 51 Закону України №2262-ХІІ у цій справі не підлягають застосуванню.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Частиною 2 та 5 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стосовно доводів позивача про введення воєнного стану в країні, як поважна підстава для поновлення строку з цим позовом, то суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено раніше, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови нарахувати доплату до пенсії з 01.07.2021 згідно постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 та зобов`язання здійснити відповідний перерахунок та виплату з 01.07.2021.

Отже, про порушення своїх прав позивач мав би довідатися з 01.08.2021, отримавши пенсійні виплати за липень 2021 року. Останнім днем звернення позивача до суду з цим позовом у такому випадку було - 01.02.2022.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введений в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб та неодноразово був продовжений, тобто, воєнний стан в країні почався з 24.02.2022.

Правовідносини, з приводу яких позивач звернувся до суду, виникли у липні 2021 року, тобто до початку введення воєнного стану на території України.

Водночас з даним позовом до суду позивач звернувся 05.07.2023, тобто з порушенням шестимісячного строку, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Стосовно доводів позивача про запровадження карантину на території України, суд звертає увагу позивача на наступне.

Згідно з п.1 Прикінцевих положень Кодексу законів про працю України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою від 25.04.2023 №383 Кабінет Міністрів України через COVID-19 продовжив режим надзвичайної ситуації в єдиній державній системі цивільного захисту, а також карантин на всій території України до 30.06.2023.

Постановою КМУ від 27.06.2023 №651 було відмінено на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Таким чином карантинні обмеження на території України діяли до 01.07.2023, позивач посилається на те, що він хворів на COVID-19 у період з 17.09.2021 до 05.10.2021, таким чином позивач не зазначив причин не звернення до суду з цим позовом у періоди з 01.02.2022 (останній день строку на подання позову) до 01.07.2023 (закінчення карантину) та до 05.07.2023 (дата здачі позову до поштового відділення для надсилання до суду).

Крім того, позивач зазначив, що через військову агресію росії перебуває за кордоном до 17.03.2024 (згідно посвідчення), однак додане до заяви про поновлення строку посвідчення складено іноземною мовою, та його переклад в матеріалах справи відсутній.

Також, як вбачається з матеріалів справи, даний позов позивачем було подано до суду 05.07.2023 особисто, як свідчить поштовий конверт про здачу позову до відділення поштового зв`язку м.Овруч.

19.01.2024 позивачем через відділ документального забезпечення суду особисто подано заяву про стан розгляду справи, а також 02.02.2024 отримано на поштову адресу АДРЕСА_1 , поштову кореспонденцію, а саме: ухвалу суду від 22.01.2024 про залишення позову без руху. На виконання вказаної ухвали позивачем надіслано 02.02.2024 заяву про поновлення строку звернення до суду.

Наведене свідчить про те, що позивач повернувся з-за кордону до 17.03.2024.

Суд визнає неповажними підстави зазначені позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, інших обґрунтувань (наведення поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку), позивачем у поданій заяві на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху не наведено.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, з огляду на правову позицію Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, що викладені в постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 та долучених доказів, про порушення свого права позивач знав (міг знати) ще у 2021 році.

Суд звертає увагу на те, що законодавець визнав строк в шість місяців достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа визначилася, чи реалізуватиме своє право на звернення до суду.

Також суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем не наведено.

Таким чином, позовні вимоги належать розглядати за шість місяців, що передували моменту звернення з позовом до суду, тобто з 05.01.2023, а позовні вимоги за період з 01.07.2021 по 04.01.2023 належить залишити без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2023 у справі №240/4786/23.

Відповідно до ч.3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Приписами п.8 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених ч.3 та ч.4 ст.123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом, а тому наявні правові підстави для залишення без розгляду позову в частині позовних вимог.

Згідно з ч.4 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись статтями 123, 240-243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити позивачу у задоволенні заяви від 05.02.2024 вх. №7236/24 про поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01.07.2021 до 04.01.2023, з урахуванням щомісячної доплати в сумі 2000,00 грн, передбаченої Постановою КМУ №713 від 14.07.2021 - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Д.М. Гурін