Справа № 360/1459/23
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/1459/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Михальчука Миколи Івановича в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви адвоката Михальчука Миколи Івановича в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , яким просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не розгляді належним чином рапорту про звільнення з військової служби військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проходить військову службу за контрактом під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо звільнення з військової служби згідно з абз. 1 підп. г п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з вихованням ним дитини з інвалідністю віком до 18 років та прийняти рішення за результатами розгляду рапорту - з врахуванням висновків суду.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач походить військову службу за контрактом у відповідача.

12 жовтня 2023 року позивач звернувся до свого безпосереднього командира з письмовим рапортом з проханням звільнити його з військової служби за сімейними обставинами, а саме: абз. 1 пп. г п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, під час воєнного стану звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років.

Рапорт від 12.10.2023 зареєстрований у військовій частині НОМЕР_1 08.11.2023 за № НОМЕР_2 .

Оскільки, Позивач перебуває у шлюбі із матір`ю їх спільної дитини, яка є дитиною з інвалідністю, Позивач має потребу і законне право звільнитися з військової служби (на підставі абз. 1 пп. г п. З ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу). До рапорту Позивача були долучені завірені Посольством України в Ірландії копії документів, які повністю підтверджують обставини та підстави звільнення за вказаними сімейними обставинами.

08 листопада 2023 року Позивач отримав відмову у реалізації поданого ним рапорту про звільнення з військової служби, мотивовану відсутністю доказів перебування на вихованні дитини з інвалідністю. Така відмова була оформлена на самому рапорті та підписана представником військової частини НОМЕР_3 . У відмові зазначено Надані документи не відповідають вимогам чинного законодавства: копії документів не завірені належним чином; не надана копія посвідчення інваліда; деякі копії документів низької якості, що унеможливлює їх опрацювання; витяг по картковому рахунку про отримання допомоги не є підставою для звільнення.

Позивач зазначає, що відмова оформлена у вигляді напису на рапорті, який був повернутий Позивачеві. Рапорт Позивача не розглядався безпосереднім командиром, а лише був зареєстрованим та формально розглянутий юристом, і після цього був повернутий Позивачу з усіма доданими документами. До теперішнього часу Позивач зі служби не звільнений.

З огляду на зазначене Позивач вважає, що така протиправна бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у нерозгляді за встановленою процедурою поданого рапорту про звільнення з військової служби Позивача, призводить до порушень прав та законних інтересів ОСОБА_1 .

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що 08 листопада 2023 року позивач дійсно надав рапорт на звільнення в у зв`язку з вихованням ним дитини з інвалідністю віком до 18 років, рапорт був розглянутий командиром військової частини НОМЕР_1 після того як був попередньо перевірений начальником відділення персоналу штабу, помічником командира військової частини з правової роботи та іншими посадовими особами, які зобов`язані згідно своїх посадових обов`язків передбачених статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами здійснювати таку перевірку. На рапорті підпис командира військової частини НОМЕР_1 , тому твердження представника позивача що командир військової частини не розглянув рапорт є хибним. Твердження позивача стосовного того що командир військової частини є безпосереднім командиром для військовослужбовця ОСОБА_1 є хибним відповідно статей 28-42 статуту внутрішньої служби Збройних Сил України безпосередній командир для ОСОБА_1 є командир підрозділу в якому безпосередньо проходить службу військовослужбовець. Наступні вищи командири (начальники) є для вищевказаного військовослужбовця прямими. Твердження стосовно того що позивач отримав відмову не відповідає дійсності тому що оригінал рапорту з усіма додатками за вимогою позивача був виданий під підпис через командира його підрозділу з метою усунення недоліків та позивач не повернув рапорт встановлені строки до відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 . Представник позивача вказує декілька дат подання рапорту це 06.09.2023, 12.10.2023 та 08.11.2023, тільки одна дата відповідає дійсності - 08.11.2023. Всі інші дати подання рапорту є виключно суб`єктивною думкою представника позивача. Тому що всі рапорти реєструються в день їх подання згідно наказу № 124 МОУ та щоденно о 16.00 подаються на розгляд командиру військової частини. Рапорт або будь який інший документ реєструється в день його подання, а не в день коли він був написаний.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив в обґрунтування якої зазначено, що позивач звернувся саме по команді (як того вимагає ст.12 та ст. 14 Статуту внутрішньої служби ЗСУ) до свого безпосереднього командира з відповідним рапортом, а безпосередній командир зміг такий рапорт зареєструвати лише 08.11.2023, дані обставини не залежали від позивача, оскільки на дату написання рапорту позивач перебував у відрядженні в іншій області. Пунктом 2.1.6. Інструкції № 124 визначено, що наказ командира (керівника) - основний розпорядчий документ командира (керівника) військової частини (установи), виданий на правах єдиноначальності; рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Відповідно до п. 2.2.4. Інструкції № 124 у військових частинах (установах) Збройних Сил України, зокрема, видаються: накази командира (керівника) військової частини (установи) (по особовому складу) відповідно до номенклатури призначення.

Згідно з п. 2.3.2. Інструкції № 124 накази по особовому складу видаються з питань щодо: звільнення із займаних посад.

Пунктом 2.9.1.6. Інструкції № 124 визначено, що накази підписуються командиром (керівником) військової частини (установи), а в разі його відсутності посадовою особою, яка виконує його обов`язки згідно з письмовим наказом.

Проте станом на даний момент Відповідач не надав жодних відомостей щодо розгляду по суті рапорту позивача уповноваженою на те посадовою особою військової частини, та прийняття за наслідками його розгляду відповідного рішення (про задоволення рапорту та звільнення позивача зі служби або про відмову у задоволенні рапорту із наведенням підстав (обґрунтувань для відмови).

Відмітка навіть командира військової частини таким рішення, не вважається. Крім того, вкотре зауважимо, що позивач не отримав від відповідача відповіді щодо результатів розгляду його письмового рапорту.

Відсутність належним чином оформленого рішення військової частини НОМЕР_4 свідчить про те, що відповідачем не прийнято жодного акта організаційно-розпорядчого характеру з числа тих, які він повинен був прийняти згідно з вимогами чинного законодавства, що у свою чергу вказує на протиправну бездіяльності суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах. Прийняття рішення за наслідками розгляду рапорту позивача належить до виключної компетенції відповідача. Також, відповідач зазначає, що рапорт був наданий на доопрацювання Позивачу на вимогу останнього, однак, це не відповідає дійсності, оскільки Позивач знаходився в момент розгляду рапорту у відрядженні у іншій області, більше того, повернення рапорту на доопрацювання не передбачене жодним нормативним актом. Відтак, вбачаємо протиправність як у відмові у звільненні, так і в порушенні процедури розгляду рапорту, а саме - не прийнятті належним чином оформленого рішення командиром військової частини за результатом розгляду рапорту позивача.

Ухвалою суду від 18.12.2023 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідив матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини, що склалися між сторонами.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-механіка, що підтверджується копіями паспорта громадянина України, картки платника податків та довідкою від 28 грудня 2023 року № 1065.

Як зазначає ОСОБА_1 у позовній заяві, 12.10.2023 звернувся із рапортом до командиру військової частини НОМЕР_1 по команді через командира 63 РБАТ 23 РДН майора ОСОБА_2 про звільнення з військової служби на підставі абз. 1 п.п. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років.

До рапорту додано копії документів:

1.Медичний висновок про дитину з інвалідністю № 355 від 06.11.2015 (висновок ЛКК);

2. Копія свідоцтва про народження дитини;

3. Копія свідоцтва про шлюб;

4. Копія довідки про отримання допомоги на дитину з інвалідністю;

5. Копія корінця медичного висновку №26 від 10.11.2015;

6. Копія виписки по картковому рахунку про отримання соціальної допомоги на дитину з інвалідністю.

На виконання Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України повідомив, що має оригінали зазначених документів та може пред`явити їх за необхідності. Рапорт було зареєстровано Військовою частиною НОМЕР_1 08.11.2023 за вх. №11219.

На рапорті стоїть резолюція: "Надані документи не відповідають вимогам чинного законодавства: копії документів не завірені належним чином; не надана копія посвідчення інваліда; деякі копії низької якості, що унеможливлює їх опрацювання; витяг по картковому рахунку про отримання допомоги не є підставою для звільнення".

Вважаючи такі дії Військової частини НОМЕР_1 незаконними та протиправними, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України протягом періоду з 24.02.2022 і на час розгляду справи продовжувався строк дії воєнного стану в Україні.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону № 2232-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах під час проведення мобілізації та дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років.

Аналогічна правова норма є і в Постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» від 12.06.2013 року № 413, де вказано як поважну причину необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України (частина 7 статті 26 Закону № 2232-XII).

Відповідно до Закону № 2232-XII Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі Положення).

Пунктом 7 Положення встановлено, що військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, звільнення з військової служби) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (пункт 241 Положення).

Пунктом 225 Положення №1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема, - у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 № 170 затверджена Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Інструкція №170), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 14.10 Інструкції №170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України (абз.13 пункту 14.10 Інструкції №170).

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення з військової служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність, зокрема, сімейних обставин або інших поважних причин, уточняються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Отже, звільнення з військової служби через сімейні обставини відбувається шляхом подання військовослужбовцем відповідного рапорту до безпосереднього начальника з долученням належних документів на підтвердження наявності таких обставин.

Матеріалами справи підтверджується подання позивачем рапорту, в якому останній просив звільнити його з військової служби відповідно до пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років.

Однак, відповідач належним чином не розглянув вказаний рапорт позивача та будь-якого рішення відповідачем прийнято не було, в свою чергу, відповідач лише на рапорт позивача поставив резолюцію «Надані документи не відповідають вимогам чинного законодавства: копії документів не завірені належним чином; не надана копія посвідчення інваліда; деякі копії низької якості, що унеможливлює їх опрацювання; витяг по картковому рахунку про отримання допомоги не є підставою для звільнення».

При цьому резолюція накладена ПК з ПР Проценко І.

Відповідач не надав жодних доказів, що ОСОБА_3 уповноважений на розгляд відповідних рапортів.

Водночас, суд зауважує, що наслідком подання та розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту, тоді як резолюція на рапорті не може трактуватись судом як рішення суб`єкта владних повноважень.

Проставлення резолюції на рапорті від 08.11.2023 №11219 не звільняє відповідача, як суб`єкта, до повноважень якого належить вирішення питання щодо звільнення позивача з військової служби, від обов`язку прийняття рішення, за наслідком розгляду рапорту про звільнення останнього з військової служби або мотивовану відмову в такому. Суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

Належні та допустимі докази того, що рапорт позивача розглянуто відповідно до вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та за наслідками розгляду такого прийнято відповідне рішення в матеріалах справи відсутні.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами чинного законодавства, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Враховуючи встановлені у справі обставини та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, оскільки проставлення резолюції на відповідному клопотанні не підтверджує прийняття відповідачем рішення за наслідками розгляду поданого позивачем рапорту, оскільки така не є наказом, яким повинно вирішуватись питання щодо розгляду рапорту про звільнення військовослужбовця з військової служби, тоді як прийняття наказу про звільнення з військової служби є дискреційними повноваженнями військової частини, де проходить службу військовослужбовець, суд доходить висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність як суб`єкт владних повноважень, а тому належним способом захисту прав позивача у спірній ситуації є зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт позивача по суті та прийняти відповідне рішення.

Підсумовуючи вищевикладене в сукупності, суд робить висновок про задоволення позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ Про судовий збір від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву адвоката Михальчука Миколи Івановича в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 12.10.2023, який зареєстрований 08.11.2023 за вх. №11219, про звільнення його з військової служби з врахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Ірметова