Справа № 461/838/24
Суддя: Кротова О. Б.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/838/24
Провадження №2-а/461/57/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кротової О.Б.,

секретар судового засідання Ігнат Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сергєєва Ольга Ігорівна, до Головного управління Національної поліції у Львівській області в особі Відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Націнальної поліції у Львівській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

26.01.2024 адвокат Сергєєва О.І., в інтересах ОСОБА_1 , сформувавши документи в системі «Електронний Суд», звернулася до Галицького районного суду м. Львова з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області в особі Відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Націнальної поліції у Львівській області, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №959525 від 27.12.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.126 КУпАП, яка винесена поліцейським ВП №2 ЛРУП №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 27.12.2023 поліцейським Відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №959525 за ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.126 КУпАП, яку вважає незаконною та необґрунтованою, зважаючи на наступне. Притягнення до відповідальності позивача мало відбуватись не на місці ймовірного вчинення правопорушення, а у відповідному структурному підрозділі Національної поліції України, в даному випадку в ВП №2 ЛРУП №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області. Окрім цього, вважає, що відповідачем було грубо порушено вимоги ч.5 ст.258 КУпАП, оскільки незважаючи на незгоду позивача з пред`явленим обвинуваченням ним не було складено протокол про адміністративне правопорушення, не здійснено повної належної, всебічної оцінки доказів, у зв`язку з їх відсутністю та не розглянуто справу про адміністративне правопорушення у відповідному органі, а при цьому працівник поліції обмежився виключно документальним закріпленням своєї суб`єктивної позиції щодо наявності в діях ймовірного правопорушника складу адміністративного правопорушення. Таким чином, наголошує, що розгляд справи носив формальний характер, переконання про винність позивача у скоєнні даного правопорушення була висловлена співробітником ВП №2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області передчасно. Окрім цього, зауважила, що оскаржувана постанова не містить опису обставин справи, до неї не додано жодних доказів, а також пояснень свідків, що свідчили би про наявність у ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративних правопорушень, за які останнього притягнуто до відповідальності, що підтверджується порожнім пунктом 7 постанови - «До постанови додаються». В оскаржуваній постанові вказано, що позивач ознайомлений із правами та обов`язками, визначеними ст.268 КУпАП, проте відповідачем не надано будь яких доказів які б підтверджували факт ознайомлення позивача з такими правами. Також, в постанові відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснювався фото або відеозапис ймовірного адміністративного правопорушення. Таким чином, вина позивача у вчиненні ним адміністративних правопорушень є недоведеною.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29.01.2024 поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови у справі про накладення адміністративного стягнення серії БАД №959525 від 27.12.2023, позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Сергєєва О.І. не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області у судове засідання не з`явився, належим чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

За умовами ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як вбачається з постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №959525 від 27.12.2023, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. у зв`язку з тим, що він 27.12.2023 о 02:28 год. на а/д Миколаїв - Комарно - Жовква - Кам`янка-Бузька - Біберка Т1425 109 км + 700 м керував транспортним засобом в темну пору доби, у якого задній державний номерний знак був забруднений, що не дало змоги визначити символи номерного знака з відстані 20 м, чим порушив п.2.9в Правил дорожнього руху України, при цьому не мав права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1а Правил дорожнього руху України.

Положеннями ч.1 ст.121-3 КУпАП передбачено відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до ч.2 ст.126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Так, пунктом 2.9в ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до п.2.1а ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З викладеного слідує, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві та відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п.1 ст.32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011; п.75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015; п.52 рішення у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013).

Представник позивача - адвокат Сергєєва О.І., обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила, що вважає вину позивача у вчиненні ним адміністративних правопорушень недоведеною.

Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.126 КУпАП, а саме щодо порушення останннім Правил дорожнього руху України.

Зі змісту долученої до матеріалів справи постанови серії БАД №959525 від 27.12.2023 встановлено, що в графі «До постанови додаються» не зазначено жодних додатків. Крім того, в оскаржуваній постанові відсутня інформація про технічний засіб, яким здійснювалася відеофіксація правопорушення.

Об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідачем надано не було.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та доказів, зібраних у справі, суд прийшов до висновку, що поліцейський дійшов до передчасного висновку щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.126 КУпАП, повно та всебічно не дослідивши всі обставини справи.

Згідно із ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З вищенаведеної норми права вбачається вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому вказана процесуальна норма права є спеціальною по відношенню до ст.245 КАС України.

Враховуючи заявлені позовні вимоги та вищевказані приписи ч.3 ст.286 КАС України, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД №959525 від 27.12.2023 та закрити провадження у справі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню та зазначені вище норми КАС України, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області підлягає стягненню судовий збір в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. 6, 9, 72-77, 241-246, 295, 297 КАС України,

у х в а л и в:

позов задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №959525 від 27.12.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративнихправопорушень, передбаченихч.1 ст.121-3, ч.2 ст.126 КУпАП, яка винесена поліцейським ВП №2 ЛРУП №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.126 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 605,60 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 09.02.2024.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , номер телефону: НОМЕР_2 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

представник позивача: Сергєєва Ольга Ігорівна, АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , номер телефону: НОМЕР_4 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

відповідач: Головнe управління Національної поліції у Львівській області в особі Відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Націнальної поліції у Львівській області, 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, , номер телефону: , електронна пошта: ;

Суддя О.Б. Кротова