Справа № 420/1918/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1918/24
У Х В А Л А
про відкриття провадження за правилами
спрощеного позовного провадження

09 лютого 2024 року м. Одеса
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Виробничо-комерційна фірма "Кварц" (приватна форма власності) до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України, в якій позивач просить суд:
В заяві про зменшення позовних вимог позивач просив суд залишити без розгляду частину позовних вимог.
Суд зазначає, що в заяві про усунення недоліків позивач викладає обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, зокрема, позивачем зазначено, що дійсно, як зазначено в ухвалі суду від 22.01.2024 року, з додатків до позовної заяви вбачається, що позивач в грудні 2021 року, тобто після викрадення документів, направляв до Головного управління ДПС в Одеській області повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/ розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено та до Державної податкової служби України скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. В якості додатків до вказаних повідомлень та скарг позивачем направлялися документи, а саме: ТТН, видаткові накладні, оборотно-сальдові відомості, договори та ін. документи, що стосуються господарських відносин у податкових накладних, у реєстрації яких було відмовлено рішеннями комісії регіонального рівня Головного управління ДПС в Одеській області.
Вищевказане пояснюється наступним. Так, реєстрація податкових накладних Виробничо-комерційної фірми "Кварц" (приватна форма власності) була зупинена в період з 28.09.2021 по 12.11.2021, тобто до викрадення документів, яке сталось 17.11.2021. У відповідності до п. 7 Порядку № 520 письмові пояснення та копії документів платник податку подає до ДПС засобами електронного зв`язку в електронній Формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги". З метою виконання вищевказаних приписів законодавства та для формування письмових пояснень до комісії регіонального рівня, головний бухгалтер Виробничо-комерційної фірми "Кварц" (приватна форма власності) ОСОБА_1 організувала сканування (вчинила заходи для отримання скан копій) первинної документації до того, як сталась крадіжка первинної документації. Самі ж пояснення були подані головним бухгалтером ОСОБА_1 до комісії регіонального рівня пізніше: 22.12.2021 та 23.12.2021. Документи згруповано в два пакети пояснень, а саме: 1) пояснення від 22.12.2021 щодо накладних №№ 1, 2, 3, 6, 8 від 01.09.2021, № 2 від 02.09.2021, № 1 від 03.09.2021, № 3 від 16.09.2021, №№ 1, 5, 6, 7 від 17.09.2021; 2) пояснення від 23.12.2021 щодо накладних №№ 3, 7 від 01.10.2021, № 3 від 06.10.2021, №№ 4, 5, 9 від 18.10.2021, № 3 від 20.10.2021, № 2 від 21.10.2021. Отже, крадіжка не вплинула на можливість подання пояснень до комісії регіонального рівня. Також, крадіжка не вплинула на можливість подання скарг до комісії центрального рівня.
Отримавши від комісії регіонального рівня рішення про відмову в реєстрації податкових накладних позивач Виробничо-комерційна фірма "Кварц" (приватна форма власності) звернувся із скаргами до Державної податкової служби України в порядку передбаченому: п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України, п. 12 Порядку № 520, положеннями Порядку розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1165 від 11.12.2019. З додатків до пояснень адресованих комісії регіонального рівня та додатків до скарг адресованих комісії центрального рівня (копії додано до позовної заяви) вбачається, що на розгляд комісій головним бухгалтером ОСОБА_1 були подані ідентичні (ті ж самі) документи. Отже, крадіжка не вплинула на можливість подання скарги до комісії центрального рівня.
Разом з тим, крадіжка документів мала вплив на підготовку та оформлення позовної заяви. Так, головний бухгалтер Сафтюк Т.В. 28.12.2021 подала до комісії центрального рівня скарги на рішення комісії регіонального рівня і 31.01.2022 раптово, із-за сімейних обставин, звільнилась на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю за угодою сторін (у визначений нею день). При цьому, з огляду на раптовість і нагальність підстав звільнення, передача справ та документів тимчасово відповідальній особі або новому бухгалтеру не відбувалась. Новий головний бухгалтер Виробничо-комерційної фірми "Кварц" (приватна форма власності), ОСОБА_2 , заступила на посаду з 04.02.2022 у відповідності до наказу № 09/к/тр від 03.02.2022.
Після заступу на посаду новий головний бухгалтер виявила, що 17.11.2021 сталась крадіжка первинної бухгалтерської документації ВКФ "Кварц" за період 2019 - 2021 роки, під час здійснення інвентаризації первинної документації, в процесі переміщення документації з виробничих дільниць до головного офісу.
Також, новий головний бухгалтер виявила, що не була проведена робота з судового оскарження рішень комісії центрального рівня, в порядку передбаченому п. 17 Порядку розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної та п. 56.10 ст. 56 Податкового кодексу України. В усіх рішеннях комісії регіонального рівня підставою відмови у реєстрації податкових накладних зазначено: "ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних". В усіх рішеннях комісії центрального рівня підставою відмови у задоволенні скарг зазначено: "ненадання платником податку копій документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури /інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні".
З огляду на вищевикладене у позовній заяві слід було заперечити про вищевказані підстави для висновків комісій регіонального та центрального рівнів. Для складання позовної заяви необхідно було довести можливість виробництва продукції, про постачання якої було вказано у податкових накладних. Отже, з огляду на вищевикладені обставини, у розпорядженні нового головного бухгалтера не було оригіналів первинної документації, з яких необхідно було зробити копії для оформлення позовної заяви.
Так, у відповідності до приписів ч. 1 ст. 160 КАС України, п. 4, п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. В позовній заяві зазначаються: 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Згідно із ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). До того ж, у відповідності до приписів ч. 5 ст. 94 КАС України часник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Отже, копії первинної документації для оформлення позову мали бути виготовлені з оригіналів, яких не було у розпорядженні Виробничо-комерційна фірма "Кварц" (приватна форма власності) з об`єктивних (незалежних від фірми) причин. З огляду на викладені вимоги чинного законодавства новий головний бухгалтер розпочала роботу з відновлення втраченої первинної документації Виробничо-комерційної фірми "Кварц" (приватна форма власності). Вказана діяльність була зупинена 24.02.2022 року у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, оскільки на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/202 від 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року (який не припинявся та досі триває). Після відновлення діяльності Виробничо-комерційної фірми "Кварц" (приватна форма власності) продовжились роботи з відновлення втраченої (вкраденої) первинної документації, які остаточно завершились жовтні - листопаді 2023 року, що й надало можливість звернутись до суду із цим адміністративним позовом.
Зазначені вище обставини у сукупності перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду. Виробничо-комерційна фірма "Кварц" (приватна форма власності) не мала можливості підготувати позовну заяву у відповідності до вимог процесуального законодавства у зв`язку із відсутністю необхідних документів, адже, саме на відсутність первинної документації посилалась комісія Головного управління ДПС в Одеській області приймаючи оскаржувані рішення. Таким чином, без доведення належними доказами обставин позову Виробничо-комерційна фірма "Кварц" (приватна форма власності) не могла вчасно звернутись до суду.
Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Проте, процесуальним законом передбачені певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.
Відповідно до статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 4 статті 122 КАС України визначено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Податковий кодекс не встановлює спеціального строку звернення до суду з позовом про оскарження рішень контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, тому до позовів платників податків про визнання протиправними рішень контролюючого органу про виключення з реєстру платника єдиного податку застосовуються загальні строки звернення до суду, визначені нормами статті 122 КАС України, а не Податкового кодексу.
Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 21.07.2022 року у справі №380/3951/20.
Предметом даного позову є оскарження рішень Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Одеській області: №3580839/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 01.09.2021; №3580841/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 01.09.2021; № 3580842/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 01.09.2021; № 3580840/21034486 від 28.122021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 01.09.2021; №3580845/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 8 від 01.09.2021; № 3580837/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 02.09.2021; №3580838/21034486 від 28.122021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 03.09.2021; № 3580847/21034486 від 28.122021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 16.09.2021; №3580843/21034486 від 28.122021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 17.09.2021; № 3580844/21034486 від 28.122021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 17.09.2021; № 3580846/21034486 від 28.122021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 17.09.2021; №3580848/21034486 від 28.122021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 17.09.2021; № 3580849/21034486 від 28.122021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 7 від 17.09.2021; № 3580850/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 01.10.2021; № 3580851 /21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 7 від 01.10.2021; № 3580852/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 06.10.2021; № 3580854/21034486 від 28.122021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 4 від 18.10.2021; № 3580855/21034486 від 28.122021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 18.10.2021; № 3580856/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 9 від 18.10.2021; № 3580853/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 20.10.2021; № 3627665/21034486 від 06.01.2022 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 21.10.2021.
Суддя з матеріалів позовної заяви встановила, що позивач скористався процедурою адміністративного оскарження, а саме подав до Державної податкової служби України скарги на двадцять три прийнятті рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області, яка приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
За результатами розгляду скарг Державна податкова служба України рішеннями залишила скарги ВКФ "Кварц" без задоволення, а саме: № 428/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580839/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 01.09.2021; № 512/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580841/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 01.09.2021; № 500/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580842/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 01.09.2021; № 476/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580840/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 01.09.2021; № 465/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580845/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 8 від 01.09.2021; № 501/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580837/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 02.09.2021; № 506/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580838/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 03.09.2021; № 517/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580847/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 16.09.2021; № 516/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580843/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 17.09.2021; № 524/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580844/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 17.09.2021; № 471/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580846/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 17.09.2021; № 472/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580848/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 17.09.2021; № 446/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580849/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 7 від 17.09.2021; № 444/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580850/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 01.10.2021; № 509/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580851/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 7 від 01.10.2021; № 498/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580852/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 06.10.2021; № 464/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580854/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 4 від 18.10.2021; № 463/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580855/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 18.10.2021; № 462/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580856/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 9 від 18.10.2021; № 461/21034486/2 від 06.01.2022 про залишення в силі рішення № 3580853/21034486 від 28.12.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 20.10.2021; № 2615/21034486/2 від 17.01.2022 про залишення в силі рішення № 3627665/21034486 від 06.01.2022 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 21.10.2021.
Враховуючи, що позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, слід застосовувати тримісячний строк звернення до суду в частині оскарження вказаних рішень.
Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Відповідно до ч.1, ч. 6 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
Згідно з ч.1, ч.2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Аналіз зазначених норм показав, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.
Обмеження строків звернення до адміністративного суду викликано, насамперед, специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Процесуальний строк звернення до суду передбачає забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.
Листом № 241 від 19.11.2021 ВКФ "Кварц" повідомляв Головне управління ДПС в Одеській області про втрату бухгалтерської документації.
Новий головний бухгалтер розпочала роботу з відновлення втраченої первинної документації ВКФ "Кварц", у тому числі документації щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг), що стосуються господарських відносин у податкових накладних, у реєстрації яких було відмовлено рішеннями комісії регіонального рівня Головного управління ДПС в Одеській області.
Вказана діяльність була зупинена 24.02.2022 року у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, оскільки на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/202 від 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року (який не припинявся та досі триває).
Після відновлення діяльності ВКФ "Кварц" продовжились роботи з відновлення втраченої (вкраденої) первинної документації, які остаточно завершились жовтні - листопаді 2023 року, що й надало можливість звернутись до суду із цим адміністративним позовом. Негативний вплив на темпи відновлення первинної документації мала нестабільна (у зв`язку із воєнним станом) робота контрагентів, від яких новий головний бухгалтер ВКФ "Кварц" мала отримувати втрачені документи.
Зазначені вище обставини у сукупності перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду.
ВКФ "Кварц" не мав можливості підготовувати позовну заяву у відповідності до вимог процесуального законодавства у зв`язку із відсутністю необхідних документів, адже, саме на відсутність первинної документації посилалась комісія Головного управління ДПС в Одеській області приймаючи оскаржувані рішення.
Таким чином, без доведення належними доказами обставин позову ВКФ "Кварц" не міг звернутись до суду.
Позивач вважає, що втрата документації (доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги) разом із військовою агресією Російської Федерації проти України (обставини, що зумовили неможливість своєчасного відновлення та збору доказів новим головним бухгалтером ВКФ "Кварц") можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду.
В постанові від 28.04.2020 року по справі №460/2864/18 Верховний суд зазначив, що суд повинен звертати увагу на усі доводи учасників справи, на тривалість строку, який пропущено, на поведінку учасників протягом цього строку, на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з підготовкою до звернення до суду тощо. Суд повинен всі ці обставини оцінювати в їх сукупності. Суд повинен гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.
Суд також враховує, що пунктом 3 Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (п.1), а також у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" (п.3).
Окрім зазначеного, судом враховуються також Укази Президента, якими продовжено дію воєнного стану в країні: від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023.
Також, суд враховує рішення Ради Суддів України від 24.02.2022 про вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні у мовах припинення повноважень ВРП та воєнного стану у зв`язку із збройною агресією з боку РФ та рекомендацій від 02.03.2022 щодо роботи судів в умовах воєнного стану, якими рекомендовано по можливості продовжувати процесуальні строки щонайменше до закінчення воєнного стану, позицію Верховного Суду від 04.03.2022 "Особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан", якою визначено, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.
Суд зазначає, що підприємство - позивач знаходиться на території Одеської області, яке постійно страждає від ракетних обстрілів з боку російської федерації.
Безумовно у таких умовах підприємство не має можливості належним чином та у повному обсязі здійснювати господарську діяльність, у тому числі своєчасно вирішувати всі питання пов`язанні із господарською діяльністю підприємства.
Слід також зазначити, що позивача протягом цього строку, вчиняв дії пов`язані з підготовкою до звернення до суду, що свідчить про його добросовісність.
Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення
У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі Беллет проти Франції (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop.42, пункт 36).
ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи Скордіно проти Італії, Ятрідіс проти Греції).
Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.
В абзаці 7 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 вказано, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.
У рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційними скаргами ОСОБА_4 , товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Еко-вугілля України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини першої статті 79 Закону України Про банки і банківську діяльність від 24 червня 2020 року № 6-р(ІІ)/2020 зазначено, що Конституційний Суд України вважає, що гарантування приписом частини другої статті 55 Конституції України кожному права на доступ до суду з метою оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень є вимогою принципу верховенства права. Такий доступ не означає автоматичної незаконності цих рішень, дій або бездіяльності, а спрямований на перевірку у судовому порядку їх законності та правомірності, що не лише забезпечує ефективний захист прав, свобод кожної особи, якої стосується неправомірна діяльність суб`єктів владних повноважень, а й сприяє підтримці законності та правопорядку в цілому шляхом виявлення та усунення нелегітимних проявів у такій діяльності.
Крім цього, Верховний суд у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 зазначив, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на вищезазначене, суд також вважає за необхідне зазначити, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи вищезазначене, а також вказані обставини позивачем у клопотанні, відсутності з боку позивача зайвих зволікань щодо звернення до суду з захистом порушених прав та інтересів, задля забезпечення конвенційного права позивача на звернення до суду із даним позовом, суд вважає поважними причинами пропуску строку звернення до суду позивача з даним позовом та приходить до висновку про задоволення останнього та визнання судом таких причин поважними.
Позовна заява підсудна Одеському окружному адміністративному суду, підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви відповідно до ст. 169 КАС України а також підстав для відмови у відкритті провадження у справі згідно зі ст. 170 КАС України не встановлено.
Зазначена позовна заява подана з додержанням вимог статей 159-161 КАС України.
Згідно приписів статті 12 та глави 10 КАС України вказана адміністративна справа підлягає розгляду у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до вимог ст.262 КАС України суд може розглянути справи в порядку спрощеного провадження, як в судовому засіданні з викликом сторін, так і без виклику сторін, за наявними справі матеріалами.
З врахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне призначити до розгляду зазначену справу в порядку спрощеного провадження без призначення судового засідання та виклику сторін на підставі матеріалів, поданих сторонами в порядку, передбаченому КАС України.
У разі необхідності, суд може призначити розгляд справи в судовому засіданні за клопотанням однієї зі сторін.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 12, 120, 160, 161, 171, 248, 257-262 КАС України, п.10 Розділу VII Перехідних Положень КАС України суддя,-
Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.
Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі.
Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
За відсутності клопотань від сторін про призначення судового засідання суд розгляне справу в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (у письмовому провадженні) на підставі матеріалів, наданих сторонами.
Роз`яснити сторонам, що подання заяв по суті справи (позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення) є правом учасників справи.
Встановити відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.
Відзив повинен відповідати вимогам ч.2,4 ст. 162 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи.
До відзиву додаються:1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи (розрахункова квитанція, опис вкладеного).
У разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст.162 КАС України).
Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.2 ст.261 КАС України у разі отримання відзиву на позов він має право подати до суду відповідь на відзив у п`ятиденний строк з дня отримання відзиву. Відповідь на відзив повинна відповідати вимогам ч.2,4 ст. 162 КАС України. Позивач зобов`язаний згідно з ч.2 ст.163, ч.3 ст.162 КАС України одночасно з надісланням (наданням) відповіді на відзив до суду копію відповіді на відзив та доданих до неї документів надіслати (надати) іншим учасникам справи.
До відповіді на відзив додаються:1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь на відзив; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до неї доказів іншим учасникам справи (розрахункова квитанція, опис вкладеного).
Встановити відповідачам п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана позивачу.
На підставі приписів п. 12 ч. 9 ст. 171 КАС України суд повідомляє суб`єкта владних повноважень про наявні в суді матеріали, які підлягають врученню суб`єкту владних повноважень як стороні, та про можливість їх отримання лише безпосередньо у суді.
Роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.79 КАС України учасники справи разом із заявами по суті справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Приписами ч. 1 ст. 149 КАС України встановлено, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.
Справа буде розглянута у строк не більше шестидесяти днів з дня відкриття провадження.
Копії ухвали разом з інформацією про права та обов`язки направити учасникам справи.
Справа розглядатиметься суддею одноособово.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Лебедєва