Справа № 420/28138/23
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за 29 невикористаних вихідних, святкових та неробочих днів, вирішив у задоволення адміністративного позову відмовити.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача, Військової частини НОМЕР_1 (Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку), в якій просив суд:

(1). Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку) в частині нездійснення нарахувань та виплат на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за 29 невикористаних вихідних, святкових та неробочих днів.

(2). Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 29 невикористаних вихідних, святкових та неробочих днів.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування позовних вимог вказав, що під час служби у відповідача, він безперервно виконував службові обов`язки без вихідних днів протягом тривалого часу, який значно перевищує встановлену норму робочого часу на тиждень, з врахуванням специфіки виконання завдань під час безпосередньої участі у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації. Через такі обставини позивачем не було використано 29 вихідних, святкових та неробочих днів. Позивачу не було надано відповідних днів відпочинку за невикористані 29 вихідних, святкових та неробочих днів, а також, як вбачається з грошового атестату, не сплачено відповідну грошову компенсацію у подвійному розмірі.

(б) Позиція Відповідача

20.11.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідачем зазначено, що норми Кодексу законів про працю України на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки питання оплати праці врегульоване спеціальними нормами, які не передбачають компенсації за виконання військових обов`язків понад встановлений службовий час.

ІІІ Процедура та рух справи

23.10.2023 р. ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

Судом встановлено, що позивач у період з 15.05.2023 р. по 17.09.2023 р. проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку), на посаді офіцера групи Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку.

Згідно з змістом позовної заяви, позивач зазначає, що відповідно до бойових розпоряджень начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку Позивач здійснював бойове чергування у вихідні дні, а саме:

у травні: 21.05, 22.05, 27.05, 28.05;

у червні: 03.06, 04.06, 10.06, 11.06, 17.06, 18.06;

у липні: 01.07, 02.07, 08.07, 09.07, 15.07, 16.07, 22.07, 23.07, 29.07, 30.07;

у серпні: 05.08, 06.08, 12.08, 13.08;

у вересні: 03.09, 09.09, 10.09, 16.09, 17.09.

Згідно з витягом з наказу начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) від 17.09.2023 року виключений із списків особового складу зонального відділу та всіх видів забезпечення.

Відповідно до довідок начальника фінансово-економічної служби Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку позивачу у спірних періодах нараховувалася додаткова грошова допомога та надбавка за особливості проходження служби у розмірі 68%.

IV. Джерела права та висновки суду

Згідно з ч. 4, ч. 6 ст. 10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на час виключення позивача із списків особового складу зонального відділу та всіх видів забезпечення) для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для військовослужбовців строкової військової служби і курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів та курсантів вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи, навчальних центрів (частин) - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем

Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всього особового складу, крім військовослужбовців, залучених до виконання службових обов`язків. Ці дні згідно з планами, а також вільний від занять час відводяться для відпочинку, проведення культурно-освітньої роботи, спортивних заходів та ігор. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, відповідний час для відпочинку надається командиром (начальником), як правило, протягом наступного тижня. Військовослужбовцям строкової військової служби, курсантам (слухачам) вищих військових навчальних закладів при виконанні обов`язків військової служби у зазначені дні час відпочинку встановлюється відповідним командиром (начальником).

Разом з тим, питання роботи у вихідні та святкові дні регулюються також і Кодексом законів про працю України.

Статею 73 КЗпП України встановлено святкові дні: 1 січня - Новий рік; 8 березня - Міжнародний жіночий день; 1 травня - День праці; 8 травня - День пам`яті та перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років; 28 червня - День Конституції України; 15 липня - День Української Державності; 24 серпня - День незалежності України; 1 жовтня - День захисників і захисниць України; 25 грудня - Різдво Христове; Робота також не провадиться в дні релігійних свят: один день (неділя) - Пасха (Великдень) один день (неділя) Трійця; 25 грудня - Різдво Христове.

Відповідно до ч. 3 ст. 73 КЗпП України, робота у святкові (неробочі) дні допускається: на безперервно діючих підприємствах, де припинення роботи неможливе через виробничо-технічні умови; у зв`язку з необхідністю обслуговування населення; у випадках, передбачених ст.71 КЗпП України.

Разом з тим, у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 73 згідно із Законом № 2136-IX від 15.03.2022, з урахуванням змін, внесених Законом № 2352-IX від 01.07.2022.

Згідно зі ст. 72 КЗпП України робота у вихідний день може компенсуватися за згодою сторін у грошовій формі в подвійному розмірі або наданням іншого дня відпочинку. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами ст.107 КЗпП України, зокрема у подвійному розмірі, але на бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КЗпП України, Кодекс законів про працю України регулює відносини працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Таким чином, Кодекс законів про працю України є загальним нормативно правовим актом, положення якого мають застосовуватись у разі, коли спеціальним законом не врегульоване те чи інше питання.

Разом з тим, суд зазначає, що спеціальною нормою, якою врегульовані питання проходження військової служби є, зокрема, Статут внутрішньої служби Збройних Сил України затверджений законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV.

Відповідно до абц. 1-2 ст. 203 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 року № 548-XIV, вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всього особового складу, крім військовослужбовців, залучених до виконання службових обов`язків. Ці дні згідно з планами, а також вільний від занять час відводяться для відпочинку, проведення культурологічної роботи, спортивних заходів та ігр. Офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, відповідний час для відпочинку надається командиром (начальником), як правило, протягом наступного тижня.

Також, згідно з абц. 1 п. 7 розділу І наказу Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства Оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» № 260 від 07.06.2018 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 р. за № 754/32197, (чинній на час виникнення спірних правовідносин), за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується.

Суд звертає увагу, що позивач у спірні періоди, за які просить здійснити компенсацію, виконував бойові чергування відповідно до бойових розпоряджень, виплата за які передбачена та регулюється Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Відповідно до довідок начальника фінансово-економічної служби Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку позивачу у спірних періодах нараховувалася додаткова грошова допомога та надбавка за особливості проходження служби у розмірі 68%.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується, а тому, як наслідок, грошова компенсація за вихідні, святкові та неробочі дні, які не використані під час виконання службових обов`язків під час проходження військової служби не передбачена.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

Отже, відповідачем доведені обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, та доказана правомірність оскаржуваного рішення, відповідно підстав для визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 (Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку) в частині нездійснення нарахувань та виплат на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за 29 невикористаних вихідних, святкових та неробочих днів, немає, отже немає підстав для задоволення позову повністю.

VI. Розподіл судових витрат

З урахуванням висновку суду про відмову у задоволенні позову суд не здійснює розподіл судових витрат.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 139, 244-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за 29 невикористаних вихідних, святкових та неробочих днів відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО

.