Справа № 420/27297/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач 2), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії від 31.05.2023 № 33, прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, а також Рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 27.07.2023 року протокол № 7, прийнятого комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 24.08.2023 року із зарахуванням до вислуги років періоду роботи на посаді учня докера - механізатора з 16.02.1996 року по 18.07.1996 року в Виробничо-перевантажувальному комплексі компанії «Бруклін-Київ ЛТД».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.08.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років надавши всі необхідні документи для призначення пенсії. Рішенням від 31.05.2023 року № 33 прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. г ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення через відсутність необхідного стажу за вислугу років. Крім того, Рішенням про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 27.07.2023 року протокол № 7, прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 16.02.1996 року по 17.07.1996 року на посаді учня докера-механізатора, оскільки розділом XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» посада учня докера - механізатора не передбачена. Позивач не погоджується з вказаними рішеннями, вважає їх протиправними та таким, що підлягають скасуванню, а тому звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 11.10.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду: оригіналу платіжного документу про сплату судового збору у розмірі 2147,20 грн.

До Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла зава про усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 11.10.2023 року.

Ухвалою від 30.10.2023 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/27297/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

14.12.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заперечуючи проти позову, відповідач 2 послався на те, що 24.08.2023 року позивач звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно норм ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». За принципом екстериторіальності матеріали заяви передані на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було розглянуто усі документи, які позивач надав до заяви та 31.05.2023 року винесено рішення за № 33 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років через відсутність необхідного спеціального стажу роботи станом на 11.10.2017 року. 27.07.2023 комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області розглянула заяву про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 для підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. За результатами розгляду заяви про підтвердження стаду роботи, комісією підтверджено право у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 18.07.1996 року по 31.12.2001 року на посаді докера механізатора на підприємстві виробничого перевантажувального комплексу Бруклін - Київ відповідно до пункту 2-1 розділу ХV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Період роботи учнем докера механізатора, з 16.02.1996 року по 17.07.1996 року підстав для зарахування до пільгового стажу немає, оскільки учня докера механізатора не передбачена. Відтак, станом на 11.10.2017 року стаж за вислугу років становить 19 років 11 місяців 14 днів, що є недостатнім для визначення права на пенсію. Згідно з документами, доданими до заяви про призначення пенсії та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 38 років 08 місяців 17 днів з них стаж, що дає право на пенсію за вислугу років становить 19 років 11 місяців 14 днів. На підставі вищевикладеного, оскільки не виконується вимога щодо тривалості спеціального стажу роботи на визначення законодавством дати (не менше ніж 20 років станом на 11.10.2017 року), то підстав для призначення пенсії за вислугу років для ОСОБА_1 законних підстав немає.

15.12.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача 2, в якій представник позивача заперечує проти позиції відповідача та наполягає на задоволенні позову.

Суд зазначає, що копію ухвали від 30.10.2023 року про відкриття провадження у справі була надіслана та доставлена відповідачу 1 в його електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд».

Однак, ні у визначений судом строк, ні станом на дату вирішення даної адміністративної справи відзиву на позовну заяву чи обґрунтованого клопотання про продовження строку для його подання до суду не надано.

Частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

27.07.2023 року Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду в Одеські області розглянула заяву про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 для підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

За результатами розгляду вказаної заяви комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято Рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 27.07.2023 року протокол № 7, яким вирішено:

- підтвердити ОСОБА_1 право у зарахуванні до пільгового стажу період роботи з 18.07.1996 року по 31.12.2001 року на посаді докера-механізатора на підприємстві виробничого перевантажувального комплексу «Бруклін-Київ» відповідно до пункту 2-1 розділу XV Закону України «Пре загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- відмовити ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 16.02.1996 року по 17.07.1996 року на посаді учня докера-механізатора, оскільки розділом XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» посада учня докера-механізатора не передбачена.

24.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Херсонській області із заявою про призначення пенсії. Разом з заявою позивачем було надано паспорт, РНОКПП, трудову книжку.

Органом, що приймає рішення за заявою позивача, за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 33 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Пункту 2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування через відсутність необхідного стажу за вислугу років. В рішенні зазначено, що станом на дату звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 24.08.2023року вік заявника 55 років 08 місяців 17 днів; страховий стаж особи становить 38 років 08 місяців 17 днів; станом на 11 жовтня 2017 року стаж за вислугу років становить 19 років 11 місяців 14 днів.

Дата Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в призначенні пенсії № 33 зазначена « 31.05.2023», вихідна дата документа зазначена « 01.09.2023».

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області жодних пояснень щодо вказаних розбіжностей не надано.

Не погоджуючись із Рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи та Рішенням про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні правовідносини регулюються, зокрема, законами України "Про пенсійне забезпечення", що прийнятий 05 листопада 1991 року та "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що набув чинності з 01 січня 2004 року.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на час його прийняття самостійно не визначав порядку та підстав для призначення пенсії за вислугу років, проте його прикінцеві положення передбачали можливість призначення такого виду пенсії за нормами Закону Україну "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до статті першої Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 року (надалі - Закон №1788), громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 51 Закону №1788, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Статтею 52 Закону №1788 передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, а також плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їзних, приміського і внутріміського сполучення).

Відповідно до пункту "г" ч. 1 ст. 55 Закону №1788 (до внесення змін Законом України №213-VIII від 02.03.2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення") передбачалось, що право на пенсію за вислугу років мають механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі; жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі.

Пунктом "г" ч. 1 ст. 55 Закону №1788 (після внесення змін Законом України №213) передбачалось, що право на пенсію за вислугу років мають механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Відповідно до абз.абз. 3-13 п. б ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у інок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

При цьому суд акцентує увагу, що статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою доповнено названий Закон згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, врегульовано питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, але жодним із пунктів цієї статті не врегульовано питання призначення пенсії за вислугу років докерам-механізаторам комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах , тобто, єдиним нормативно-правовим актом, що визначає право на призначення пенсії за вислугу років таким працівникам як був, так і залишався Закон України "Про пенсійне забезпечення" (п. "г" ст. 55 цього Закону).

11 жовтня 2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VIII, яким з 11 жовтня 2017 року Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" був доповнений новим розділом XIV1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян", яким визначено, зокрема, передбачені підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, а розділ XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV доповнено пунктом 2-1.

Згідно пункту 2-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Також, Законом № 2148-VІІІ були внесені зміни до пункту 16 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-XII, після внесених яких вказаний пункт викладений у наступній редакції: "До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".

Отже, враховуючи положення п.2-1 та п.16 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсія за вислугу років згідно положень пункту "г" статті 55 Закону України № 1788-XII може бути призначена особам, які мають стаж, необхідний для її призначення станом на 11 жовтня 2017 року.

Зміст наведеного правового регулювання свідчить, що відповідні умови для призначення пенсії за вислугу років мають визначатись на момент, передбачений законодавцем - на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 року (справа №1-13/2018 (1844/16, 3011/16)) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VІІІ, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII.

Слід зазначити, що змінами, внесеними Законом №213-VІІІ та Законом №911-VIII до оспорюваних положень Закону №1788 було:

-підвищено на п`ять років вік виходу на пенсію для жінок, зайнятих на визначених пунктами "а", "б", "в", "г", "д" статті 55 Закону №1788 роботах;

- підвищено на п`ять років загальний стаж роботи, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, для категорій працівників, визначених пунктами "а", "б", "в", "г", "д", "є" статті 55 Закону №1788 (зокрема для чоловіків змінено загальний стаж роботи з 25 років до 30 років).

-підвищено спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, для категорій працівників, визначених пунктом "а" статті 54, пунктами "д", "е", "ж" статті 55 Закону №1788.

Приписи п. "г" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII щодо необхідного спеціального стажу для призначення пенсії вказаній категорії робітників, а саме не менше 20 років на зазначеній роботі законодавцем не змінювались, та неконституційними не визнавались.

Також норма абзацу 2 п.16 розділу ХV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1058-1V, згідно якої положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (станом на 11.10.2017 року) мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії також неконституційною не визнавалась.

Відтак, при визначенні права особи на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону №1788-XII, пункту 2-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV має враховуватися спеціальний стаж роботи особи станом на 11 жовтня 2017 року, в даному випадку розмірі не менше 20 років.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006 визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника (далі - Порядок №18-1).

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, а також на осіб, яким призначено пенсію до набрання чинності цим Порядком (далі - робота, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років) (п. 2 Порядку № 18-1).

Відповідно до пунктів 3,4 Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Згідно з пунктом 6 Порядку №18-1 основними завданнями Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи (додаток 1) та прийняття рішень щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку; участь у підготовці методичних посібників з розгляду питань про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Для виконання покладених на Комісію завдань їй надається право: - заслуховувати на своєму засіданні особу, яка подала заяву про підтвердження стажу роботи (далі - заявник), або її законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально; - запрошувати на засідання як консультантів та експертів фахівців центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій; - отримувати від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку; - інформувати органи Пенсійного фонду України з питань, що входять до компетенції Комісії (пункт 7 Порядку №18-1).

Пунктом 8 Порядку №18-1 визначено, що засідання Комісії проводиться в міру потреби, але не рідше двох разів на місяць. Комісія правомочна приймати рішення за участю у засіданні не менше як 2/3 її членів.

Комісії повідомляють заявника про час, дату та місце розгляду заяви про підтвердження стажу роботи та розглядають її не пізніше двох місяців з дня звернення за підтвердженням стажу роботи. Рішення про результати розгляду заяви (додаток 2) приймається більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписується головою або його заступником. Рішення про результати розгляду заяви набуває чинності з моменту прийняття рішення (пункти 9,10 Порядку №18-1).

Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднані управління та головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та в отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи (пункт 12 Порядку №18-1).

Комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття направляють до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, а також повідомляють заявника про прийняте рішення (пункт 15 Порядку №18-1).

Отже у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, вирішення питання про зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників, віднесено до виключної компетенції Комісій при Головних управліннях Пенсійного фонду в областях.

Рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, є обов`язковими для органів пенсійного фонду України при виконанні покладених на них функцій.

Як встановлено судом, 27.07.2023 року комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області розглянула заяву про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 для підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

За результатами розгляду заяви про підтвердження стажу роботи, комісією підтверджено право у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 18.07.1996 по 31.12.2001 на посаді докера-механізатора на підприємстві виробничого перевантажувального комплексу Бруклін - Київ відповідно до пункту 2-1 розділу ХV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, рішенням комісії відмовлено позивачу у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 16.02.1996 року по 17.07.1996 року на посаді учня докера-механізатора, оскільки розділом XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» посада учня докера-механізатора не передбачена.

Матеріалами справи підтверджено, що у позивача в трудовій книжці зроблений запис про те, що позивач з 16.02.1996 року по 17.07.1996 року працював учнем докера-механізатора у Виробничому перевантажувальному комплексі компанії «Бруклін-Київ» та з 18.07.1996 року йому присвоєно кваліфікація докера-механізатора 3 класу.

Позивачем на підтвердження періоду роботи, який дає право на пенсію за вислугою років на розгляд комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області надавались архівна довідка департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 14.11.2022р. № 2507-К-11.1-21 та Архівна довідка від 03.07.2023 р. № 1525-К-11.1-21 із нарахованою заробітною платою ОСОБА_1 починаючи з січня 1996 року.

З архівної довідки департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 14.11.2022р. № 2507-К-11.1-21 вбачається (мовою оригіналу):

« ОСОБА_1 (таб. № НОМЕР_1 ), (так в документах) працював в ПП Бруклін-Київ (Підприємство з іноземною інвестицією виробничий перевантажувальний комплекс Бруклін-Київ ЛТД) (далі мовою оригіналів документів) (Комплексная бригада № 574):

- перше нарахування заробітної плати - 01.1996р. докер-механизатор, Комплексная бригада № 574, в колонці - ВРЕМЯ - 20.0.

- останнє нарахування заробітної плати -12.2001р. - докер-механизатор,

Комплексная бригада № 574, в колонці ВРЕМЯ- 20.0.

(підстава: розрахунково-платіжні відомості)

Заробітна плата нараховувалась в період з 01.1996р. по 12.2001р. включно.».

Однак комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області відмовляючи ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 16.02.1996 року по 17.07.1996 року на посаді учня докера-механізатора, лише зазначила, що посада учня докера-механізатора не передбачена, однак відповідач не надав оцінку умовам праці позивача на посаді учня докера-механізатора, не встановив чи відповідача робота учня докера-механізатора умовам роботи докера-механізатора та чи виконував позивач на посаді учня докера-механізатора роботу, яка відноситься до шкідливих умов, що є основним показником віднесення таких робіт до зарахування до спеціального стажу.

Незважаючи на наявність важелів та можливостей у відповідача, як суб`єкта владних повноважень щодо отримання необхідної інформації, відповідач не вчинив жодних дій при розгляді заяви позивача про підтвердження пільгового стажу передбачених пункт 7 Порядку №18-1, зокрема, не заслуховував на своєму засіданні особу, яка подала заяву про підтвердження стажу роботи; не запрошував на засідання як консультантів та експертів фахівців центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій; не запитував від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про передчасність та протиправність відмови відповідача у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 16.02.1996 року по 17.07.1996 року на посаді учня докера-механізатора.

В такому випадку належним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування Рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 27.07.2023 року протокол № 7, прийнятого комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області в частині відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 16.02.1996 року по 17.07.1996 року на посаді учня докера-механізатора та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 для підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах в частині періоду роботи з 16.02.1996 року по 17.07.1996 року на посаді учня докера-механізатора.

Щодо позовних позивача про визнання протиправним та скасування Рішення про відмову у призначенні пенсії від 31.05.2023 року № 33, прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося судом, рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, є обов`язковими для органів пенсійного фонду України при виконанні покладених на них функцій.

За таких обставин, позивачеві необхідно підтвердити періоди роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, на даному підприємстві комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Саме на підставі рішення комісії про підтвердження пільгового стажу роботи та інших документів, необхідних для призначення пенсії, управління Пенсійного фонду приймають рішення про призначення чи відмову у призначенні пенсії.

Враховуючи ту обставину, що комісією за результатами розгляду заяви про підтвердження стажу роботи, до подання позивачем заяви на призначення пенсії, було складено відповідне рішення щодо підтвердження стажу роботи позивача та відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 16.02.1996 року по 17.07.1996 року на посаді учня докера-механізатора, а іншого наявного стажу позивача не достатньо для відповідного призначення пенсії, то виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що відповідачем 2 правомірно прийнято Рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 31.05.2023 № 33 .

Поряд з тим суд зазначає, що позивач не позбавлений права у встановленому порядку, в разі підтвердження комісією стажу роботи позивача за період роботи з 16.02.1996 року по 17.07.1996 року на посаді учня докера-механізатора, повторно звернутися до відповідача із заявою про призначення пенсії з урахуванням цього стажу.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача належать до задоволення частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

На підставі викладеного, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна,83, м. Одеса, 65012, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 27.07.2023 року протокол № 7, прийнятого комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області в частині відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 16.02.1996 року по 17.07.1996 року на посаді учня докера-механізатора.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 для підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах в частині періоду роботи з 16.02.1996 року по 17.07.1996 року на посаді учня докера-механізатора, з урахуванням висновків суду в даній справі.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна,83, м. Одеса, 65012, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 09.02.2024 року.

Суддя Г. В. Лебедєва