Справа № 400/117/24
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 р. № 400/117/24
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. розглянув у порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, з дотриманням вимог передбачених ст.263 КАС України адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ в Миколаївській області щодо неврахування ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.1992 по 09.06.1998 на посаді водія в колгоспі ім. Коларова; 2) зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області зарахувати позивачу період роботи з 01.01.1992 по 09.06.1998; 3) зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 , з урахуванням періоду роботи в колгоспі ім. Коларова з 01.01.1992 по 09.06.1998, з 04.08.2023.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що отримує пенсію за віком. При призначенні пенсії за віком, позивачу безпідставно не враховано весь стаж згідно записів трудової книжки, а саме до страхового стажу не враховано періоди роботи позивача з 01.01.1992 по 09.06.1998 на посаді водія в колгоспі ім. Коларова. На переконання позивача, необґрунтоване неврахування зазначеного періоду його роботи до страхового стажу суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує його право на належний соціальний захист.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому відзиві обгрунтував свою позицію тим, що підставою не врахування періоду роботи позивача в колгоспі "Коларово" слугувало те, що наказ про прийняття на роботу датований 06.03.1992 року, надана позивачем архівна довідка №01-19/О-23 від 20.02.2023 про заробітну плату та кількість відпрацьований вихододнів не підтверджена первинними документами. В подальшому, за наслідками перевірки достовірності довідки про заробітну плату від 20.02.2023 № 01-19/О-23, встановлено розбіжності за листопад, грудень 1992 року між сумами, відображеними в довідці, та сумами зазначеними у накопичувальних відомостях нарахування заробітної плати за листопад, грудень 1992 року. Враховуючи встановлені перевіркою відхилення, Спільною комунальною установою Об`єднаний трудовий архів Воскресенської, Первомайської селищних рад та Галицинівської, Мішково - Погорілівської, Шевченківської сільських рад надано уточнюючу довідку про заробітну плату позивача №01-19/О-23 від 04.10.2023. Відповідно до акту про результати перевірки достовірності довідки про заробітну плату, виданої для призначення (перерахунку) пенсії №1400-0902-1/6461 від 06.10.2023 та уточнюючої довідки №01-19/О-23 від 04.10.2023 пенсійну справу позивача з 04.08.2023 року доопрацьовано розпорядженням від 24.01.2024. До страхового стажу позивача з 04.08.2023 зараховано період роботи в колгоспі Коларово з 01.01.1992 по 28.02.1998, з 01.04.1998 по 31.05.1998(докази надаємо). При цьому, не зараховано до загального стажу період роботи з 01.03.1998 по 31.03.1998 та 01.06.1998 по 30.06.1998, оскільки в довідці №01-19/О-23 від 04.10.2023 про заробітну плату не зазначено щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів).

Ухвалою від 13.02.2024 закрито провадження у справі №400/117/24 в частині позовних вимог щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 28.02.1998, з 01.04.1998 по 31.05.1998 на посаді водія в колгоспі ім. Коларова, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Суд розглянув справу 13.02.2023 в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, відповідно до вимог ст.263 КАС України.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04.08.2023 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

01.12.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо детального розрахунку його пенсії із зазначенням всіх її складових, коефіцієнтів та періодів роботи, врахованих для нарахування та виплати пенсії.

Головне управління ПФУ в Миколаївській області листом від 15.12.2023 №24137-23606/О-02/8-1400/23 надіслало позивачу дані щодо розрахунку його пенсії.

З наданих матеріалів позивачу стало відомо про не зарахування при призначенні йому пенсії періоду роботи в колгоспі ім. Коларово з 01.01.1992 по 09.06.1998 року до страхового стажу.

Відповідач у відзиві зазначив, що підставою не врахування періоду роботи позивача в колгоспі "Коларово" слугувало те, що наказ про прийняття на роботу датований 06.03.1992 року, надана позивачем архівна довідка №01-19/О-23 від 20.02.2023 про заробітну плату та кількість відпрацьований вихододнів не підтверджена первинними документами.

В подальшому, за наслідками перевірки достовірності довідки про заробітну плату від 20.02.2023 № 01-19/О-23, встановлено розбіжності за листопад, грудень 1992 року між сумами, відображеними в довідці, та сумами зазначеними у накопичувальних відомостях нарахування заробітної плати за листопад, грудень 1992 року.

Враховуючи встановлені перевіркою відхилення, Спільною комунальною установою Об`єднаний трудовий архів Воскресенської, Первомайської селищних рад та Галицинівської, Мішково - Погорілівської, Шевченківської сільських рад надано уточнюючу довідку про заробітну плату позивача №01-19/О-23 від 04.10.2023.

Відповідно до акту про результати перевірки достовірності довідки про заробітну плату, виданої для призначення (перерахунку) пенсії №1400-0902-1/6461 від 06.10.2023 та уточнюючої довідки №01-19/О-23 від 04.10.2023 пенсійну справу позивача з 04.08.2023 року доопрацьовано розпорядженням від 24.01.2024. До страхового стажу позивача з 04.08.2023 зараховано період роботи в колгоспі Коларово з 01.01.1992 по 28.02.1998, з 01.04.1998 по 31.05.1998(докази надаємо).

При цьому, не зараховано до загального стажу період роботи з 01.03.1998 по 31.03.1998 та 01.06.1998 по 30.06.1998, оскільки в довідці №01-19/О-23 від 04.10.2023 про заробітну плату не зазначено щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів).

Станом на час розгляду справи, відповідачем самостійно зараховано позивачу до страхового стажу період роботи позивача в колгоспі Коларово з 01.01.1992 по 28.02.1998, з 01.04.1998 по 31.05.1998, у зв`язку з чим провадження в цій частині закрито на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Підставою не зарахування до загального стажу періоду роботи позивача з 01.03.1998 по 31.03.1998 та 01.06.1998 по 30.06.1998, є те, що в довідці №01-19/О-23 від 04.10.2023 про заробітну плату не зазначено щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів).

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначені Законом України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон № 1788) та Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058).

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Також, суд встановлено, що у трудовій книжці позивача містяться запис №13 про прийняття позивача на посаду водія к колгосп ім. Коларова з 01.01.1992; запис №16 про звільнення позивача з колгоспу "Коларово" з 09.06.1998 року.

Як зазначалось вище, підставою не зарахування до загального стажу періоду роботи позивача з 01.03.1998 по 31.03.1998 та 01.06.1998 по 30.06.1998, було те, що в довідці №01-19/О-23 від 04.10.2023 про заробітну плату не зазначено щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів).

З цього, суд вважає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про зарахування стажу) за недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Європейський суд з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04, рішення від 20.10.2011 року) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Внаслідок невиконання колгоспом обов`язку щодо надання даних про мінімуми трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість вихододнів) позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за цей період роботи у вказаному колгоспі, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутність даних щодо кількості відпрацьованих вихододнів та встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання, не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача, зазначеного у його трудовій книжці..

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позову.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги повністю, суд використовуючи повноваження передбачені ч.2 ст.9 КАС України, самостійно визначає формулювання резолютивної частини судового рішення, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,549) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Миколаївській області щодо неврахування ОСОБА_1 періоду роботи з 01.03.1998 по 31.03.1998, з 01.06.1998 по 09.06.1998 на посаді водія в колгоспі ім. Коларова.

3. Зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, Миколаїв, 54008, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 01.03.1998 по 31.03.1998 та з 01.06.1998 по 09.06.1998 в колгоспі ім. Коларова, та перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 04.08.2023.

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 13.02.2024