Справа № 280/10185/23
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Справа № 280/10185/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 4 календарні роки 2019 - 2022 роки;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 4 календарні роки 2019 - 2022 роки та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати позивачу при звільненні з військової служби та виключенні зі списків особового складу суми грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня 2023 року;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня 2023 року, та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що проходила військову службу у ВЧ НОМЕР_2 у період з 29.12.2018 по 21.11.2023. При звільненні позивачці не було виплачено в повному обсязі одноразову допомогу за чотири повні календарні роки та компенсацію за не отримане речове майно. Позивачка вважає, що вона, як військовослужбовець, що звільнена з військової служби через сімейні обставини, за наявності вислуги 10 років і більше, має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абз. 10 п.2 ч.2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Крім того, позивач вважає, що в довідці про вартість речового майна, що належить до видачі, вказані суми не відповідають цінам вартості предметів обмундирування. Зазначає, що в довідці про вартість речового майна, право на яке позивач набула при проходженні служби, здійснене нарахування вартості речового майна пропорційно термінів його носіння, тим самим зменшений розмір грошової компенсації за неотримане під час служби речове майно. Посилається на те, що порівнюючи ціни на обмундирування, які зазначені у довідці на виплату позивачу при звільненні компенсації за неотримане речове майно, позивач встановила невідповідність цін вартості предметів обмундирування. Зазначає, що всупереч Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 (далі Порядок №178) застосовано при розрахунку компенсації ціни на речове майно станом не на 01.01.2023. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 11.12.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; витребувано від ВЧ НОМЕР_2 докази по справі.

22.12.2023 відповідач подав витребувані докази та відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260). Так, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу та звільняються зі служби за власним бажанням, іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, визначених Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, та мають вислугу десять календарних років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Отже, на думку відповідача, твердження позивача щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди при звільненні з військової служби в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 4 календарні роки 2019-2022 є безпідставними. Крім того, на підставі розпорядження начальника Центрального управління речового забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 27.12.2022 року №370/6/4/4455 позивачці була нарахована компенсація за неотримане речове майно в сумі 29068,80 грн із розрахунку цін станом на 01.01.2023 року. На даний час відповідач очікує фінансування для здійснення виплати позивачу відповідних сум. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходила військову службу у ВЧ НОМЕР_2 у період з 29.12.2018 по 21.11.2023.

Так, відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №346 від 29.12.2018 старшого прапорщика військової служби за контрактом, ОСОБА_2 , яка наказом командира НОМЕР_2 (по особовому складу) від 29.12.2018 №240-РС прийнята на військову службу за контрактом, призначена на посаду начальника аптеки фармацевта медичного пункту військової частини, укладено контракт на 3 (три) роки, що прибула з Василівського районного військового комісаріату міста Василівка Запорізької області для подальшого проходження служби.

Відповідно до витягу з Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №290 від 21.11.2023 майстер-сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_3 , начальника аптеки - фармацевта медичного пункту військової частини, звільнено в запас відповідно пункту 3 підпункту «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу)) частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року (зі змінами). З 21.11.2023 виключити із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направити до Комунарського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Запоріжжя.

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 (зі змінами):

Виплатити грошову премію у розмірі 505,00% за період з "01" по "21" листопада 2023 року в повному обсязі.

Виплатити надбавку у розмірі 65% за особливості проходження служби за період з "01" по "21" листопада 2023 року в повному обсязі.

Виплатити компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій (відповідно до пункту 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (зі змінами)) за період з 2020 по 2023 поки у кількості 56 днів.

Виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 рік у кількості 45 днів.

Виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік у кількості 45 днів.

Виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік у кількості 28 днів.

Відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським іа їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами), окремого рішення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року №912/з/29, наказу Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44, окремого доручення Міністра оборони України від 06 березня 2023 року №5718/з:

Додаткову винагороду на період дії воєнного стану за період з "01" по "21" листопада 2023 року не виплачувати (не знаходилась в районі ведення воєнних (бойових) дій).

Виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за 4 (чотири) повних календарних років служби.

Календарна вислуга років станом на 21.11.2023 року складає 26 років 05 місяців 01 день.

Пільгова вислуга років станом на 21.11.2023 року складає 00 років 10 місяців 00 днів.

Загальна вислуга років станом на 21.11.2023 року складає 27 років 03 місяці 01 день.

Сторони не заперечують, що 06.11.2023 позивач звернулась до командира ВЧ НОМЕР_2 з рапортом щодо виплати грошової компенсації вартості за речове майно, яке не було отримано під час проходження служби.

Згідно Довідки №262 про вартість речового майна, що належить до видачі майстер-сержанту ОСОБА_4 , від 08.11.2023, загальна вартість компенсації за неотримане речове майно становить 29 068,80 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 4 роки, а також не погоджуючись з сумою компенсації вартості за не отримане речове майно, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону №2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ (в редакції чинній на дату звільнення позивача з військової служби) визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби:

у зв`язку із закінченням строку контракту;

за віком;

у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця);

у зв`язку із виявленням однієї з підстав, зазначених у пунктах 1 і 9 частини другої статті 31 Закону України "Про розвідку";

з підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку";

у зв`язку з неможливістю призначення на іншу посаду в разі прямого підпорядкування близькій особі;

у зв`язку з відкликанням мандата на право здійснення військової капеланської діяльності;

через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу);

за угодою сторін - у разі набуття військовослужбовцем права на пенсію за вислугу років.

З аналізу процитованих норм вбачається, що у випадку звільнення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу) з військової служби, у тому числі, через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу), такі військовослужбовці мають права на одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше. При цьому, розмір такої одноразової грошової допомоги для такої категорії військовослужбовців знаходиться в прямій залежності від кількості повних календарних років їх служби.

Суд зауважує, що Законом України №2169-IX від 01 квітня 2022 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо звільнення від військової служби деяких категорій громадян» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII, який визначає підстави припинення (розірвання) контракту та звільнення військовослужбовців з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану, доповнено підпунктом "г".

Так, згідно з пп. "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

У ході розгляду справи судом встановлено, що наказом №290 від 21.11.2023 позивача виключено із списків особового складу та знято всіх видів забезпечення ВЧ НОМЕР_2 у зв`язку із звільненням з військової служби в запас за пп. «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII.

Вислуга років позивача станом на 21.11.2023 становила: календарна 26 років 05 місяців 01 день; пільгова 00 років 10 місяців 00 днів; всього - 27 років 03 місяці 01 день.

Отже, враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач як військовослужбовець, яка звільнена з військової служби (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) через сімейні обставини або інші поважні причини, за наявності вислуги років 26 років 05 місяців 01 день календарних років, має право на одноразову грошову допомогу, передбачену п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Разом з тим, відповідач при звільненні позивача з військової служби 21.11.2023 та при проведенні з нею повного розрахунку грошового забезпечення, виплатив одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що суперечить положенням Закону №2011-ХІІ.

При цьому суд відхиляє посилання відповідача на положення пункту 3 розділу XXXII Порядку №260, відповідно до якого особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу та звільняються зі служби за власним бажанням, іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, визначених Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, та мають вислугу десять календарних років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Суд враховує, що відповідно до частини 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

У спірному випадку суд застосовує положення Закону №2011-ХІІ як правового акта вищої юридичної сили.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач при звільненні з військової служби набула право на отримання передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше.

При цьому, позивачем помилково заявлено про визнання протиправною бездіяльності відповідача в цій частині публічно-правового спору, оскільки за встановленими обставинами справи відповідач нарахував та виплатив позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, однак у неналежному розмірі, що свідчить про вчинення ним активних дій з порушенням встановленого законом порядку.

Таким чином, в межах спірних правовідносин відповідачем допущено протиправні дії щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у меншому розмірі, а не бездіяльність, а тому обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є помилковим.

З метою відновлення порушеного права наявні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 4 повні календарні роки служби, з урахуванням виплачених сум.

Щодо позовних вимог в частині грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня 2023 року, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 9-1 Закону №2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначає Порядкок №178.

Відповідно до пунктів 2-5 Порядку №178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Отже, чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини, при цьому, вартість речового майна, що належить до видачі, визначається, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня поточного року.

Наказом Міністра оборони України 29.04.2016 №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 р. за № 767/28897, затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (далі Інструкція) та Норми забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період (далі Норми).

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку №178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку №178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Перелік предметів із визначенням заготівельної вартості на початку кожного року Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України (ДДЗ та ПМР) надає до Центрального управління речового забезпечення Тилу Командування Сил логістики Збройних Сил України (ЦУРЗ).

ЦУРЗ відповідно до наданих цін ДДЗ та ПМР складає довідник цін, який доводиться до військових частин і установ для проведення розрахунків виплати грошової компенсації.

Розділом V Інструкції №232 визначено особливості речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил в особливий період, які передбачають, що речове майно відпускається органам військового управління, з`єднанням, військовим частинам, кораблям, військовим навчальним закладам, установам і організаціям Збройних Сил та Міністерства оборони, закладам охорони здоров`я, військовим медичним частинам і підрозділам Збройних Сил, Міністерства оборони та інших, утворених відповідно до законів України військових формувань, підпорядкованих органам військового управління Збройних Сил в особливий період (далі - заклади охорони здоров`я, військові медичні частини і підрозділи), у встановленому законодавством порядку та відповідно до Норм на особливий період і норм утримання цього майна на одного військовослужбовця (працівника) у військових частинах або на одне ліжко у закладах охорони здоров`я, військових медичних частинах і підрозділах.

Строків експлуатації (носіння) речового майна в угрупованнях військ (сил), які безпосередньо беруть участь у бойових діях (спеціальних операціях) під час збройного конфлікту, в антитерористичній операції та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації (далі - діючі угруповання військ (сил)), не встановлюються. Майно знаходиться в експлуатації (носінні) до повного зношення. Майно знаходиться в експлуатації до повного зношення. У разі знищення або приведення його в непридатний стан це речове майно замінюється на нове.

У військових частинах, які не входять до складу діючих угруповань військ (сил), речове майно видається за встановленими строками носіння (експлуатації).

Судом встановлено, що згідно з довідкою начальника речової служби ВЧ НОМЕР_2 «Про вартість речового майна, що належить до видачі майстер-сержанту ОСОБА_1 » від 08.11.2023 №262, доданою до позову, загальна сума грошової компенсації за неотримане речове майно становить 29 068,80 грн.

Слід звернути увагу, що представником відповідача до відзиву було долучено Довідник цін на предмети речового майна, які належать до видачі згідно норм забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, станом на 01.01.2023, підписаний начальником ЦУРЗ, начальником управління забезпечення речовим майном заступником начальника ЦУРЗ, заступником начальника фінансово-економічного управління Командування Сил логістики Збройних Сил України, з урахуванням якого проведено розрахунок вартості речового майна, що належить до видачі позивачу.

Зміст Довідки від 08.11.2023 №262 у порівнянні з Довідником цін станом на 01.01.2023, з урахуванням Норм, свідчить про те, що відповідачем застосовано закупівельні ціна саме станом на 01.01.2023, що свідчить про хибність відповідних посилань позивача.

Позивачем не спростовано викладений в Довідці від 08.11.2023 №262 розрахунок компенсації вартості речового майно, а її аргументи в обґрунтування позову в цій частині зводяться до твердження про те, що порівнюючи ціни на предмети обмундирування, які зазначені в довідці, позивач установила невідповідність цін вартості предметів обмундирування. Водночас, позивач не вказує об`єкт порівняння цін, не наводить посилань на закупівельну вартість станом на 01.01.2023, яку вона вважає вірною, та джерело відповідної цінової інформації.

При цьому, суд відхиляє посилання позивача на постанови Верховного Суду від 23.08.2019 у справі № 2040/7697/18, від 14.11.2018 у справі № 809/1488/16, оскільки такі прийняті за інших фактичних обставин, адже за обставинами згаданих справ суди встановили, що нарахування компенсації вартості неотриманого речового майна проведено за цінами минулих років на предмети речового майна, водночас, у даній справі відповідачем надано докази, які підтверджують, що відповідний розрахунок проведено за цінами станом на 1 січня року, в якому виникло право на виплату, тобто станом на 01.01.2023.

Отже, виходячи з підстав позову, суд дійшов висновку необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», інших судових витрат не заявив, відтак розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за чотири повні календарні роки служби, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Військова частина НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 12.02.2024.

Суддя М.О. Семененко