Справа № 320/48130/23
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року №320/48130/23

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Діски А.Б.,

за участі секретаря судового засідання Руденко Д.О.,

представників позивача Саричева Д. Д., Синюк О. М.,

представника відповідача Молчан О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОфісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 13/15, )
доДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 23, )
провизнання протиправним та скасування постанови,
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:

- ОСОБА_1 ;

встановив:

Офіс Генерального прокурора звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про результати перевірки законності виконавчого провадження від 28 листопада 2023 року у виконавчому провадженні №72872557.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судом наразі не прийнято рішення про зобов`язання компетентної посадової особи Офісу Генерального прокурора вчинити дії щодо виключення з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_1 у кримінальних провадженнях №0000522 від 21.06.2019 та № 0000019 від 17.07.2020. Також відсутнє судове рішення про зобов`язання компетентної посадової особи Офісу Генерального прокурора вчинити дії щодо виключення з усіх кримінальних проваджень, зареєстрованих у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань таких відомостей. Позивач зазначає, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.07.2023 про відмову у роз`ясненні судового рішення не набрала законної сили, а тому відповідач безпідставно посилається на дослідження Печерським судом міста Києва обставин, викладених у листі Офісу Генерального прокурора від 05.10.2023, врахованих державним виконавцем при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 72872557 від 10.11.2023, та безпідставно констатував відсутність обставин виключення з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей про набуття ОСОБА_1 статусу підозрюваного.

А тому оскаржувана постанова, на думку позивача, є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.12.2023, відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження у судовому засіданні, з урахуванням положень статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що заступником директора Департаменту начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при прийнятті оскаржуваної постанови повністю досліджено матеріали виконавчого провадження та з урахуванням фактів, встановлених Печерським районним судом міста Києва, в ухвалах від 01.10.2020 та від 10.07.2023 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки позивачем рішення суду фактично не виконано. При цьому представник відповідача вказує, що будь-яких рішень з приводу апеляційної скарги позивача не приймалось, а тому вважає, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.07.2023 набрала законної сили в силу вимог ст. 532 Кримінального процесуального кодексу України.

Також відповідач у відзиві на позовну заяву наголошував, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Третьою особою подано письмові пояснення, в яких проти задоволення позовних вимог заперечує, виходячи з тих підстав, що позивачем не виконано ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року у справі №757/32952/20-к, на підставі якої відкрито виконавче провадження, а тому оскаржувана постанова заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є правомірною та скасуванню не підлягає.

Крім того, третя особа в письмових поясненнях просить закрити провадження у справі, обґрунтовуючи це тим, що за своєю суттю та змістом справа №320/48130/23 не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки жодним нормативним актом не визначено право позивача на звернення до суду з такими позовними вимогами.

У судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.

Третя особа у судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.10.2020 у справі № 757/32952/20-к задоволено скаргу адвоката Зайця А.В. в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 , зобов`язано компетентну посадову особу Офісу Генерального прокурора вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_1 , у кримінальному провадженні № 0000046 від 25.02.2014, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції Закону України від 05.04.2001 № 2341-ІІІ), ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 109 (в редакції Закону України від 07.10.2014 № 1689-VIII), ч. 2 ст. 369-2 (в редакції Закону України від 22.11.2018 №2617-VIII), ч. 2 ст. 344 КК України. Вказана ухвала набрала законної сили в жовтні 2020 року.

Прокурором Офісу Генерального прокурора до Печерського районного суду м. Києва 23.06.2023 подано заяву про роз`яснення ухвали слідчого судді від 01.10.2020, оскільки судове рішення є не зрозумілим, в тому числі в частині виключення відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_1 , які у кримінальному провадженні № 0000046 відсутні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.07.2023 у задоволенні цієї заяви відмовлено.

Ухвалу про відмову у роз`ясненні судового рішення оскаржено прокурором в порядку ч. 4 ст. 380 КПК України до Київського апеляційного суду. Рішення за наслідками апеляційного перегляду на час розгляду справи судом не прийнято.

У подальшому, 12.07.2023 Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі № 757/32952/20-к щодо примусового виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 01.10.2020.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.09.2023 відкрито виконавче провадження № 72872557.

Відповідно до цієї постанови Офісу Генерального прокурора надано десять робочих днів на виконання рішення суду.

Також 25.09.2023 державним виконавцем винесено постанови про стягнення виконавчого збору у сумі 26 800 грн та витрат виконавчого провадження у сумі 285, 70 грн.

Офіс Генерального прокурора листом від 05.10.2023 вих. № 14/1-33071-14 повідомив виконавця про повне та фактичне виконання рішення суду. На підтвердження виключення у кримінальному провадженні № 20000046 від 25.02.2014 в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_1 додано відповідні витяги з реєстру.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 10.11.2023 прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся зі скаргою від 20.11.2023 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження у порядку ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у період з 27.11.2023 по 28.11.2023 проведено перевірку законності дотримання державним виконавцем вимог чинного законодавства України при здійсненні виконавчих дій з примусового виконання у виконавчому провадженні № 72872557, за наслідками якої прийнято постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження від 28.11.2023, якою скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 10.11.2023 про закінчення виконавчого провадження №72872557 та зобов`язано головного державного виконавця Берегових В. С. забезпечити подальше проведення вчинення дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою головного державного виконавця від 28.11.2023 відновлено виконавче провадження № 72872557 (а.с. 67-68).

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду за захистом своїх прав.

Щодо строку звернення до суду, суд зазначає, що такий позивачем пропущено не було, оскільки згідно реєстраційних даних, які містяться на супровідному листі від 28.11.2023 (а.с. 61) позивачем оскаржуване рішення було отримано 13.12.2023. При цьому з позовною заявою Офіс Генерального прокурора звернувся до суду 19.12.2023, тобто у визначений ч. 2 ст. 287 КАС України строк.

Суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на ту обставину, що позивач мав дізнатися про винесену постанову заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про результати перевірки законності виконавчого провадження від 28.11.2023 у виконавчому провадженні №72872557 ще 28.11.2023 з даних автоматизованої системи виконавчого провадження.

Так, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язку сторони виконавчого провадження відслідковувати усі прийняті у виконавчому провадженні рішення в автоматизованій системі виконавчого провадження. Крім того оскаржувану постанову винесено вже після закінчення виконавчого провадження і доказів того, що позивача було повідомлено про проведення перевірки виконавчого провадження суду надано не було.

Згідно вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром.

Відповідачем не надано суду належних доказів отримання позивачем оскаржуваного рішення в інший, ніж 13.12.2023, день.

Більше того, питання повернення позовної заяви врегульовано нормами статті 169 КАС України. КАС України не передбачає можливості повернення позовної заяви після відкриття провадження у справі.

З огляду на викладене, зважаючи на зазначені представником відповідача обгрунтування, клопотання про повернення позовної заяви задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання третьої особи про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (стаття 2 КАС України).

Адміністративна справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (абз. 2 п. 2 ст. 4 КАС України).

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Тобто однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

У даному випадку позивач звертається до суду не з метою реалізації своїх владних чи представницьких повноважень, а як сторона виконавчого провадження. А тому такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, визначеного ст. 287 КАС України.

Отже, клопотання третьої особи про закриття провадження у справі суд вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що, відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі також - Закон №1404).

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

На підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 КАС України виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з абзацами 1, 2 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз викладених правових норм надає підстави вважати, що законодавством регламентовано інститут адміністративного контролю законності виконавчого провадження, у межах якого начальник відділу державної виконавчої служби уповноважений здійснювати перевірку виконавчого провадження, яке перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі та в разі виявлення порушень вимог Закону, своєю постановою скасувати постанову державного виконавця та зобов`язувати його провести відповідні виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

При цьому, суд акцентує увагу, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю, має право скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, лише у разі, якщо вони суперечать вимогам закону.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, заступник директора Департаменту начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняв рішення про передчасність прийнятої державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження.

При цьому таке рішення обґрунтоване тим, що обставини, які стали підставою для закінчення виконавчого провадження та які були зазначені у листі Офісу Генерального прокурора від 05.10.2023 вих. № 14/1-33071-14, вже досліджувались Печерським районним судом міста Києва як при прийнятті самої ухвали Печерського районного суду міста Києва від 01.10.2020 у справі № 757/32952/20-к, на підставі якої був виданий виконавчий лист, так і при вирішенні питання про роз`яснення такого судового рішення в ухвалі суду від 10.07.2023. І при цьому, в обох випадках суд у своїх рішеннях прямо констатував відсутність обставин виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про набуття ОСОБА_1 статусу підозрюваного, що фактично свідчить про невиконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 01.10.2020 у справі № 757/32952/20-к вже понад як 2 роки (що встановлено судом в ухвалі суду від 10.07.2023).

Відповідач, обгрунтовуючи прийняте рішення, навів зміст листа позивача, скарги третьої особи та ухвал Печерського районного суду міста Києва від 01.10.2020 та від 10.07.2023. Та фактично зробив висновки про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження шляхом аналізу ухвал Печерського районного суду міста Києва від 01.10.2020 та від 10.07.2023.

Проте, варто зазначити, що приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець навів мотивування прийняття такого рішення з посиланням на витяги з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, згідно яких державним виконавцем не встановлено даних про дату та час повідомлення про підозру за ч. 1 ст.255, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 369-2, ч. 2 ст. 344 КК України ОСОБА_1 (а.с. 199-200).

Водночас, з оскаржуваного рішення не вбачається, що відповідачем досліджувались та оцінювались вказані документи. Так само оскаржуване рішення не містить відомостей про те, що відповідачем надавалась оцінка і поданим скаржником на спростування висновків державного виконавця документів.

Більше того, суд зазначає, що Київським апеляційним судом призначено до розгляду апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 10.07.2023 про залишення без задоволення заяви прокурора про роз`яснення ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.10.2020 (а.с. 148-157 Т. 2).

Згідно вимог ч. 4 ст. 380 Кримінального процесуального кодексу України ухвалу про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні може бути оскаржено в апеляційному порядку особою, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасниками судового провадження.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 532 Кримінального процесуального кодексу України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

А тому та обставина, що відповідачем покладено в основу прийнятого рішення висновки суду, викладені у судовому рішенні, що не набрало законної сили, з огляду на те, що будь-якої оцінки документів, які стали підставою для закінчення виконавчого провадження, так і документів, на які посилається третя особа, як на обґрунтування невиконання ухвали суду Офісом Генерального прокурора, відповідач не надавав, свідчить про те, що оскаржуване рішення прийнято необгрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та не відповідає вимогам правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині його скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, для повного захисту порушеного права позивача, суд у відповідності до ст. 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зазначає, що належним способом захисту порушених прав є скасування рішення відповідача про результати перевірки законності виконавчого провадження від 28.11.2023 у виконавчому провадженні №72872557 та зобов`язання відповідача повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 22.11.2023 вх. № та прийняти вмотивоване рішення по суті скарги.

З огляду на задоволення позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2684 грн., сплаченого позивачем за подання позовної заяви згідно платіжної інструкції від 15.12.2023 (а.с. 29)

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд

в и р і ш и в:

У задоволенні клопотання представника відповідача про повернення позовної заяви відмовити.

У задоволенні клопотання третьої особи про закриття провадження у справі відмовити.

Постанову заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про результати перевірки законності виконавчого провадження від 28 листопада 2023 року у виконавчому провадженні №72872557 скасувати.

Зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 22.11.2023 вх. № та прийняти вмотивоване рішення по суті скарги.

Стягнути на користь Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 13/15, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 2684 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 23, ).

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.