Справа № 500/8110/23
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2024-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/8110/23

13 лютого 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у не здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років на 1 відсоток розміру пенсії за віком, але не більше як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із збільшенням йому розміру на 1 відсоток розміру пенсії за віком, але не більше як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності, як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок загального захворювання, відповідно до відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV). Позивач неодноразово звертався, в тому числі і на Урядову гарячу лінію, до Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо розміру пенсії, а саме про перерахунок пенсії за кожний повний рік страхового стажу. Згідно отриманих відповідей пенсія ОСОБА_1 розрахована із середнього заробітку за даними персоніфікованого обліку відповідно до наявного стажу з 01.07.2000 по 30.06.2011. Страховий стаж складає 37 років 05 місяців 19 днів, в тому числі 26 років 09 місяців 09 днів наявний стаж, 10 років 08 місяців 10 днів додатковий стаж (період з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку), який відповідно до ст.24 Закону №1058-IV зараховується до страхового стажу для обчислення пенсії за віком з якої визначається розмір пенсії по інвалідності.

Позивач вказує, що показник його понаднормового стажу не змінюється та, як в 2020 році, так і в 2023 році, становив 2 роки. В липні 2022 року для непрацюючих пенсіонерів повинен був відбутися перерахунок мінімального та максимального розміру пенсії за віком, доплати за понаднормовий стаж у зв`язку з підвищенням розміру прожитковою мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

На думку позивача, відповідачем безпідставно не здійснено перерахунку пенсії ОСОБА_1 за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років на 1 відсоток розміру пенсії за віком, але не більше як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 25.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області подано до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивачу виплачується доплата згідно ст.28 Закону №1058-IV за 2 роки понаднормового стажу у розмірі 41,86 грн. Позивач вказує на те, що показник понаднормового стажу у розмірі 2 років не змінюється в 2020 році і в 2023 році, проте він не надавав жодних документів та не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про те, що його страховий стаж збільшився. Також у реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості про збільшення страхового стажу позивача/сплату страхових внесків, що могло б стати підставою для збільшення розміру доплати за понаднормовий стаж згідно ст.28 Закону №1058-IV.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звертає увагу на те, що у документах які надав сам позивач, міститься інформація про те, що йому проводився перерахунок пенсії, зокрема у відповіді на звернення від 14.01.2020 вказано, що пенсія позивача станом на 01.01.2020 становила 2392,77 грн., доплата за понаднормовий стаж 32,76 грн., а у відповіді на звернення від 02.08.2023 вказано, що пенсія позивача становить 4011,06 грн., доплата за понаднормовий стаж 41,86 грн. Таким чином в документах містяться дані про збільшення розміру пенсії позивача, що свідчить про проведення перерахунку пенсії. Водночас позивач не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про здійснення перерахунку чи з інших питань викладених в позовних вимогах, а всі надані до суду позивачем додатки розглядались в порядку звернення та носять інформаційний характер.

У відповіді на відзив позивач вказав, що твердження відповідача, що ОСОБА_1 не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про те, що його страховий стаж збільшився, є безпідставними. Позивач неодноразово звертався, в тому числі і на Урядову гарячу лінію, до Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо розміру пенсії, а саме про перерахунок пенсії за кожний повний рік страхового стажу. Про це свідчать відповіді, надані відповідачем.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок загального захворювання згідно із Законом № 1058-IV.

На звернення ОСОБА_1 щодо розміру пенсії, яке надійшло з Урядової гарячої лінії, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 21.01.2020 №30-37/Д-02/8-1900/20 повідомило, що розмір пенсії обчислено із середньомісячного заробітку за період роботи за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, з 01.07.2000 по 30.06.2011. Страховий стаж становить 37 років 5 місяців 9 днів, в тому числі додатковий стаж 10 років 8 місяців 10 днів. Розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 становить 2392,77 грн., а саме:

2392,77 грн. основний розмір пенсії по інвалідності, обчислений в розмірі 90% пенсії за віком, який становить 2658,63 грн. (4404,35,03*1,59339*0,37417, де 4404,35 показник середньої заробітної плати, 1,59339 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за період роботи за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, з 01.07.2000 по 30.06.2011, 0,37417 коефіцієнт страхового стажу із врахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1 %);

32,76 грн. доплата за 2 роки понаднормативного стажу (1452,00*2%).

На звернення ОСОБА_1 щодо розміру пенсії, яке надійшло з Урядової гарячої лінії, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 15.08.2023 №7127-7270/Д-02/8-1900/23 повідомило, що розмір пенсії обчислено із середньомісячного заробітку за період роботи за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, з 01.07.2000 по 30.06.2011. Страховий стаж становить 37 років 5 місяців 9 днів, в тому числі наявний стаж 26 років 9 місяців 9 днів, додатковий стаж 10 років 8 місяців 10 днів. Починаючи з 01.03.2023, розмір пенсії за віком ОСОБА_1 складає 4456,73 грн., а саме:

4414,87 грн. основний розмір пенсії (7405,03*1,59339*0,37417, де 7405,03 показник середньої заробітної плати, 1,59339 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за вищевказані періоди роботи, 37417 коефіцієнт страхового стажу із врахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1 %);

41,86 грн. доплата за 2 роки понаднормативного стажу (2093,00*2%).

Аналогічного змісту Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області надіслано лист від 03.10.2023 № №8869-9020/КО-02/8-1900/23, на чергове звернення ОСОБА_1 щодо розміру пенсії, яке надійшло з Урядової гарячої лінії.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача у не здійсненні перерахунку пенсії за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років на 1 відсоток розміру пенсії за віком, але не більше як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон №1058-IV.

Зі змісту ст.5 Закону №1058-IV слідує, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону №1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно ч.1 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону (ч.1 ст.30 Закону №1058-IV).

У відповідності до ч.1 ст.33 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону № 1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За приписами ч.1 ст.28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Предметом оскарження у даній справі є бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у не здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років на 1 відсоток розміру пенсії за віком, але не більше як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії.

Як встановлено судом, страховий стаж ОСОБА_1 становить 37 років 5 місяців 9 днів.

Так, позивач має 2 роки понаднормового страхового стажу, що не заперечується відповідачем.

З матеріалів справи видно, що на звернення ОСОБА_1 щодо розміру пенсії, які надійшли з Урядової гарячої лінії, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило, що доплата за 2 роки понаднормативного стажу становить: станом на 01.01.2020 32,76 грн. (1452,00*2%) та станом на 01.03.2023 41,86 грн. (2093,00*2%).

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" визначено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2020 складає 1638,00 грн.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" визначено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2023 складає 2093,00 грн.

Слід відмітити, що доплата за 2 роки понаднормативного стажу станом на 01.01.2020 у розмірі 32,76 грн., розрахована виходячи з прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, тобто 1638,00 грн., а не 1452,00 грн., як помилково зазначено відповідачем (1638,00*2% = 32,76).

Враховуючи приписи ст.28 Закону № 1058-IV, суд погоджується з розрахунком відповідача доплати за понаднормовий час ОСОБА_1 , оскільки пенсія позивача дійсно має збільшуватись за кожний повний рік страхового стажу на 1 відсоток, але не більше ніж на 1 відсоток розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У даному випадку 2% від прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2023, який складає 2093,00 грн. При цьому, розмір доплати визначається виходячи з обчисленої пенсії, якщо розмір пенсії, обчислений за формулою, не перевищує прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Таким чином, оскільки розмір пенсії позивача, обчислений за формулою перевищує прожитковий мінімум, то доплата розраховується виходячи з прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, що і було зроблено відповідачем.

За вказаних обставин, доводи позивача про непроведення перерахунку йому доплати за понаднормовий стаж у зв`язку з підвищенням розміру прожитковою мінімуму для осіб, які втратили працездатність, є помилковими.

Що стосується твердження позивача, що показник понаднормового стажу не змінюється та, як в 2020 році, так і в 2023 році, становив 2 роки, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-ІV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Аналіз ч.4 ст. 42 Закону №1058-IV свідчить, що цією нормою встановлено можливість перерахунку пенсії застрахованій особі, яка продовжувала працювати, з урахуванням додатково набутого нею страхового стажу.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону № 1058-ІV звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Отже, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду у встановленому порядку.

У спірних правовідносинах позивач не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та не надав жодних документів про те, що його страховий стаж збільшився.

При цьому, відповідач рішення про відмову в перерахунку пенсії не приймав та правомірно розглянув звернення ОСОБА_1 щодо розміру пенсії, які надійшли з Урядової гарячої лінії, за правилами, передбаченими Законом України "Про звернення громадян".

Суд зазначає, що право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав, яке випливає з конституційного положення, закріпленого у ст.55 Конституції України.

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 щодо "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

З огляду на викладене, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 за відсутності порушення його прав, свобод та інтересів у спірних правовідносинах, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність оскаржуваних дій, про що описано вище.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13 лютого 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м.Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.