Справа № 380/21684/23
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 рокусправа № 380/21684/23

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кузана Р.І., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 01135, м. Київ, пр-т., Перемоги, 14, ), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №ППІ 016402 від 09.08.2023, винесену відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн (сімнадцять тисяч грн 00 коп.).

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на протиправність оскаржуваної постанови. В акті перевірки, що був підставою для прийняття цієї постанови, інспектори Укртрансбезпеки посилаються на те, що ФОП ОСОБА_1 порушено норми ст. 34 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Позивач вказує, що на виконання наказу про відрядження №15 від 19.06.2023 та шляхового листа водій ОСОБА_2 виконував перевезення вантажу у внутрішньому сполученні за маршрутом м.Львів - Закарпатська область - Івано-Франківська обл. - м.Львів. На час виконання перевезення, в т.ч. проведення перевірки, транспортний засіб був обладнаний працюючим тахографом, а у водія був у наявності належним чином заповнений бланк підтвердження діяльності водія. Зазначає, що вимоги для перевірки тахографа розповсюджуються лише на міжнародні переведення вантажів.

Позивач вказує, що робоча зміна, як свідчить табель обліку робочого часу, почалася у водія 20.06.2023 і закінчилась 24.06.2023. Відповідно, тахограф має зберігатись 28 днів після закінчення зміни, а не до її початку, як зазначено в акті. До початку робочої зміни водій не працював, мав вихідні дні, а до того часу транспортний засіб знаходився більше 30 днів у ремонті. Також зазначає, що основна позиція відповідача щодо прийняття рішення по застосуванню штрафних санкцій до позивача полягала в тому, що водій має зберігати тахограми в авто за 28 днів до початку рейсу хоча така вимога у законі не визначена. З цих підстав позивач вважає, що відсутній склад адміністративного правопорушення у діях ФОП ОСОБА_1 і відсутні усі підстави для притягнення його до відповідальності. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 19.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач 03.10.2023 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що 24.06.2023 посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі графіку проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на перевірку №000310 від 16.06.2023, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. У відповідності до статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», водій транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_2 , надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки: посвідчення водія серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_2 , серії НОМЕР_4 ; товарно-транспортну накладну № 22/06/23 від 22.06.2023; бланк підтвердження діяльності за період 17.06.2023-20.06.2023; тахокарти за 21.06.2023, 22.06.2023, 23.06.2023, 24.06.2023; маршрутний лист №000011542 від 22.06.2023.

Актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом серії АР № 009767 від 24.06.2023 встановлено порушення cт.34 ЗУ «Про автомобільний транспорт» під час здійснення вантажних перевезень згідно з ТТН №22/06/23 від 22.06.2023. Перевізник не забезпечив водія необхідними документами, а саме заповненими тахокартами за період із 27.05.2023 по 16.06.2023 (п.3.3 наказ МТЗУ №385 від 24.06.2010). Бланк підтвердження діяльності водія за вказаний період відсутній. Із актом водій ознайомлений, від письмових пояснень водій відмовився. Від підпису водій відмовився.

Відповідач звертає увагу суду, що водії зобов`язані надавати інспектору для контролю реєстраційні листки за поточний день та попередні 28 календарних днів або бланк підтвердження діяльності. Як встановлено в ході рейдової перевірки водієм був наданий бланк підтвердження діяльності лише за період з 17.06.2023 по 20.06.2023 та тахокарти за 21.06.2023, 22.06.2023, 23.06.2023, 24.06.2023, однак не було надано тахокарт за період з 27.05.2023 по 16.06.2023 чи бланк підтвердження діяльності за вказаний період всупереч вимогам законодавчих актів у сфері автомобільного транспорту.

Наголошує, що відповідальність згідно з абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» може наставати, зокрема за відсутність тахокарти чи бланка підтвердження діяльності (документів), навіть у випадку встановлення такого порушення за один день. Таким чином, такий документ як тахокарта чи бланк підтвердження діяльності є «іншими документами» в контексті статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та повинні бути пред`явлені особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.

Таким чином відповідач вважає, що доводи позовної заяви не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі графіку проведення рейдових перевірок та відповідно до направлення на перевірку №000310 від 16.06.2023 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

З метою перевірки виконання вимог законодавства у сфері безпеки дорожнього руху посадовими особами відповідача 24.06.2023 о 11:50 год на автодорозі МН-09 Мукачеве-Львів 244 км. (м.Яремче) зупинено транспортний засіб марки MAN, н.з. НОМЕР_2 , який належить ФОП ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 .

У відповідності до статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_2 , надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки:

- посвідчення водія серії НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_2 , серії НОМЕР_4 ;

- товарно-транспортну накладну № 22/06/23 від 22.06.2023;

- бланк підтвердження діяльності за період 17.06.2023-20.06.2023;

- тахокарти за 21.06.2023, 22.06.2023, 23.06.2023, 24.06.2023;

- маршрутний лист №000011542 від 22.06.2023.

Вказані обставини не заперечуються сторонами.

Актом серії АР № 009767 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 24.06.2023 встановлено, таке:

«Під час перевірки виявлено порушення ст.34 ЗУ «Про автомобільний транспорт» під час здійснення вантажних перевезень згідно з ТТН №22/06/23 від 22.06.2023. Перевізник не забезпечив водія необхідними документами, а саме заповненими тахокартами за період із 27.05.2023 по 16.06.2023 (п.3.3 наказ МТЗУ №385 від 24.06.2010). Бланк підтвердження діяльності водія за вказаний період відсутній. Зафіксовано порушення, відповідальність за які передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки необхідних документів.

Пояснення водія про причини порушень: із актом водій ознайомлений, від письмових пояснень водій відмовився. Від підпису водій відмовився».

Листом № 53692/31/24-23 від 17.07.2023 відповідач повідомив позивача про те, що розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт відбудеться 09.08.2023 з 10:00 до 13:00 за адресою: Львівська область, м. Городок, вулиця Львівська, будинок 659 А/2.

Згідно з трекінгом поштових відправлень з офіційного веб-сайту Укрпошти рекомендований лист за номером 603, що відправлений позивачу 19.07.2023, 26.07.2023 вручений одержувачу. Позивач був присутній під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

За результатами розгляду справи про порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про автомобільний транспорт відповідачем 09.08.2023 винесено постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу № ПШ016402 у розмірі 17000,00 грн.

Вважаючи оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду про її скасування.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з приписами статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Згідно з пунктом 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до пункту 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26, 27 Порядку № 1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу спірною постановою слугував висновок інспекторів щодо надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону № 2344-III.

Відповідно приписів статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є:

- для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

- для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з приписами абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст.49 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що при перевезенні вантажу у внутрішньому сполученні водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, дотримуватись визначеного режиму праці та відпочинку.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, ст. 18 Закону № 2344-III та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07.06.2010 № 340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення № 340).

Пунктом 1.3 Положення № 340 визначено, що його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Пунктом 6.1 Положення №340 передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Згідно з п. 6.2 Положення №340 облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті визначає Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджена наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі - Інструкція №385).

Відповідно до п. 1.1. цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух».

За визначенням абз. 2 п. 1.4 Інструкції № 385 картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі.

Згідно з п. 3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Пунктом 3.5. Інструкції № 385 встановлено, що перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

Відповідно до п. 3.6. Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Аналіз вказаних положень Інструкції №385 дає підстави для висновку, що водії транспортних засобів, обладнаних тахографами, зобов`язані мати при собі, зокрема, заповнені тахокарти у кількості, що передбачена Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Суд враховує, що 20.09.2010 набула чинності Поправка №6 до ЄУТР, прийнята Робочою групою з автомобільного транспорту КВТ ЄЕК ООН (S.С.1) на 103-й сесії (м. Женева, 29-31 жовтня 2008 року), яка має на меті приведення ЄУТР у відповідність із законодавством, введеним у дію у Європейському Союзі (постанова ЄС від 15.03.2006 №561/2006) в частині періодів керування та відпочинку професійних водіїв, з тим, щоб забезпечити гармонізацію цих двох систем правил та безпеку дорожнього руху.

Відповідно до вказаної Поправки до ЄУТР, з 20.12.2010 водії мають пред`являти посадовим особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті, реєстраційні листки за кожен поточний день та попередні 28 календарних днів, тобто 1+28=29 тахокарт чи індивідуальних реєстраційних листків.

Суд звертає увагу, що наведені вище положення розділу VІ Положення №340 та розділу ІІІ Інструкції №385 узгоджуються з вимогами статті 10 Конвенції №153 і статті 10 ЄУТР (з урахуванням Поправки №6, яка набрала чинності 20.09.2010) в частині періоду, за який водії транспортних засобів, обладнаних тахографом, повинні зберігати записи щодо режиму праці та відпочинку.

При цьому, законодавець чітко встановив обов`язок водія при перевірці надати посадовим особам, уповноваженим здійснювати контроль на автомобільному транспорті, тахокарти у визначеній кількості (29 штук) або бланк підтвердження діяльності (в разі відсутності тахокарт), а автомобільного перевізника забезпечити їх наявність у водія.

Отже, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі заповнені тахокарти за поточний день та попередні 28 календарних дні, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, а у разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

За відсутності документів, зокрема, в даному випадку роздруківки даних роботи тахографа та особистої картки для цифрового тахографу, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, до осіб, які здійснюють перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Не пред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених ст. 60 Закону № 2344-III.

Так, під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу за спірною постановою є висновок відповідача про надання послуг з перевезення вантажу транспортним засобом, який обладнаний цифровим тахографом без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону № 2344-III, а саме: Перевізник не забезпечив водія необхідними документами, а саме заповненими тахокартами за період із 27.05.2023 по 16.06.2023 (п.3.3 наказ МТЗУ №385 від 24.06.2010). Бланк підтвердження діяльності водія за вказаний період відсутній.

Як встановлено вище судом, 24.06.2023 позивач, як автомобільний перевізник, здійснював внутрішнє перевезення вантажу з використанням належного йому на праві власності транспортного засобу - вантажного фургону MAN, н.з. НОМЕР_2 , повна маса якого без навантаження становить 9,2 тонн та який обладнаний контрольним пристроєм тахографом.

А тому, під час проведення рейдової перевірки водій позивача, з урахуванням імперативних норм частини другої статті 49 Закону №2344-ІІІ, а також приписів Положення №340 та Інструкції №385, зобов`язаний був мати при собі та надати для перевірки уповноваженій на те посадовій особі відповідача документи, що передбачені законодавством для здійснення зазначених перевезень, зокрема: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти щодо режиму праці та відпочинку водія протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення (тобто, 28+1=29 тахокарт за період з 27.05.2023 до 16.06.2023) або бланк підтвердження діяльності за вказаний період, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом за відповідний період.

В Акті перевірки від 24.06.2023 посадовою особою Укртрансбезпеки зафіксовано, що перевезення вантажу здійснювалось позивачем за відсутності у водія на момент проведення перевірки документів, визначених вимогам статті 48 згаданого вище Закону, а саме: відсутні заповнені тахокарти за періоди з 27.05.2023 до 16.06.2023 або бланк підтвердження діяльності за ці періоди.

Суд зауважує, що відповідні документи (тахокарти або бланк підтвердження діяльності) за періоди з 27.05.2023 до 16.06.2023 позивачем не долучено до матеріалів справи. Поданий позивачем бланк підтвердження діяльності водія за період з 17.06.2023 по 20.06.2023 не спростовує висновків акту перевірки.

Суд звертає увагу, що у графі «Пояснення водія про причини порушень» Акта перевірки від 24.06.2023 водієм позивача в якості причини відсутності згаданих вище документів зазначено «перебував на ремонті», однак не заперечено виявлених працівником Укртрансбезпеки порушень.

Водночас, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які письмові або інші докази на підтвердження факту перебування транспортного засобу фургону MAN, н.з. НОМЕР_2 на ремонті (технічному обслуговуванні, тощо) у період з 27.05.2023 до 16.06.2023, як і відсутній передбачений законодавством для таких випадків документ бланк підтвердження діяльності, зазначені позивачем доводи не заслуговують на увагу суду.

Висновки суду у даній справі узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними в його постанові від 01.02.2024 (справа №600/3906/22)

Враховуючи викладене та з огляду на фактичні обставини справи суд дійшов висновку, що 24.06.2023 позивачем здійснювалось внутрішнє перевезення вантажу за відсутності усіх необхідних документів, вимоги щодо яких встановлено у частині другій статті 48 Закону №2344-ІІІ, а саме на момент проведення перевірки у водія ОСОБА_2 були відсутні заповнені тахокарти за періоди роботи з 27.05.2023 до 16.06.2023, або бланк підтвердження діяльності за вказані періоди, що свідчить про наявність у відповідача обґрунтованих підстав для притягнення позивача до адміністративно-господарської відповідальності, передбаченої приписами абзацу третього частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ.

В силу вимог частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону передбачено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За правилами пункту 5 підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Встановлені у ході судового розгляду фактичні обставини справи та їх оцінка судом в розрізі норм чинного законодавства дають підстави для висновку, що при прийнятті постанови від 09.08.2023 №ПШ016402 про застосування до позивача адміністративного-господарського штрафу відповідач діяв обґрунтовано та розсудливо, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією і законами України, що, у свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для скасування судом цього акта індивідуальної дії.

Інші доводи та аргументи сторін не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи по суті.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

У відповідності до вимог ст.139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан