Справа № 621/5067/23
Суддя: Бібік О. В.
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

судді Бібіка О.В.

за участю секретаря судового засідання Сосницької К.В.

з участю представника позивача - Шрамко І.С.

представника відповідача - Сороколіт І.В.

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження в м. Зміїв адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

18.12.2023 до електронного суду надійшла позовна заява Шрамко І.С. в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просила поновити строк на звернення до суду з позовом; визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушеь Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування на території України від 28.11.2023 серії АА № 00015293.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 28.11.2023 серія АА №00015293.

Постановою встановлено, що 27.11.2023 о 21 год. 07 хв., за адресою М-06, км 24+100,Київська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.440, ДНЗ НОМЕР_1 , який рухався із перевищенням нормативних параметрів зазначених у п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,525% (2,21 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн, у зв`язку з чим постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 8500,00 грн., як міру адміністративної відповідальності, яка встановлена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Постанова отримана позивачем засобами поштового зв`язку, що підтверджується номером відправлення 470, вказаним на звороті постанови, та трекінгом відправлень з сайту АТ Укрпошта

Вважає притягнення до адміністративної відповідальності необґрунтованим та недоведеним, а зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Транспортний засіб MAN TGX 18.440 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 23.09.2022 серія НОМЕР_2 . З наявної на веб-сайті сервісу перевірки адміністративних правопорушень, доступ до якого надано через QR код у постанові, фотографії транспортного засобу MAN TGX 18.440 видно, що зазначений транспортний засіб є двовісним автомобілем (тягачем).

Транспортний засіб BODEX KIS 3W є спеціалізованим напівпричепом н/пр- контейнеровоз (з пристр.самовивантаж) для перевезення контейнерів/сипких вантажів (зернових культур), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 17.08.2023 серія НОМЕР_3 . З наявної на веб-сайті сервісу перевірки адміністративних правопорушень, доступ до якого надано через QR код у постанові, фотографії транспортного засобу BODEX KIS 3W видно, що зазначений транспортний засіб є трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного контейнера.

Відповідно до переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2021 року №1242, автомобільна дорога з індексом М-06 є міжнародною автомобільною дорогою та віднесена до автомобільних доріг загального користування державного значення.

Відповідно до п. п. б п. 22.5 Правил дорожнього руху комбінованим транспортним засобам, таким як двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра дозволено рух автомобільними дорогами державного значення з максимальною фактичною масою, яка не перевищує 42 тони.

Отже, у постанові невірно зазначено дозволену максимальну фактичну масу.

У постанові встановлено, що загальна маса транспортного засобу склала 42210 кг (з урахуванням похибки пристрою) і перевищення при цьому було на 2,21 тонни, при допустимій максимальній масі 40 тонн.

Враховуючи, що максимальна дозволена фактична маса для даного виду транспортного засобу складає 42 тонни, то перевищення складає всього 210 кг, що у перерахунку на відсоткове значення становить 0,5%.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.12.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

27.12.2023 від представника відповідача Сороколіт І.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у його задоволенні, виходячи з наступного:

Положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю. Як наслідок, Відповідач виконує функції габаритно- вагового контролю транспортних засобів та може накладати адміністративні стягнення. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати від 12 лютого 2020 року у справі № 917/210/19.

Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512 (далі - Інструкція, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися у постанові в постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення.

в постанові викладена суть правопорушення та чітко зазначено про рух транспортного засобу, із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (надалі - Порядок № 1174) у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно- вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Посилання на відсутність факту вчинення адміністративного правопорушення, відсутність інформації у постанові та доказів на підтвердження цього, є необґрунтованими та на їх спростування наводимо методику розрахунку відсоткового перевищення фактичної загальної маси та окремих вагових параметрів транспортного засобу.

Представник позивача у судовому засіданні наполягала на задоволенні позову з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА № 0015293 від 28.11.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за наступних обставин: 27.11.2023 о 21 год. 07 хв., за адресою М-06, км 24+100,Київська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.440, ДНЗ НОМЕР_1 , який рухався із перевищенням нормативних параметрів зазначених у п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,525% (2,21 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн (а.с. 12, 13)

Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 перевозив вантаж автомобілем MAN, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який єспеціалізованим вантажним сідловим тягачем та спеціалізованим напівпричепом Н/ПР-контейнеровоз (з пристр.самовивантаж) для перевезення контейнерів/сипких вантажів (зернових культур) (а.с. 8-11)

Відповідно до п. 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

З метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття законодавцем установлено заборону перевезення вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують установлені параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі).

У контексті п. 22.5 ПДР перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі №803/1540/16.

Пунктом 22.5 ПДР України при визначенні максимально допустимої ваги перевезення для контейнеровозів як 44000 кг визначено як умову не лише здійснення такого перевезення контейнеровозом, а здійснення перевезення контейнеровозом саме контейнерів.

Так, у наказі Міністерства транспорту України від 14 січня 1997 року №363 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» (далі - Правила № 363) міститься визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій - контейнерів.

Згідно п.17.6. Правил № 363, для перевезення контейнерів перевізник повинен надавати автомобілі (автопоїзди) із бортовими платформами або спеціалізований рухомий склад (низькорамні напівпричепи - контейнеровози, автомобілі із вантажопіднімальними пристроями тощо).

Відповідно до п.17.2-17.5 Правил №363, забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера.

Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

Після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил, навісити бирку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача (п.17.15. Правил № 363).

Разом з тим, позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням.

Відповідно до п.17.9 Правил № 363, приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється при наявності Договору на підставі заявки, а при відсутності Договору - разового договору.

Отже, саме договір про перевезення вантажів контейнером є належним доказом надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозом, що помилково не взято до уваги судом першої інстанції.

Таким чином, вище зазначені обставини, вказують на відсутність належних доказів перевезення позивачем вантажів за допомогою контейнерів.

Разом з тим, відповідно до вимог чинного законодавства забороняється перевезення вантажів у контейнерах, які завантажені з порушенням Міжнародної конвенції щодо безпечних контейнерів.

Отже, позивач здійснював перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм та не використовувався в момент зафіксованого порушення як такий, а тому маса для такого транспортного засобу, встановлена законодавцем - не більше 40 тонн.

З матеріалів справи вбачається, контролюючим органом встановлено здійснення перевезення позивачем вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм, при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн, чим порушено пункт 22.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно частини другої статті 132-1 КУпАП.

За змістом частини другої статті 132-1 КУпАП відповідальність настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ТОВ "Компанія вінгард транс груп" належить спеціалізований вантажний сідловий тягач марки МАN ТGХ 18.440 д.н.з. НОМЕР_1 , повна маса 18000 тон, маса без навантаження 7400 тон.

Як вбачається із наданого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 спеціалізований напівпричеп н/пр.-контейнеровоз (з пристр.самовивантаж) для перевезення контейнерів/сипких вантажів (зернових культур) з максимальною масою F1 35500 кг.

Крім того, відповідно до п. 17.1, п. 17.3 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, визначається поняття універсального та спеціального автомобільного контейнеру.

Визначений у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 спеціалізований напівпричеп н/пр.-контейнеровоз (з пристр.самовивантаж) для перевезення контейнерів/сипких вантажів (зернових культур) не віднесено до універсального автомобільного контейнеру чи спеціального контейнеру, а відтак неможливо із наданого позивачем доказу зробити висновок, що вказаний спеціалізований напівпричеп є контейнером у розумінні Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, або ж змінним кузовом загальною максимальною довжиною 13,716 м, та вважати його двовісним автомобілем (тягачем) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 м та максимальною фактичною масою 42 тонни.

Оскільки вказним доказом не спростовано фактчині обставини викладені у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА № 0015293 від 28.11.2023, то підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Ухвалюючи судове рішення суд керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки суд дійшов висновку про залишення адміністративного позову без задоволення, вимога про відшкодування судових витрат задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 9, 77, 139, 205, 229, 242-246, 255, 268, 269, 271, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Залишити без змін постанову старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко Ольги Володимирівни по справі про адмінінстративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 28 листопада 2023 року серії АА № 00015293, а позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, з одночасним надсиланням апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті, місцезнаходження: вул. Антоновича, 51, м. Киїів, 03150, .

Повний текст рішення складено 13.02.2024 р.

Суддя: