Справа № 560/11574/23
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/11574/23

Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

12 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування логістики Збройних Сил України, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Хмельницький Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

29.06.2023 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування логістики Збройних Сил України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький Міністерства оборони України, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький Міністерства оборони України щодо повторного направлення квартирно-облікової справи до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України;

-визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України щодо розгляду квартирно-облікової справи та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення;

-зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницький Міністерства оборони України повторно направити квартирно-облікову справу до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України для розгляду по суті;

-зобов`язати Міністерство оборони України в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України розглянути квартирно-облікову справу та виплатити грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький Міністерства оборони України щодо повторного направлення квартирно-облікової справи ОСОБА_1 до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України.

Зобов`язано квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницький Міністерства оборони України повторно направити квартирно-облікову справу ОСОБА_1 до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України для розгляду по суті.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України щодо розгляду квартирно-облікової справи ОСОБА_1 .

Зобов`язано Міністерство оборони України в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення йому грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у відповідності до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №728 від 02.09.2015 року, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем, Міністерством оборони України, подано апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням уточнених вимог апеляційної скарги, апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог до Міністерства оборони України в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України, та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади та військового управління, головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний та особливий період.

Згідно вимог ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Командування Сил логістики Збройних Сил України входить безпосередньо до структури Збройних Сил України, як окремий род сил Збройних Сил України.

При цьому, згідно Положення про Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил України, затвердженим наказом Командувача Сил логістики Збройних Сил України №125 від 14.09.2021, вказане управління є структурним підрозділом Командування Сил логістики Збройних Сил України та призначене для організації виконання завдань з питань інженерно-інфраструктурного забезпечення військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України.

Отже, апелянт вважає, що Центральне управління є окремим суб`єктом, відмінним від Міністерства оборони України, а тому є очевидною безпідставність ототожнення дій та /або рішень Центрального управління з діями та/або рішеннями Міністерства оборони України.

Крім того, відповідно до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №380 від 31.07.2018 та п. 11 Тимчасового порядку організації роботи комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України, інформаційне та організаційне забезпечення роботи Комісії з контролю, а також підготовка матеріалів на розгляд Комісії здійснюється Центральним управлінням.

Тобто, на думку апелянта на Центральне управління не покладається будь-яких повноважень щодо розгляду або перевірки матеріалів квартирних справ та щодо погодження чи відхилення таких матеріалів. Відтак, Центральне управління не наділене повноваженнями здійснювати розгляд заяви ОСОБА_1 та відповідно приймати рішення згідно Порядку №728.

Вказане на думку апелянта свідчить про неправильно визначеного відповідача на стадії відкриття провадження, у зв`язку з чим наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог.

Крім того, апелянт зазначає, що передумовою для організації роботи КЕВ у м. Хмельницький щодо виплати грошової компенсації (підготовки та направлення матеріалів для подальшого розгляду Комісією з контролю) є наявність затвердженого заступником Міністра оборони України (за розподілом обов`язків) розподілу видатків між підрозділами та виплату грошової компенсації, на підставі якого Головне управління капітальних вкладень ( у 2021 та 2022 роках Головне управління майна та ресурсів) доводить обсяги виділених лімітів на виплату грошової компенсації.

Так, неподання КЕВ м. Хмельницький повторно матеріалів позивача для подальшого розгляду Комісією з контролю відповідає вимогам п. 3 розділу VIII Інструкції №380, оскільки до КЕВ м. Хмельницький не було доведено обсяги виділених лімітів на виплату грошової компенсації.

Враховуючи викладене, не думку апелянта, відсутні підстави для задоволення позовних вимог та зобов`язання Міністерства оборони України вчинити відповідні дії.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати в частині, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.01.2021 №16, звільнений з військової служби у відставку, вислуга років становить: календарна 33 років 05 місяців 25 днів, пільгова 35 років 00 місяців 11 днів.

Відповідно до цього ж наказу позивач перебуває на квартирному обліку у Військовій частині НОМЕР_1 . Перебуває в списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 16.08.2016.

За час проходження служби службовим або постійним житлом не забезпечений.

Рішенням житлової комісії Хмельницького гарнізону №5 від 24 грудня 2020 року затверджено кандидатуру позивача на отримання грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, що затверджено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2020 за №450 та наказом начальника Хмельницького гарнізону від 02.12.2020 за №78.

На підставі зазначених рішень облікова справа позивача була направлена до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України.

23 грудня 2021 року облікова справа позивача була повернута до КЕВ м. Хмельницький МОУ без розгляду з посиланням на розпорядження Кабінету Міністрів України від 15 грудня 2021 року за № 1655-р Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству оборони України на 2021 рік (далі Розпорядження №1655-Р).

З повідомлення ЦУІІЗ КСЛ ЗСУ від 19.08.2022 №370/2/6284 вбачається, що до позивача надійшла черга на виплату грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення та зазначено про те, що у зв`язку з Розпорядженням №1655-Р обсяги фінансового ресурсу за програмою Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних сил України було зменшено, а надані пропозиції та матеріали щодо виплати позивачу грошової компенсації не розглядались у зв`язку із відсутністю фінансового ресурсу на зазначені цілі.

16.12.2022 позивач звернувся з заявою до КЕВ м. Хмельницький МОУ стосовно повторного скерування квартирно-облікової справи щодо виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.

З повідомлення КЕВ м. Хмельницький МОУ від 26.12.2022 №577/7/4074 слідує, що станом на дату відповіді до відділу не надходило розпорядження, щодо виділення коштів на виплату грошової компенсації за належні військовослужбовцям ЗС України для отримання жилі приміщення, тому не є доцільним направляти справу позивача до ЦУІІЗ КСЛ ЗСУ.

Додатково повідомлено, що позивач перебуває у Хмельницькому гарнізоні військової частини НОМЕР_1 на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов з 03.03.1995 у загальній черзі №8 та має право на першочергове забезпечення житлом з 16.08.2016 №481, як учасник бойових дій.

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 № 380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.

Так, пунктом 7 розділу 8 Інструкції передбачено, що список виплати грошової компенсації, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Проте, суд першої інстанції дійшов висновку, що за результатами розгляду заяви позивача, відповідачем протиправно не передано заяву з документами на розгляд ЦУІІЗ КСЛ ЗСУ для прийняття відповідного рішення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що КЕВ м. Хмельницький Міністерства оборони України не дотримано порядку та процедури розгляду звернення за отриманням грошової компенсації, що є підставою для задоволення позовних вимог в частині визнання бездіяльності КЕВ м. Хмельницький Міністерства оборони України протиправною.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №728 затверджено Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, який установлює механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація).

Суд першої інстанції вказав, що даним Порядком передбачені підстави з яких військовослужбовцю може бути відмовлено у наданні компенсації за неотримане житло, виключення з яких законодавством не передбачені.

При цьому, п. 9 Порядку передбачено, що Міноборони щороку протягом I кварталу після визначення загальної суми видатків на надання компенсації розподіляють її між військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки та квартирно-експлуатаційними установами (організаціями), в яких ведеться облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, з урахуванням часу взяття військовослужбовців та членів їх сімей на такий облік та/або включення їх до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні (п.12 Порядку).

Таким чином, згідно висновків суду першої інстанції, саме Міністерство оборони України уповноважено на розподіл загальної суми видатків на надання компенсації за неотримане житло між військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки та квартирно-експлуатаційними установами (організаціями) в яких ведеться облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов.

Суд першої інстанції, з огляду на відповідь Міністерства оборони в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування логістики Збройних Сил України про відсутність фінансових ресурсів передбачених на таку виплату у 2022 році, прийшов до висновку, що ЦУІІЗ КСЛ ЗСУ не прийняв рішення ні про задоволення заяви позивача про надання компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, ані про відмову у задоволенні вказаної заяви, що передбачено приписами п. 12 Порядку, а лише листом роз`яснив про відсутність можливості розглянути заяву позивача.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Міністерством оборони в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування логістики Збройних Сил України не дотримано порядку та процедури розгляду звернення за отриманням грошової компенсації, що є підставою для задоволення позовних вимог в частині визнання бездіяльності Міністерства оборони в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування логістики Збройних Сил України протиправною.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Міністерства оборони України в особі ЦУІІЗ КСЛ ЗСУ виплатити позивачу грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №728 від 02.09.2015 року, суд першої інстанції вказав, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Обираючи належний спосіб відновленого порушеного права позивача, враховуючи положення статті 9 КАС України, суд першої інстанції вказав про необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення йому грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у відповідності до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №728 від 02.09.2015 року, з урахуванням висновків суду.

Таким чином, враховуючи вказане, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апеляційну скаргу подано Міністерством оброни України, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги апелянта про визнання протиправними дій та зобов`язання Міністерство оборони України в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення йому грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у відповідності до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №728 від 02.09.2015 року, з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з огляду на наступне.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, звертаючись з адміністративним позовом, позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Міністерство оборони України в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України розглянути квартино-облікову справу ОСОБА_1 та виплатити грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення.

Однак, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги в частині визначення належного відповідача в межах спірних правовідносин, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі-Закон №2011) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із статтею 1-2 Закону № 2011 військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Статтею 2 Закону №2011 передбачено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Пунктом 1 статті 12 Закону №2011 визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац четвертий пункту 1 статті 12 Закону №2011).

Механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація) визначений Порядком визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728 (далі-Порядок №728).

Згідно з пунктом 12 Порядку №728 житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні.

Рішення житлової комісії затверджується відповідно командирами військових частин, військовими комісарами та начальниками житлово-експлуатаційних установ (організацій), після чого в порядку, визначеному Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, Адміністрацією Держприкордонслужби, СБУ, ДСНС, Службою зовнішньої розвідки, Національною гвардією, Управлінням державної охорони, ДКА, Адміністрацією Держспецзв`язку, списки осіб, щодо яких прийнято рішення про надання компенсації, подаються на затвердження відповідно Міністрові оборони, Міністрові внутрішніх справ, Міністрові інфраструктури, Голові Держприкордонслужби, Голові ДСНС, Голові СБУ, Голові Служби зовнішньої розвідки, начальнику Управління державної охорони, командувачу Національної гвардії, Голові ДКА, Голові Держспецзв`язку.

Наказом Міністерства оборони України 31.07.2018 №380, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 за №1020/32472, затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Інструкція №380).

Ця Інструкція визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей) (пункт 1 розділу І Інструкції №380).

Пунктом 4 розділу І Інструкції №380 передбачено, що військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Згідно вимог п. 9 розділу ІІ Інструкції №380 метою здійснення контролю за організацією забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями наказом Міністерства оборони України утворюється комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Комісія з контролю).

У наказі про утворення Комісії з контролю визначається голова, заступник голови, секретар, члени комісії та порядок організації роботи Комісії з контролю. До складу комісії залучаються представники фінансової та юридичної служб апарату Міноборони, Головної інспекції Міністерства оборони України, ГКЕУ, Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України та інших підрозділів апарату Міноборони та Генерального штабу, а також представник Громадської ради при Міністерстві оборони України.

Голова Комісії з контролю здійснює керівництво діяльністю комісії.

До роботи Комісії з контролю можуть залучатися представники підрозділу з питань виявлення та запобігання корупції апарату Міноборони (з правом дорадчого голосу).

У засіданнях Комісії з контролю можуть брати участь представники громадськості за їх згодою, голови житлових комісій військових частин, голови об`єднаних житлових комісій.

Підготовку матеріалів на розгляд Комісії з контролю здійснює ГКЕУ.

Пунктом 11 розділу ІІ Інструкції №380 встановлено, що комісія з контролю відповідно до визначених завдань має право приймати рішення щодо:

погодження рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) про надання військовослужбовцям та членам їх сімей жилої площі для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення;

погодження рішення житлової комісії військової частини про надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень;

перегляду раніше прийнятих рішень Комісії з контролю.

У разі непогодження рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) Комісія з контролю повертає документи на доопрацювання із відповідним обґрунтуванням.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом, який підписується членами комісії, що були присутні на засіданні житлової комісії, та затверджується головою Комісії з контролю. Протоколи обліковуються та зберігаються в ГКЕУ у встановленому порядку.

Розділом VІІ Інструкції №380 врегульовано порядок виплати грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення.

Так, пунктом 2 вказаного розділу Інструкції №380 встановлено, що визначення і надання розміру грошової компенсації здійснюються відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728 (далі - Порядок визначення розміру і надання грошової компенсації).

Згідно п. 4-7 розділу VІІ Інструкції №380 житлові комісії військових частин (об`єднані житлові комісії) інформують листом з повідомленням військовослужбовців та членів їх сімей, у яких настала черга на отримання житлових приміщень, про їх право на отримання грошової компенсації, її орієнтовний розмір та перелік документів, необхідних для її отримання, або надають таке повідомлення особисто під підпис.

Військовослужбовці та члени їх сімей за бажанням можуть особисто звернутися до житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) про отримання грошової компенсації та отримати інформацію про орієнтовний розмір компенсації і перелік документів, необхідних для її отримання.

Для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру військовослужбовці та члени їх сімей подають до житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій) документи, визначені в Порядку визначення розміру і надання грошової компенсації.

Житлові комісії військових частин (об`єднані житлові комісії) розглядають надані документи протягом десяти робочих днів та приймають відповідне рішення про надання грошової компенсації.

Про прийняте рішення житлова комісія у п`ятиденний строк письмово інформує військовослужбовців та членів їх сімей.

Протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) затверджується наказом командира військової частини та з обліковою справою направляється до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.

На підставі отриманих документів у КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району розробляється список осіб, які мають право та надали згоду на отримання грошової компенсації за належне їм для отримання житлове приміщення у військовій частині (далі - Список виплати грошової компенсації) (додаток 24), разом із розрахунком виплати грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення (далі - Розрахунок) (додаток 25) окремо на кожного військовослужбовця. За наявності у військовослужбовців та членів їх сімей права на отримання однокімнатної квартири компенсація нараховується за житло загальною площею 40 кв.м.

Список виплати грошової компенсації, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Відповідно до п.8 розділу VІІ Інструкції №380 для розгляду Комісією з контролю Списків виплати грошової компенсації на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).

За результатами розгляду Списків виплати грошової компенсації Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про:

погодження виплати грошової компенсації;

відмову в погодженні виплати грошової компенсації із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

Аналізуючи викладене, колегія суддів зазначає про наявність певної процедури щодо отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення. При цьому, уповноваженим на прийняття рішення суб`єктом щодо погодження або відмови у погодженні виплати грошової компенсації згідно вимог Інструкції №380 є Комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.

Водночас, звертаючись до суду з адміністративним позов, позивач просив суд зобов`язати Міністерство оборони України в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України розглянути квартино-облікову справу ОСОБА_1 та виплатити грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення.

В свою чергу, згідно Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади та військового управління, головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний та особливий період. Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно вимог ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Командування Сил логістики Збройних Сил України входить безпосередньо до структури Збройних Сил України, як окремий род сил Збройних Сил України.

З метою встановлення обставин справ та підпорядкування в системі Збройних Сил України, судом апеляційної інстанції ухвалою від 09.01.2024 витребувано у Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування логістики Збройних Сил України належним чином завірену копію Положення про Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування логістики Збройних Сил України, яке затверджене наказом Командувача Сил логістики Збройних Сил України №125 від 14.09.2021, однак станом на момент розгляду справи поштові відправлення 11.01.2021 та від 17.01.2024 повернуто на адресу суд у зв`язку з відсутністю адреса за вказаною адресою (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 28А).

Враховуючи відсутність вказаного положення, яке визначає засади та основні завдання Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування логістики Збройних Сил України, судом враховано інформацію, зазначену Міністерством оборони України в апеляційній скарзі, зі змісту якої встановлено, що згідно Положення про Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил України, затвердженого наказом Командувача Сил логістики Збройних Сил України №125 від 14.09.2021, вказане управління є структурним підрозділом Командування Сил логістики Збройних Сил України та призначене для організації виконання завдань з питань інженерно-інфраструктурного забезпечення військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України.

Аналізуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування логістики Збройних Сил України створено та підпорядковано Командуванню Сил логістики Збройних Сил України, який в свою чергу є структурним підрозділом Генерального штабу Збройних Сил України.

Крім того, згідно пункту 11 Тимчасового порядку організації роботи комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщенням, інформаційне та організаційне забезпечення роботи Комісії, а також підготовку матеріалів на розгляд Комісії здійснює Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування логістики Збройних Сил України.

Вказане свідчить про те, що Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування логістики Збройних Сил України, є суб`єктом владних повноважень, до якого в межах спірних правовідносин мають бути спрямовані вимоги зобов`язального характеру.

Також, колегія суддів звертає увагу, що органом, уповноваженим на прийняття рішення щодо погодження або відмови у погодженні грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, є Комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, створена відповідно до наказу Міністерства оборони України.

Так, відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Належним є відповідач, який є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не повинна і не може відповідати за пред`явленим позовом. У разі якщо за змістом норми матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, учасником спірних відносин та зобов`язаною особою є інша, ніж особа, до якої пред`явлено позов, підстави для задоволення позову відсутні.

Водночас, апеляційну суд зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. У такому випадку суд з метою забезпечення захисту порушеного (оспорюваного, невизнаного) права особи повинен замінити неналежного відповідача належним або залучити до участі у справі співвідповідача, однак на це потрібна згода позивача. При цьому, заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності, або залучення співвідповідачів .

Аналогічний правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 460/2903/20.

Отже, враховуючи встановлені обставини та положення ст. 48 КАС України, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що в даному випадку в межах заявленої позовної вимоги про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання Міністерство оборони України в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України розглянути квартирно-облікову справу та виплатити грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення Міністерство оборони України не є належним відповідачем, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час розгляду справи.

Колегія суддів наголошує, що частиною сьомою статті 48 КАС України визначено, що заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено.

Як встановлено, суд першої інстанції здійснив розгляд справи та ухвалив судове рішення в справі, де відповідачем є Міністерство оборони України, а не Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України.

Таким чином, оскільки суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості здійснювати заміну відповідача належним, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, пред`явлених позивачем до Міністерство оборони України в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України, оскільки в даній частині позовні вимоги заявлені до неналежного позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції в частині є необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Міністерство оборони України в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення йому грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у відповідності до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №728 від 02.09.2015 року, з урахуванням висновків суду та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року скасувати в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Міністерство оборони України в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення йому грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у відповідності до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №728 від 02.09.2015 року.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В решті рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.