Справа № 336/10624/23
Суддя: Петренко Л. В.
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/336/25/2024
УХВАЛА

про залишення позову без руху

09 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Л.В.,

ознайомившись з матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про оскарження рішень Державної служби України з безпеки на транспорті, а саме постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України: серії АА № 00010684 від 07.07.2023, серії АА № 00010685 від 07.07.2023, серії АА № 00012076 від 19.07.2023, серія АА № 00013259 від 01.08.2023,-

встановив:

09 жовтня 2024 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про оскарження рішень Державної служби України з безпеки на транспорті, а саме постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України: серії АА № 00010684 від 07.07.2023, серії АА № 00010685 від 07.07.2023, серії АА № 00012076 від 19.07.2023, серія АА № 00013259 від 01.08.2023, в якому позивач просить:

1) вважати адміністративний позов щодо оскарження постанов Державної служби України з безпеки на транспорті: серії АА № 00010684 від 07.07.2023, серії АА № 00010685 від 07.07.2023, серії АА № 00012076 від 19.07.2023, серія АА № 00013259 від 01.08.2023 поданими в межах строку передбаченого для оскарження ст. 287-289, 300-2 КУпАП та ст. 122 КАС України;

2) об`єднати в одне провадження позовні вимоги викладені в цьому позові як пов`язані між собою підставою виникнення, поданими доказами та як позову, одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

3) скасувати рішення Державної служби України з безпеки на транспорті: постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України: серії АА № 00010684 від 07.07.2023, серії АА № 00010685 від 07.07.2023, серії АА № 00012076 від 19.07.2023, серія АА № 00013259 від 01.08.2023 і закрити справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу вказану справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В.

Ухвалою судді від 10 жовтня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про оскарження рішень Державної служби України з безпеки на транспорті, а саме постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України: серії АА № 00010684 від 07.07.2023, серії АА № 00010685 від 07.07.2023, серії АА № 00012076 від 19.07.2023, серія АА № 00013259 від 01.08.2023, - повернуто позивачеві, у зв`язку з тим, що суддя дійшов висновку про те, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.

Не погоджуючись з ухвалою судді позивач оскаржив її до Третього апеляційного адміністративного суду.

Згідно з постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2024 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2023 року - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

08 лютого 2024 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з Третього апеляційного адміністративного суду надійшла вказана адміністративна справа та згідно з протоколом передачі раніше визначеному складу суду передана судді Петренко Л.В.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України.

Вивченням даної позовної заяви встановлено, що її подано у порушення вимог чинного законодавства, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Тобто, після одержання позовної заяви суддя адміністративного суду набуває процесуального обов`язку перевірити наявність передумов і порядок здійснення права на звернення до суду, існування підстав для відкриття провадження в адміністративній справі.

Відкриття провадження в адміністративній справі здійснюється на підставі позовної заяви у випадку відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху (частина перша статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України), її повернення (частини четверта, п`ята та шоста статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України) або відмови у відкритті провадження (частина перша статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України), виходячи з принципу диспозитивності.

Статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вимоги щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено документи, що додаються до позовної заяви.

Позивачем подано адміністративний позов, хоча відповідно до положень ст. 286, ст. 160 КАС України подається позовна заява.

Частиною 2 ст. 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З поданого до суду позову слідує, що позивач звернувся до суду 09 жовтня 2023 року та оскаржує 4 постанови винесені Державною службою України з безпеки на транспорті: 1) серії АА № 00010684 від 07.07.2023, 2) серії АА № 00010685 від 07.07.2023, 3) серії АА № 00012076 від 19.07.2023, 4) серія АА № 00013259 від 01.08.2023 - по справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорту зафіксовані в автоматичному режимі, прийняті посадовими особами Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, тобто з пропуском десятиденного строку звернення до суду, передбаченого ч. 2 ст. 286 КАС України.

Позовна заява містить вимогу вважати адміністративний позов щодо оскарження постанов Державної служби України з безпеки на транспорті: серії АА № 00010684 від 07.07.2023, серії АА № 00010685 від 07.07.2023, серії АА № 00012076 від 19.07.2023, серія АА № 00013259 від 01.08.2023 поданими в межах строку передбаченого для оскарження ст. 287-289, 300-2 КУпАП та ст. 122 КАС України.

Позивач посилається на положення ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Разом із цим, відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. ст. 300-2 КУпАП у разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Поштові відправлення з постановами серії АА № 00010685 від 07.07.2023 та серії АА № 00010684 від 07.07.2023, ним отримані 21 липня 2023 року, постанову серії АА № 00012076 від 19.07.2023 ним отримано 28 липня 2023 року, постанову серії АА № 00013259 від 01.08.2023 ним отримані 05 серпня 2023 року. Датою набрання законної сили постановами вважає 21 липня 2023 року, 28 липня 2023 року, 05 серпня 2023 року.

Остання відповідь Укртрансбезпеки на оскаржувані чотири постанови ним отримана 16 серпня 2023 року. У зв`язку з застосуванням ним досудового порядку вирішення спору шляхом оскарження постанов до вищестоящого органу вважає, що процесуальні строки були зупинені та не перевищують 10 днів для оскарження в розумінні ст. 287-289, 300-2 КУпАП та ст. 122 КАС України.

У зв`язку з цим позивач просить вважати адміністративний позов щодо оскарження постанов Державної служби України з безпеки на транспорті: серії АА № 00010684 від 07.07.2023, серії АА № 00010685 від 07.07.2023, серії АА № 00012076 від 19.07.2023, серія АА № 00013259 від 01.08.2023 поданими в межах строку передбаченого для оскарження ст. 287-289, 300-2 КУпАП та ст. 122 КАС України.

Вказані твердження є хибними, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, яка визначає порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: 3) постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Частиною 2 ст. 286 КАС України, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи зазначені вимоги законодавства, позивач помилково вважає, що він може звернутися з позовом до адміністративного суду протягом 3 місяців, оскільки позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень - рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Поштові відправлення з постановами серії АА № 00010685 від 07.07.2023 та серії АА № 00010684 від 07.07.2023, ним отримані 21 липня 2023 року, постанову серії АА № 00012076 від 19.07.2023 ним отримано 28 липня 2023 року, постанову серії АА № 00013259 від 01.08.2023 ним отримано 05 серпня 2023 року, проте доказів в підтвердження отримання ним вказаних постанов не надає.

Хибним є і посилання на вимоги ст. 289 КУпАП, оскільки вказана стаття регламентує подання скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення, в порядку КУпАП, а не позовної заяви в порядку ст. 286 КАС України.

В силу ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом 10 днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом 10 днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ст. 118 КАС України процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняють процесуальні дії. Процесуальні строки встановлено законом, а якщо такі строки законом не визначено їх установлює суд.

Процесуальні строки визначають днями, місяцями й роками, а також можуть бути визначені вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору та захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У разі неподання особою в зазначений строк або в разі визнання вказаних нею у зверненні до адміністративного суду підстав для поновлення строку неповажними, суд повертає позовну заяву.

Крім того, суд наголошує, що учасники справи зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, у зв`язку з чим, будь-які зволікання останніх не свідчать про намір добросовісної реалізації права на звернення до суду.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про оскарження 4 постанов 09 жовтня 2023 року, тобто після спливу строку звернення до суду, встановленого чинним законодавством.

Слід зазначити, що позивач ОСОБА_1 не зазначив той факт, що він звертався до суду з позовом до старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко Ольги Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у якій просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00010684, та ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко О.А. від 02 серпня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко Ольги Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків в 7 (сім) днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко Ольги Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення повернуто позивачу, дана ухвала позивачем не оскаржувалась у встановленому порядку.

З вказаної ухвали судді слідує, що позивач подавав адміністративний позов про оскарження рішень Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому просив зокрема і поновити процесуальний строк оскарження постанов серії АА№ 00010685, серії АА № 00012076, серії АА № 00013259.

Пред`являючи позов 09 жовтня 2023 року позивач вважає, що ним процесуальний строк визначений законом не пропущений.

Такі дії позивача суд вважає недобросовісними.

Доводи позивача що ним не пропущений строк звернення до суду, є хибними, оскільки частиною 2 ст. 286 КАС України, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, передбачено, що позовну заяву щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови), будь-яких інших строків ч. 2 ст. 286 КАС України не передбачено, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання, а зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява №28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Крім того, у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 року (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані».

За практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до суду з позовною заявою є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Це дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Виходячи з вищевикладеного, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» (№3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що «…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави».

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

В даному випадку позивач оскаржує постанови серії АА № 00010685 від 07.07.2023 та серії АА № 00010684 від 07.07.2023, які з його слів ним отримані 21 липня 2023 року, постанову серії АА № 00012076 від 19.07.2023 - отримано 28 липня 2023 року, постанову серії АА № 00013259 від 01.08.2023 - отримано 05 серпня 2023 року, проте доказів в підтвердження отримання ним вказаних постанов не надає.

Позов про оскарження вказаних постанов пред`явив 09 жовтня 2023 року, тобто після спливу строку звернення до суду, встановленого частиною 2 ст. 286 КАС України, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Клопотання про поновлення строку не подано, доказів поважності причини пропуску строку звернення до суду не вказано.

В серпні місяці 2023 року позивач подавав позов щодо оскарження постанов серії АА № 00010685 від 07.07.2023, серії АА № 00010684 від 07.07.2023, серії АА № 00012076 від 19.07.2023, серії АА № 00013259 від 01.08.2023.

В силу частини 2 статті 44 та частини 1 статті 45 КАС України усі суб`єкти права повинні добросовісно опікуватись станом власних прав (інтересів) та обов`язків, для чого законодавцем запроваджено інститут давності (строку звернення до суду) та наслідків закінчення (збігу, спливу, завершення перебігу) процесуальних строків.

Судом не встановлено обставин, що перешкоджали позивачу своєчасно звернутись до суду в межах строку встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позовну заяву слід залишити без руху, надати позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, шляхом подачі до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати підстави для поновлення строку, з наданням підтверджуючих доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до статті 4 цього ж Закону за подання, зокрема, до адміністративного суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано за характером спору (майновий/немайновий), а також за правовим статусом платника судового збору (фізична особа/фізична особа - підприємець/юридична особа/суб`єкт владних повноважень).

18 березня 2020 року в справі №543/775/17 Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову.

У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду сформулювала такий правовий висновок: за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, остання в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, Велика Палата Верховного Суду вказала, що він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в справі №543/775/17 була, зокрема, постанова від 19 серпня 2017 року серії АР № 483366 про адміністративне правопорушення, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення частини другої статті 122 КУпАП. Предметом розглядуваного спору є постанова серії ЕАК №1809133 від 30 листопада 2019 року про адміністративне правопорушення, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення частини першої статті 122 КУпАП. Отже, правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №543/775/17 є застосовними й у розглядуваному спорі, оскільки правовідносини у цих справах є подібними.

Аналогічні підходи до розв`язання спірного у цій справі питання застосовано Верховним Судом у справі №183/1785/20(2-а/199/69/20) (постанова від 21 грудня 2020 року) за схожих фактичних обставин.

Правова позиція Великої Палати Верховного Суду є обов`язковою для врахування судами в силу ч.5 ст.242 КАС України.

Положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, зокрема, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2684 гривні.

За одну вимогу про скасування постанови про адміністративне правопорушення сплачується судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Позивач оскаржує 4 постанови у справах про адміністративні правопорушення та заявляє 4 самостійних вимоги, а тому повинен сплатити судовий збір в розмірі 2147,20 грн. (4 (позовних вимоги) х 536,80 грн. (ставка судового збору за одну вимогу)) та надати суду підтверджуючі документи або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До матеріалів позову додано Платіжну інструкцію № 0.0..1 від 14.09.2023 року про сплату ОСОБА_1 судового збору в розмірі 536,80 грн., Платіжну інструкцію № 0.0..1 від 14.09.2023 року про сплату ОСОБА_1 судового збору в розмірі 536,80 грн., Платіжну інструкцію № 0.0..1 від 14.09.2023 року про сплату ОСОБА_1 судового збору в розмірі 536,80 грн., Платіжну інструкцію № 0.0..1 від 14.09.2023 року про сплату ОСОБА_1 судового збору в розмірі 536,80 грн.

Статтею 9 Закону України «Про судовий збір» передбачено сплату судового збору за місцем розгляду справи із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

На виконання вказаних вимог суд, здійснивши перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, шляхом використання спеціальних функцій в комп`ютерній програмі документообігу загальних судів "Д-3" встановив, що по даному платежу "не знайдено підтверджень платежів з Казначейства".

Водночас, як вбачається з Виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України вказані Квитанції були долучена до іншої адміністративної справи ЄУН 336/9653/23 (в межах даної справи в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено, позовна заява повернута заявнику, питання про повернення судового збору не вирішувалось).

Отже, враховуючи наведене, представник позивача при повторному поданні позову приєднав до нього Квитанції, які вже були використані і поєднані до іншої справи, що не передбачено чинним законодавством, а тому квитанції додані до вказаного позову не є документом, що підтверджує сплату судового збору.

Таким чином, судовий збір за подання позову до Державної служби України з безпеки на транспорті, про оскарження рішень Державної служби України з безпеки на транспорті, а саме постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України: серії АА № 00010684 від 07.07.2023, серії АА № 00010685 від 07.07.2023, серії АА № 00012076 від 19.07.2023, серія АА № 00013259 від 01.08.2023, який надійшов до суду 09 жовтня 2023 року не сплачено.

За таких обставин, позивачу необхідно сплатити судовий збір та надати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 160 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Оскільки суд розглядає адміністративні справи в межах позовних вимог, то суддя приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху, з наданням позивачу терміну для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення недоліків позовна заява буде повернута позивачу.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 160, 161, 169, 268 КАС України, суддя,-

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про оскарження рішень Державної служби України з безпеки на транспорті, а саме постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України: серії АА № 00010684 від 07.07.2023, серії АА № 00010685 від 07.07.2023, серії АА № 00012076 від 19.07.2023, серія АА № 00013259 від 01.08.2023, - залишити без руху.

Надати позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, шляхом подачі до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші підстави для поновлення строку, з наданням підтверджуючих доказів.

Роз`яснити позивачу якщо вказані підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд поверне позовну заяву.

Копію ухвали направити представнику позивача.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. За правилами ст.294 КАС України, ухвала про залишення позовної заяви без руху окремо від рішення суду не оскаржується.

Суддя: