Справа № 160/1166/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 лютого 2024 рокуСправа №160/1166/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі №160/1166/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про визнання протиправною бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №160/1166/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про визнання протиправною бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити певні дії.

07 лютого 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі №160/1166/24, яка надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій просить встановити відповідачу строк три доби з дня отримання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі 160/1166/24 від 30 січня 2024 року для надання до суду витребуваних доказів.

В обґрунтування заяви зазначає, що постановивши ухвалу про витребування письмових доказів суд не вказав конкретних строків її виконання з боку відповідача, не зважаючи на те, що в матеріалах справи є письмові докази, які прямо вказують на бездіяльність посадових осіб відповідача щодо витребуваних письмових доказів. Отримавши зазначену ухвалу суду Ленінський районний суд її не виконав і не подав заяву протягом 5 днів з дня отримання ухвали про неможливість її виконати із зазначенням відповідних причин її невиконання. Крім того у матеріалах справи є копія заяви позивача від 02.01.2024 на адресу Ленінського районного суду відповідь на яку суд витребував і відповідь на яку позивач не отримав по теперішній час. Не отримавши зазначену відповідь від Ленінського районного суду позивач звернувся до Державної судової адміністрації, яка листом повідомила голову Ленінського районного суду про необхідність виконання Ленінським районним судом чинного закону щодо виконання рішень суду набравших законної сили і відповідно надання відповіді на звернення позивача. Але зазначений лист Державної судової адміністрації України також головою Ленінського районного суду був проігнорований і відповідь надана не була. За таких обставин бездіяльність Ленінського районного суду є системною, тому є необхідність у встановленні терміну виконання Ленінським районним судом ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року по справі 160/1166/24 про витребування письмових доказів. Звертає увагу на те, що у разі неподання витребуваних доказів та інформації без поважних причин, посадова особа повинна бути притягнута до відповідальності та до останньої повинно бути застосовані заходи процесуального примусу у відповідності до ст. ст. 144, 149 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року призначено розгляд заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі №160/1166/24 у судовому засіданні на 12 лютого 2024 року.

В судове засідання, призначене на 12 лютого 2024 року, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

В зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, заява про забезпечення доказів розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення доказів, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 114 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Статтею 115 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому.

Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі №9901/608/19, від 09.10.2019 року у справі №9901/385/19, від 03.07.2019 року у справі №9901/845/18.

Разом із тим подана заява про забезпечення доказів не містить жодних належних доказів, які б підтверджували доводи про те, що докази, які витребувані судом, можуть бути втрачені або їх збирання або подання згодом стане неможливим або утрудненим.

При цьому, як зазначив сам позивач, в цій справі судом не встановлено відповідачу строк для подання доказів.

Згідно ч. 7 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Водночас, згідно ч. 3 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Системне тлумачення вказаних нормативних положень дає підстави для висновку, що строк на подання доказів або може бути встановлено судом окремо, або такий строк в силу ч. 3 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України збігається з встановленим судом строком для подання відзиву.

В цій справі строк для подання відзиву відповідачу встановлено ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року як «протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали».

Отже, строк для подання відзиву розпочав свій перебіг та станом на дату постановлення цієї ухвали не сплив.

За таких обставин суд критично оцінює наявність «існування підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим», в тому числі, оскільки відповідачем наразі не пропущено строку для подання відповідних документів до суду.

З цих же підстав суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач протягом 5 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження не подав заяву про неможливість її виконати, оскільки такий обов`язок за обставин цієї справи у відповідача не виник.

Відповідно, передчасними наразі є і посилання позивача на те, що позивач наразі не отримав відповідь на свою заяву від 02.01.2024 року, оскільки така відповідь в цій справі наразі має статус витребуваного документа, в зв`язку з чим визначальним є її існування або неіснування станом на день подання до суду витребуваних документів, при цьому строк на таке подання наразі не сплив.

Отже, встановлені судом строки відповідачем наразі не порушено, а підстав вважати, що вони будуть порушені позивачем не наведено, а судом не встановлено.

З цих же підстав суд не приймає і посилання позивача на можливість застосування заходів процесуального примусу.

Таким чином, суд висновує, що у даному випадку підстави, передбачені ч.1 ст.114 Кодексу адміністративного судочинства України для забезпечення доказів в цій справі - відсутні, тому відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Керуючись ст. ст. 114-117, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі №160/1166/24 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко