Справа № 120/17840/23
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 лютого 2024 р. Справа № 120/17840/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області (далі - ГУ ПФУ у Одеській області, відповідач 2) із позовом, в якому просив:

- визнати неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області № 25 від 26.10.2023 р. в частині щодо не зарахування служби у районі Крайньої Півночі - Мурманській області м. Луостари у кратному розмірі - один рік за півтора з 28 серпня 1987 року по 12 липня 1990 року;

- зобов`язти зарахувати період служби у районі Крайньої Півночі - Мурманській області м. Луостари у кратному розмірі один рік за півтора з 28 серпня 1987 року по 12 липня 1990 року для призначення пенсії за віком та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від дня звернення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що період проходження ним військової служби з 28 серпня 1987 року по 12 липня 1990 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, повинен бути зарахований до страхового стажу у пільговому обчисленні, виходячи із розрахунку один рік за один рік і шість місяців, відтак, спірне рішення , яким не зараховано відповідний стаж, є неправомірним.

Ухвалою суду від 04.12.2023 р. відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження в порядку визначеному ст. 263 КАС України.

27.12.2023 р. надійшов відзив від представника ГУ ПФУ у Одеській області, в якому просив відмовити в задоволенні позову вказуючи на те, що у позивача недостатньо стажу для переведення на пенсію за віком. При цьому, представник зазначає, що період військової служби з 28 серпня 1987 року по 12 липня 1990 року не підлягає зарахуванню у кратному розмірі один рік за півтора, оскільки відсутні докази працевлаштування позивача протягом трьох місяців після звільнення, на роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

29.12.2023 р., 01.01.2024 р. надійшли відзиви від ГУ ПФУ у Вінницькій області, в яких представник заперечив проти задоволення позову, посилаючись на недостатність стажу ОСОБА_1 для переведення на пенсію за віком.

Ухвалою від 22.01.2024 р. витребувано додаткові докази у справі.

Розглянувши матеріали справи, ознайомившись із доказами, суд встановив наступне.

23.10.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ у Вінницькій області із заявою про перехід на інший вид пенсії. Також просив зарахувати до стажу період згідно довідки №146 від 1907.2019 р. один за півтори. Заяви за екстериторіальністю передано до Головного управління ПФУ у Одеській області.

Головне управління ПФУ в Одеській області за наслідком розгляду заяви прийняло рішення №25 від 25.10.2023 р., яким відмовило в перерахунку пенсії вказавши, що необхідний стаж для переходу на інший вид пенсії становить 30 років, в той час, як стаж позивача складає 29 років 6 місяців 14 днів. Зазначено, що робота в районі Крайньої Півночі зараховується до стажу рік за півтори за умови, що військовослужбовець після служби залишився працювати в даному районі.

Не погоджуючись із цим рішенням, позивач звернувся до суду із позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог , суд керується та виходить з наступного.

Згідно з пунктом 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на підставах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Тобто для пільгового обчислення страхового стажу передбачена можливість надавати вказані документи за вибором особи.

Відповідно до статті 3 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19 січня 1993 року при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодовують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення, згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року).

З наведеного вбачається, що Тимчасова угода надає громадянам сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Суд вважає за необхідне відмітити, що слід відрізняти порядок та умови зарахування в пільговому обчисленні стажу для робітників, які переводились, направлялися або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей держави від умов зарахування в пільговому обчисленні стажу військовослужбовцям, які проходили військову службу у вказаних районах.

Так, відповідно до статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналогічні норми стосовно зарахування до стажу часу проходження військової служби кореспондуються в абзаці 2 пункту 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ( Закон №2011-XII).

Водночас, вказаною нормою Закону передбачено, що час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Період проходження військової служби, що зараховується до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах, визначається постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 (надалі по тексту Постанова №393), прийнятою відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі по тексту також Закон № 2262-ХІІ).

Згідно з цим порядком до вислуги років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії, яка відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалась до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, і її обчислення (у тому числі на пільгових умовах) має здійснюватися у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо постановою не передбачено більш пільгових умов (абзац 9 пункту 1 Постанови № 393).

Частиною 1 статті 52 Закону СРСР від 14 липня 1956 року "Про державні пенсії" визначено, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби і прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей, здійснюється в порядку і розмірах, встановлених Радою Міністрів СРСР.

Питання обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, було врегульовано Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року №590 (надалі Постанова №590), Указами Президії Верховної Ради СРСР від 1 серпня 1945 року "Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі", від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" та Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/П-28.

Пунктом 6 Постанови №590 передбачалося, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби, осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих осіб здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Радою Міністрів СРСР.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1982 року №986 з метою усунення множинності нормативних актів про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, спрощення порядку обчислення їм пенсій і відповідно до статті 52 Закону СРСР "Про державні пенсії" затверджено Положення про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей (надалі по тексту також - Положення), відповідно до якого особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, звільненим з діючої військової служби, можуть призначатися пенсії за вислугу років чи по інвалідності, а в разі одночасного виникнення права на декілька видів пенсій, пенсія по старості призначається відповідно до вимог Закону СРСР "Про державні пенсії".

Пунктом 55 цього ж Положення встановлено, що окремі періоди служби при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховуються на пільгових умовах, зокрема один місяць за півтори зараховується військова служба в Мурманській області.

Таким чином, як законодавство колишнього СРСР до 1 січня 1991 року, так і законодавство України, чинне на час виникнення спірних відносин, передбачали і передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР.

Аналогічна позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 9 грудня 2014 року (справа № 21-406а14), від 23 червня 2015 року (справа № 21-1000а15) та Вищим адміністративним судом України в рішенні від 31 жовтня 2017 року (справа №К/800/35329/17).

Отже доводи позивача стосовно того, що законодавство колишнього СРСР до 1 січня 1991 року, так і законодавство України, чинне на час виникнення спірних відносин, передбачали і передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР є слушними.

Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 25 березня 1968 року №181 «Про зарахування солдатам, матросам, сержантам, старшинам і військовим будівельникам, звільненим в запас, часу дійсної строкової військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, в стаж роботи, що надає право на отримання пільг, встановлених за роботу в цих районах і місцевостях» встановлено, що солдатам, матросам, сержантам, старшинам і військовим будівельникам, звільненим, починаючи з 1968 року, з військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, час їхньої дійсної строкової військової служби (служби у військово-будівельних загонах) в цих районах і місцевостях зараховується в стаж роботи, що надає право на отримання пільг, передбачених Указами Президії Верховної Ради РССР від 10 лютого 1960 року та від 26 вересня 1967 року, якщо вони не пізніше трьох місяців після звільнення з військової служби були прийняті на роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Отже, законодавець в цьому випадку встановив дві умови для пільгового обчислення періоду строкової військової служби:

- проходження строкової військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі;

- прийняття після служби на роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі протягом трьох місяців (Відповідний висновок викладено в постанові ВС від 19.04.2022 р. у справі №300/756/19).

Суд констатує, що дана норма стосується зарахування у пільговому співвідношенні саме строкової служби.

При цьому, згідно довідки Вінницького обласного ТЦКСП від 30.01.2024 р. позивач проходив строкову військову службу з 02.11.1981 р. по 16.11.1983 р.

В той час, як військова служба, період якої просить зарахувати позивач, не є строковою. Зокрема, в період з 28.08.1987 по 12.07.1990 р. військова частина, в якій проходив службу дислокувалась у п. Луостари Мурманської області та відноситься до Крайньої Півночі. Даний факт не заперечується жодною із сторін та підтверджується довідкою Тростянецького об`єднаного районного військового комісаріату від 19.07.2019 р. № 146/1.

Суд вкотре вказує, що слід відрізняти порядок та умови зарахування в пільговому обчисленні стажу для робітників, які переводились, направлялися або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей держави, від умов зарахування в пільговому обчисленні стажу військовослужбовцям, які проходили військову службу у вказаних районах. При цьому Угода Президії ВР СРСР від 10.02.1960 р. стосується саме робітників, які переводились, направлялися або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей держави.

Виходячи із вказаного, суд дійшов висновку, що позивачу безпідставно не зараховано період військової служби з 28.08.1987 по 12.07.1990 р. в полуторному розмірі, а відтак, слід зобов`язати зарахувати цей стаж у кратному розмірі один рік за півтора.

Оскільки спірний стаж не зараховано оскаржуваним рішенням із розрахунку один рік за півтора, що вплинуло на розмір страхового стажу та, відповідно, на призначення пенсії, суд керуючись ст.. 245 КАС України, вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області № 25 від 25.10.2023 р. При цьому, рішення підлягає скасуванню в цілому, оскільки ним не тільки не не зараховано стаж, а й відмовлено в переході з одного виду пенсії на інший.

Окремо суд зауважує, що позивачем не вірно вказано дату прийняття рішення, а саме, замість 25.10.2023 р. вказано 26.10.2023 р.

Як наслідок наведеного вище слід зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати період служби у районі Крайньої Півночі - Мурманській області м. Луостари у кратному розмірі один рік за півтора з 28 серпня 1987 року по 12 липня 1990 року для призначення пенсії за віком та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від дня звернення.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів , суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 1073,60 грн. судового збору підлягають відшкодуванню повністю.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 25 від 25.10.2023 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 період військової служби з 28 серпня 1987 року по 12 липня 1990 року у районі Крайньої Півночі - Мурманській області м. Луостари у кратному розмірі один рік за півтора та призначити пенсію за віком від дня звернення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір 1073, 60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 )

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, ).

Відповідач 2:Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Повний текст рішення сформовано 12.02.2024 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна