Справа № 420/33796/23
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення, яке оформлене у вигляді повідомлення, Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 30.10.2023 р., номер електронної справи № Т12582977, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті грошової допомоги на проживання відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332, за її заявою від 26.10.2023 року; зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату допомоги на проживання ОСОБА_2 , відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332, на підставі її заяви від 26.10.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має право на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, у відповідності до Порядку № 332, так, як перемістилася з окупованої території (м. Каховка, Херсонської області). Рішення (повідомлення) На думку позивача, рішення, яке оформлене у вигляді повідомлення, Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 30.10.2023 р. щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті грошової допомоги на проживання відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332, за її заявою від 26.10.2023 року є протиправним. Також Позивач вважає, що Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради повинен здійснити призначення, нарахування та виплату допомоги на проживання ОСОБА_1 , відповідно до "Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332 на підставі її заяви від 26.10.2023 року.

Відповідач Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (від 27.12.2023 р. за вхід. № ЕС/20112/23), зазначаючи, що 27.06.2023 року, гр. ОСОБА_1 звернулась до управління соціального захисту населення в Приморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради з заявою щодо призначення допомоги на проживання за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 . Під час звернення Позивач повідомила, що станом на 24.02.2022 року проживала у м. Каховка та надала відповідні документи. Оскільки, серед наданих документів була відсутня інформація, яка підтверджує, що гр. ОСОБА_1 проживала на території, на якій проводяться бойові дії (м. Каховка) станом на 24.02.2022 року, в призначенні допомоги було відмовлено.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/33796/23 за позовом ОСОБА_1 до Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, місцем народження ОСОБА_1 є м. Каховка, Херсонська обл.., зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідками від 27.04.2022 № 5137-, та від 03.02.2023 року № 5105-.

Зі змісту довідки від 27.04.2022 року № 5137- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання позивача АДРЕСА_2 ; фактичним місцем проживання: АДРЕСА_3 .

Згідно довідки від 03.02.2023 року № 5105- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання позивача АДРЕСА_2 ; фактичним місцем проживання: АДРЕСА_4 .

26.10.2023 ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про призначення допомоги на проживання. До заяви додано наступні документи: виписка по картці/рахунку АТ КБ «Приватбанк» за період з 11.03.2022 року по 15.04.2022 року; акт про фактичне проживання особи від 25.10.2023; копія декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 001-56К5-Е500 від 11.04.2019 року; копія Наказу Національного університету біоресурсів і природокористування України від 31.01.2022 № 66 «Про зміни до графіка освітнього процесу на 2 семестр 2021-2022 навчальних років в умовах карантинних обмежень».

Повідомленням від 30.10.2023 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради відмовив позивачеві у допомозі на проживання внутрішньо переміщеним особам, у зв`язку з тим, що адреса, звідки перемістилась особа, не відноситься до територій, територіальних громад, у яких проводяться воєнні дії, або які перебувають під окупацією, оточенням.

Не погоджуючись з вищенаведеним повідомлення Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради від 30.10.2023 року, ОСОБА_1 звернулась до суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування рішення, яке оформлене у вигляді повідомлення, Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 30.10.2023 р., номер електронної справи № Т12582977, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті грошової допомоги на проживання відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332, за її заявою від 26.10.2023 року; зобов`язання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату допомоги на проживания ОСОБА_2 , відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332, на підставі її заяви від 26.10.2023 року, є такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України: громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша); пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя).

Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, Закон №1706-VII) встановлено гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з Законом №1706-VII:

внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру (абзац перший частини першої);

Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні (частина друга).

За змістом наведених норм, держава взяла на себе зобов`язання вживати всіх можливих заходів з метою захисту прав, інтересів особи, яка вимушено залишила своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини. Іншими словами, внутрішньо переміщені особи мають право, зокрема, на належний соціальний захист, відповідно до Конституції України, в разі настання негативних наслідків, передбачених Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Законом №1706-VII установлено:

адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті (частина перша статті 1);

факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (частина перша статті 4).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідками від 27.04.2022 № 5137-, та від 03.02.2023 року № 5105-.

Правомірність отримання позивачем статусу внутрішньо переміщених осіб у відзиві не заперечувалось, про обставини, визначені статтею 12 Закону №1706-VII відповідачем не зазначено.

Отже, ОСОБА_1 станом на час подання заяви 26.10.2023 до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та на час прийняття повідомлення від 30.10.2023 року про відмову в призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, відносились до внутрішньо переміщених осіб у розумінні Закону №1706-VII, та потребували соціального захисту.

За приписами частини першої статті 9 Закону №1706-VII внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.

До 20.03.2022 механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком № 505, пунктом 2 якого передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

У зв`язку із набранням чинності 22.03.2022 Постановою № 332, якою був затверджений Порядок № 332 та визначений механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, втратила чинність Постанова № 505.

Пунктом 2 Порядку № 332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 204-р.

Згідно із пунктом 3 Порядку № 332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 року включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:

для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30.04.2022 включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 01.03.2022 отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до Постанови № 505. Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022 у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Починаючи з травня 2022 року допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали до 20.05.2022 заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний вебпортал електронних послуг, або за умови подання документального підтвердження від органів місцевого самоврядування факту пошкодження/знищення нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації.

Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 № 562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Зміст наведених норм свідчить про те, що пунктом 2 передбачено коло осіб, яким надається допомога на проживання, а пункт 3 містить положення щодо розміру та умов надання чи ненадання такої допомоги за певних обставин.

Відповідно до п. 6. Порядку №332 для отримання допомоги внутрішньо переміщена особа заповнює заяву, яка формується засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (далі - Портал Дія).

У заяві зазначається: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) заявника; реєстраційний номер облікової картки платника податків; дата народження; відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, звідки перемістилася особа; адреса місця, куди перемістилася особа, та контактний номер телефону; номер поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування допомоги єПідтримка або номер банківського рахунка (за стандартом IBAN) заявника для виплати допомоги; наявність статусу особи з інвалідністю; відомості про неповнолітніх дітей, які перемістилися разом із внутрішньо переміщеною особою.

Заява вважається поданою в разі заповнення особою всіх полів форми.

Проаналізувавши положення пунктів 2 та 3 Порядку № 332 суд дійшов висновку про те, що внутрішньо переміщена особа має право на допомогу на проживання, визначену Порядком №332 незалежно від дати взяття її на облік як внутрішньо переміщені особи, якщо вона перемістилась з території, яка відповідає двом умовам: на цій території проводяться бойові дії та ця територія міститься в переліку, затвердженому розпорядженням № 204-р.

У свою чергу, суд наголошує на тому, що випадок, за якого допомога на проживання, визначена Порядком № 332 не надається, законодавець пов`язав з умовою, якщо особи не перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та невключення регіону до переліку, затвердженого розпорядженням № 204-р, до якого внутрішньо переміщена особа перемістилась до 24.02.2022, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Постанови № 505, а не з датою включення певного регіону до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

З урахуванням положень про те, що з травня 2022 року допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої російською федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, принципове значення має сам факт переміщення особи після 24.02.2022 року з тимчасово окупованої російською федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Судом встановлено, що 26.10.2023 ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про призначення допомоги на проживання.

На підтвердження переміщення з тимчасово окупованої російською федерацією території України, позивачем було надано наступні документи: виписка по картці/рахунку АТ КБ «Приватбанк» за період з 11.03.2022 року по 15.04.2022 року; акт про фактичне проживання особи від 25.10.2023; копія декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 001-56К5-Е500 від 11.04.2019 року; копія Наказу Національного університету біоресурсів і природокористування України від 31.01.2022 № 66 «Про зміни до графіка освітнього процесу на 2 семестр 2021-2022 навчальних років в умовах карантинних обмежень».

Із зазначеного вбачається, що позивач фактично перебувала з 24.02.2022 року по 13.04.2022 року у м. Каховка Херсонської області та 15.04.2023 року переїхала до м. Одеса.

Повідомленням від 30.10.2023 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради відмовив позивачеві у допомозі на проживання внутрішньо переміщеним особам, у зв`язку з тим, що адреса, звідки перемістилась особа, не відноситься до територій, територіальних громад, у яких проводяться воєнні дії, або які перебувають під окупацією, оточенням.

Так, суд зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №352 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509» було внесено зміни до пункту 4 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а саме: У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби; трудова книжка із записами про трудову діяльність; документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно; свідоцтво про базову загальну середню освіту; атестат про повну загальну середню освіту; документ про професійно-технічну освіту; документ про вищу освіту (науковий ступінь); довідка з місця навчання; рішення районної, районної у м. Києві чи Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування; медичні документи; фотографії; відеозаписи тощо).

Отже, діюче законодавство визначає альтернативні способи підтвердження факту проживання на території окупованої адміністративно-територіальної одиниці - або відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті, або шляхом надання інших доказів.

В свою чергу, позивач звертаючись із заявою від 26.10.2023 надала докази на підтвердження проживання у м. Каховка, Херсонської області, що відповідачем не заперечується.

Отже відповідач, відмовляючи позивачу в наданні допомоги на проживання ВПО діяв не на підставі, в порядку та у спосіб визначений Конституцією, та законами України, та, за наявності документального підтвердження переміщення позивача з тимчасово окупованої російською федерацією території України, відповідач обмежив право позивача на отримання допомоги на проживання ВПО.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 перемістилась з території, яка відповідає двом умовам, визначеним п.2 Порядку №332 (на цій території проводяться бойові дії, та ця територія визначена в переліку, затвердженому розпорядженням № 204-р), вона належить до кола осіб, що мають право на допомогу на проживання відповідно до Порядку №332, оскільки вона не підпадає під виключення, за якого таким особам допомога на проживання не надається, а відтак повідомлення Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради про відмову у наданні заявленої позивачем допомоги не відповідає критеріям, визначеним ст.19 Конституції України та ст. 2 КАС України.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення, яке оформлене у вигляді повідомлення, Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 30.10.2023 р., номер електронної справи № Т12582977, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті грошової допомоги на проживання відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332, за її заявою від 26.10.2023 року; зобов`язання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату допомоги на проживания ОСОБА_2 , відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332, на підставі її заяви від 26.10.2023 року.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню, з вищеокреслених підстав.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення, яке оформлене у вигляді повідомлення, Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 30.10.2023 р., номер електронної справи № Т12582977, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті грошової допомоги на проживання відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332, за її заявою від 26.10.2023 року.

3. Зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату допомоги на проживання ОСОБА_2 , відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332, на підставі її заяви від 26.10.2023 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (65022, Одеська обл., місто Одеса, вул. Косовська, будинок 2-Д ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Ю.В. Харченко