Справа № 686/23882/23
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/23882/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Павловська А.А.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

12 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області до ОСОБА_1 про затримання для ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в якому просив ухвалити рішення про затримання для ідентифікації та забезпечення примусового видворення, строком на шість місяців, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства відповідача, громадянина Республіки Білорусь.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.09.2023 позов задоволено.

Затримано для ідентифікації та забезпечення примусового видворення, строком на шість місяців, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що підставами вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду є відсутність законних підстав для перебування іноземця на території України, відсутність документів, які б надавали право на перетин кордону для виїзду з території України, відсутність фінансового забезпечення для перебування на території України та виїзду за її межі. Крім того, відповідач довгий час проживав на території України незаконно та не вживав жодних заходів для легалізації свого становища.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що відповідач з моменту затримання не був забезпечений перекладачем з мови, якою вільно володіє, а відтак не мав змоги розуміти зміст дій та рішень, що приймалися відносно нього службовими особами та міг отримати належне роз`яснення його прав, зокрема, на отримання правової допомоги.

Ніяких заходів щодо надання правової допомоги відповідачу не вживалось і він був позбавлений права на правову допомогу, відсутні також докази того, що відповідач відмовився від отримання належного йому захисту, що і призвело до постановлення оскаржуваного рішення.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що у відповідача було достатньо часу для виконання рішення про примусове повернення, проте він не вчиняв взагалі жодних дій для його виконання та не намагався залишити територію України.

Також вказано, що посилання представника відповідача на те, що йому не забезпечено перекладача та адвоката безпідставне, адже під час розгляду справи судом першої інстанції йому було роз`яснено його права, зокрема і право на учать перекладача та адвоката та встановлено, що він достатньо володіє українською мовою, проте він не заявляв клопотання про їх залучення. Крім того факт володіння державною мовою підтверджується і тим, що під час розгляду справи №688/767/19 Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області від 06.04.2019 перекладач не залучався.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 25.01.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 06.02.2024 о 09:50 год.

Ухвалою суду від 02.04.2024 заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Воробея Петра Олексійовича та представника Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області Фортельної Юлії Юріївни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції - задоволено.

Зобов`язано Волинське ПТПІ ДМС України забезпечити участь в судовому засіданні, призначеному на 06.0.2024 о 09:50 год., перекладача з української мови на білоруську мову.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.02.2024 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд задовольнити її повністю.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

06.02.2024 у судовому засіданні оголошено перерву до 12.02.2024 12:00 год.

Також протокольною ухвалою зобов`язано позивача надати пояснення щодо невиконання рішення від 05.02.2021 про примусове повернення до країни походження відповідача, пояснення, щодо підтвердження громадянства відповідача та пояснення з приводу того, які заходи було вчинено з моменту його затримання щодо ідентифікації та примусового повернення до країни походження.

12.02.2024 від Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області надійшли письмові пояснення у справі.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідач народився в м. Шепетівка Хмельницького району Хмельницької області, його батько та матір громадяни Республіки Білорусь. Будь-якого паспортного документа не має, за набуттям громадянства України не звертався, в будь-який спосіб легалізацією свого становища в Україні не займався.

Водночас вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.04.2019 у справі №688/767/19 відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

05.02.2021 відповідач звільнився з ДУ "Шепетівська виправна колонія (№98)" після відбуття покарання і того ж дня Шепетівським відділом УДМС у Хмельницькій області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким зобов`язано відповідача в строк до 04.03.2021 покинути територію України. Однак в цей строк відповідач не залишив території України, що було виявлено 08.09.2023 працівниками правоохоронних органів.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI (далі Закон № 3773-VI) іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Згідно ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземцяабо особу без громадянства,забезпечити примусове видвореннячи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства,такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частиною 13 ст. 289 КАС України визначено, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, ч. 1 ст. 289 КАС України визначено, що затримання іноземця або особи без громадянства можливе (за певних обставин), якщо стосовно іноземця або особи без громадянства прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію.

Згідно цієї норми судом може бути застосовано до іноземця або особи без громадянства заходи, зокрема, затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Відповідно до матеріалів справи 05.02.2021 відповідач звільнився з ДУ "Шепетівська виправна колонія (№98)" після відбуття покарання.

05.02.2021 Шепетівським відділом УДМС у Хмельницькій області було прийнято рішення №1 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким зобов`язано відповідача в строк до 04.03.2021 покинути територію України.

Проте у вказаний строк відповідач не залишив території України, у зв`язку з чим постановою Управлінням Державної міграційної служби в Хмельницькій області на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за порушення правил перебування іноземців на території України.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підставами вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду є відсутність законних підстав для перебування іноземця на території України, відсутність документів, які б надавали право на перетин кордону для виїзду з території України, відсутність фінансового забезпечення для перебування на території України та виїзду за її межі.

Крім того, відповідач довгий час проживав на території України незаконно та не вживав жодних заходів для легалізації свого становища.

При цьому в апеляційній скарзі скаржник обгрунтовує протиправність рішення суду першої інстанції виключно тим, відповідач з моменту затримання не був забезпечений перекладачем з мови, якою вільно володіє, а відтак не мав змоги розуміти зміст дій та рішень, що приймалися відносно нього службовими особами та міг отримати належне роз`яснення його прав, зокрема, на отримання правової допомоги.

Стосовно таких доводів слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів про заявлення відповідачем клопотання про залучення перекладача.

Під час розгляду Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області справи №688/767/19 перекладач відповідачу не надавався.

Проте враховуючи доводи скаржника ухвалою від 02.04.2024 суд апеляційної інстанції зобов`язано Волинське ПТПІ ДМС України забезпечити участь в судовому засіданні перекладача з української мови на білоруську мову.

Також слід зазначити, що 06.02.2024 у судовому засіданні судом зобов`язано позивача надати пояснення щодо невиконання рішення від 05.02.2021 про примусове повернення до країни походження відповідача, пояснення, щодо підтвердження громадянства відповідача та пояснення з приводу того, які заходи було вчинено з моменту його затримання щодо ідентифікації та примусового повернення до країни походження.

12.02.2024 від Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області надійшли письмові пояснення у справі в яких позивачем вказано наступне.

Стосовно громадянства відповідача міграційним органом вказано, під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення та прийняття рішення про примусове видворення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що останній є громадянином Республіки Білорусь на підставі актового запису про народження № 374 від 24.09.1998, в якому зазначено, що його батьки є громадянами Республіки Білорусь, та статті 13 Закону Республіки Білорусь "Про громадянство Республіки Білорусь".

Також вказано, що з метою ідентифікації ОСОБА_1 після його поміщення до ПТПІ УДМС у Хмельницькій області було направлено запити до ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області, ГУДМС, УДМС в областях про надання інформації стосовно ОСОБА_1 за відомостями відділу обліку, моніторингу інформації, реєстрації місця проживання, звернення або оформлення дозволу на імміграцію (скасування), документування посвідками на постійне та тимчасове проживання (скасування), отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, оформлення виїзду на постійне проживання за кордон, звернення або набуття громадянства України, документування паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон, притягнення до адміністративної відповідальності, рішення про примусове повернення (видворення) з території України, а також про заборону в`їзду на територію України.

За вказаний період надходили відповіді в яких вказувалося, що ОСОБА_1 не значиться за обліками.

Разом з тим, УДМС у Хмельницькій області було направлено до МЗС України для посольства Республіки Білорусь повідомлення щодо рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Щодо заходів, які були вчинені УДМС у Хмельницькій області після прийняття рішення про примусове повернення міграційним органом вказано, що Шепетівським районним відділом УДМС у Хмельницькій області, в межах повноважень, передбачених п. 19 розділу VІІ Інструкції, направлялися запити до Головного центру обробки спеціальної інформації Адміністрації Держприкордонслужби України.

Також контроль здійснювався шляхом перевірки виконання рішення через систему "Аркан".

Водночас колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції за участю представника відповідача та перекладача судом не встановлено обставин, які б спростували вищевикладені висновки суду.

При цьому незалучення перекладача без відповідного клопотання особи не є підставою для скасування по суті правильного рішення суду.

Верховним Судом у постановах від 23.01.2020 у справі №343/2242/16-а та від 28.10.2020 у справі № 274/7478/19 вказано, що відсутність перекладача не свідчить про протиправність рішення. Крім того, перекладач та законний представник надаються на вимогу затриманого, яку позивач не заявляв в даному випадку не було.

Разом з тим колегія суддів враховує, що у довідці про особу від 08.09.2023 міститься підпис ОСОБА_1 у графі, де вказано, що українську мову розуміє.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом затримання для ідентифікації та забезпечення примусового видворення, строком на шість місяців, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 .

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.