Справа № 260/6115/23
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2024 року м. Ужгород№ 260/6115/23
14:06

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Гесня А.О.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: адвокат Кучеренко Валентин Олександрович,

відповідач: Головне управління Національної поліції у Закарпатській області - представник Олашин Оксана Михайлівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі адвоката Кучеренко Валентина Олександровича ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ( 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ференца Ракоці, 13, ) про визнання протиправними дій, скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 01 лютого 2024 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 12 лютого 2024 року.

17 липня 2023 року ОСОБА_1 , через уповноваженого представника ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправними дії дисциплінарної комісії Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та скасувати висновок дисциплінарної комісії від 26.06.2023 року в частині пропозиції (рекомендації) щодо звільнення ОСОБА_1 із служби в поліції; 2) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 26.06.2023 №1534 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності - звільнення із служби в поліції; 3) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 03.07.2023 №123 о/с (по особовому складу) в частині звільнення ОСОБА_1 із служби в поліції; 4) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області поновити старшого сержанта ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №2 роти поліції особливого призначення ГУНП в Закарпатській області та виплатити йому грошове забезпечення за період від дня звільнення до дня поновлення на службі в поліції.

08 серпня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

20 вересня 2023 року ухвалою суду закрито провадження в частині позовних вимог про скасування висновків дисциплінарної комісії від 26.06.23 року в частині пропозиції (рекомендації) щодо звільнення ОСОБА_1 із служби в поліції та відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовних вимог в частині без розгляду. В іншій частині продовжено судовий розгляд.

06 жовтня 2023 року ухвалою суду закрито пiдготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Викликано на 10:00 год 25 жовтня 2023 року в судове засідання свідка: ОСОБА_3 .

22 листопада 2023 року ухвалою суду витребувано від Головного управління Національної поліції в Закарпатській області електронний доказ в оригіналі або в електронній копії засвідченій електронним підписом, що міститься в матеріалах службового розслідування (справа №183 за фактом неправомірних дій поліцейського взводу № 2 РПОП ГУНП в Закарпатській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 стосовно гр. ОСОБА_4 ).

27 листопада 2023 року відповідачем надано докази на виконання вимог ухвали суду від 22 листопада 2023 року.

30 листопада 2023 року ухвалою суду оголошено перерву у судовому розгляді до 14 грудня 2023 року. Викликано в судове засідання на 14 грудня 2023 року наступних свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

14 грудня 2023 року ухвалою суду оголошено перерву у судовому розгляді до 16 січня 2024 року. Викликано повторно в судове засідання на 13:30 год 16 січня 2024 року наступних свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

16 січня 2024 року ухвалою суду оголошено перерву у судовому розгляді до 09:00 год 01 лютого 2024 року. Викликано повторно в судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументував тим, що у висновку про результати службового розслідування зазначено, що о 12:19 год 30.05.2023 року до відділу служби « 102» надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_3 , яка, перебуваючи в АДРЕСА_4 , повідомила про те, що позивач (її колишній співмешканець), починаючи з січня 2023 року по теперішній час погрожує їй фізичною розправою, а 20.05.2023 пошкодив двері на квартирі за місцем проживання заявниці, де без її відома проживає по теперішній час. Посилаючись на такі докази, як пояснення ОСОБА_4 , її подруг ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , прослуховування аудіозаписів та вивчення телефонних переписок у вигляді смс-повідомлень, наданих ними, дисциплінарна комісія дійшла висновку щодо встановлення факту неетичної та негідної поведінки в побуті з боку позивача відносно ОСОБА_4 . А факти погроз вбивством ОСОБА_4 з боку позивача підтвердити не надалось можливим. Разом з тим, сам позивач та громадянка ОСОБА_3 (мати ОСОБА_4 ) факти неетичної поведінки з боку позивача у своїх поясненнях заперечили. Висновок, який оскаржується, зводиться до того, що позивач допустив домашнє насильство по відношенню до ОСОБА_4 24.02.2023 року та 30.05.2023 року (аркуш висновку 15). Крім того, за допущені порушення службової дисципліни та порушення Правил етичної поведінки поліцейського (негідна поведінка до колишньої дружини ОСОБА_7 ), наказом ГУНП від 26.07.2019 № 1458 щодо нього застосовано дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність. Однак, згідно пункту 4 частини 1 статті 23 Дисциплінарного статуту, строк дії попередження про неповну службову відповідність з моменту оголошення їх порушникові становить шість місяців. Даний термін щодо позивача сплив. Згідно ж висновку, факти домашнього насильства з боку позивача, які начебто відбулись 24.02.2023 та 30.05.2023 року свого підтвердження не знаходять. Так, встановлено, що 24.02.2023 року позивач відвідував ОСОБА_4 за місцем її проживання з метою побачення з донькою. Не бажаючи спілкуватись з позивачем ОСОБА_4 викликала наряд поліції, в присутності якого надати письмові пояснення та подати заяву поліції вона відмовилась. Після проведення профілактичної бесіди працівниками поліції конфлікт був вичерпаний. Це підтвердили у своїх поясненнях працівники поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які виїжджали на виклик. Нічим не підтверджено також вчинення позивачем сімейного насильства 30.05.2023 року. Посилання у висновку на те, що позивач вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП, нічим не підтверджене. Ніяких процесуальних документів стосовно позивача не складалось.

18 серпня 2023 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять у задоволенні позову відмовити, оскільки дисциплінарною комісією, на підставі відомостей, викладених у поясненнях ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також прослуховуванням аудіозаписів та вивчення телефонних переписок у вигляді SMS повідомлень, які надали вищевказані громадянки, встановлено факт неетичної та негідної поведінки в побуті з боку ОСОБА_1 відносно ОСОБА_10 . При цьому, спростувати чи підтвердити у ході службового розслідування, факт погрози ОСОБА_13 вбивством ОСОБА_10 без проведення слідчих дій не видалось можливим. Зазначена подія за участі ОСОБА_14 могла викликати значний суспільний резонанс усуспільстві, що негативно вплинуло б на формування у населення думки про діяльність поліції та про проведені реформи, спрямовані на забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, професійного виконання поліцейськими своїх службових обов`язків, відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регламентують їх діяльність. Дисциплінарною комісією під час службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 і раніше допускав негідну поведінку в побуті по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_5 . Зокрема, 03.03.2019, 28.03.2019 та 07.04.2019 ОСОБА_1 стосовно своєї дружини ОСОБА_7 здійснював неправомірні дії (CO Ужгородського РУП ГУНП від 03.03.2019 № 4484, від 28.03.2019 № 6382 та від 07.04.2019 № 7190). Вказаний випадок також викликав суспільний резонанс і негативно вплинув на авторитет поліції Закарпатської області. За допущені порушення службової дисципліни та порушення Правил етичної поведінки поліцейського, наказом ГУНП від 26.07.2019 № 1458 стосовно ОСОБА_1 застосовано заходи дисциплінарного характеру у вигляді попередження про неповну службову відповідність. Вказаний випадок свідчить про те, що ОСОБА_1 належних висновків не зробив і не зважаючи на те, що із попередньою жінкою ОСОБА_7 він розлучився та не підтримує відносини, допустив аналогічне порушення, а саме домашнє насильство по відношенню вже до іншої (цивільної) дружини (24.02.2023 та 30.05.2023), що в результаті свідчить про те, що жодних заходів із виправлення своєї поведінки в побуті та недопущення порушень етичної поведінки ОСОБА_1 не вжив. Така поведінка ОСОБА_1 негативно вплинула на авторитет поліції Закарпатської області, заподіяла шкоду поліції України в цілому, оскільки значна частина поліцейських героїчно несе службу на передових рубежах оборони України і надає допомогу населенню, рятує життя громадян. Натомість, випадки, які допустив ОСОБА_1 , нівелюють героїчні вчинки поліцейських і показують негативний приклад поведінки поліцейських. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги підпунктів 1, 2, 3, 5, 6, 7 частини З статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VII, пунктів 1, 2, 3 частини першої етапі 18, частини 1 статті 64 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», абзаців 2, 3, 4, 7, 1 1 пункту 1 розділу II, абзацу 2 пункту 2, абзацу 1 пункту 3, пункту 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейського, затвердженими наказом МВС У країни від 09.11.2016 № 1179. Окрім виявлених грубих порушень службової дисципліни, ОСОБА_15 допустив скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в частині вчинення домашнього насильства.

01 вересня 2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що крім пояснень заявниці та її подруг, які спростовуються іншими переліченими зібраними матеріалами, підтверджень протиправної поведінки позивача не зібрано. Стосовно скріншотів листування та аудіофайлів слід зазначити, що згідно частини 1 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Роздруківка скріншотів не може бути визнана електронним доказом, оскільки не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки в такому разі неможливо ідентифікувати власника повідомлення і його зміст не захищений від правок та викривлень. Не можуть бути визнані доказами надані ОСОБА_4 та ОСОБА_6 аудіофайли, належність позивачу яких не ідентифікована експертними висновками. А позивач ведення таких розмов заперечує. Так само, неприпустимим є посилання у відзиві на позовну заяву, що позивач допустив скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2КУпАП, оскільки в адміністративному судочинстві вина за таке правопорушення встановлюється в судовому порядку. В той час, як на позивача працівниками поліції протокол про адмінпорушення не складався взагалі. Згідно пояснень працівників поліції ОСОБА_4 від звернення відмовилась. А відповідно, ніякого правопорушення позивач не вчиняв.

Під час розгляду справи по суті уповноважений представник позивача та позивач позов підтримали повністю, просили суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представники відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечила та просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 займав посаду поліцейського взводу № 2 роти поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

30 травня 2023 року о 12:19 до відділу служби « 102» надійшло повідомлення громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_3 , яка перебуваючи в АДРЕСА_4 , повідомила про те, що поліцейський взводу № 2 РПОП ГУНП в Закарпатській області старший сержант поліції ОСОБА_1 (зі слів гр-ки ОСОБА_4 поліцейський ОСОБА_1 її колишній співмешканець), починаючи з січня 2023 року по теперішній час погрожує їй фізичною розправою та пошкодив двері на квартирі за місцем проживання (ЄО Ужгородського РУП ГУНП від 30.05.2023 за № 7918), (а.с. 80).

02 червня 2023 року Головне управління Національної поліції в Закарпатській області наказом № 1341 «Про створення дисциплінарної комісії та призначення службового розслідування», з метою встановлення всіх обставин за даним фактом та на підставі абзацу 2 частини 1 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, наказано у відповідності до вимог статей 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII та наказу МВС України від 07.11.2018 № 893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» провести службове розслідування за вказаним фактом. Проведення службового розслідування доручено дисциплінарній комісії Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, (а.с. 78).

В наказі зазначено, що 30 травня 2023 року до відділу служби « 102» надійшло повідомлення громадянки ОСОБА_4 про те, що поліцейський взводу № 2 РПОП ГУНП в Закарпатській області старший сержант поліції ОСОБА_1 починаючи з січня 2023 року по теперішній час погрожує їй фізичною розправою (ЄО Ужгородського РУП ГУНП від 30.05.2023 за № 7918).

26 червня 2023 року відповідно до висновку «Про результати проведеного службового розслідування за фактами неправомірних дій поліцейського взводу № 2 РПОП ГУНП в Закарпатській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 стосовно гр. ОСОБА_4 » установлено, що за вчинення дисциплінарного проступку, грубе порушення вимог частини 1 підпунктів 1, 2, 3, 5, 6, 7 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1,2, 3 частини першої статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про національну поліцію», абзаців 2,3, 4,7, 11 пункту 1 розділу II, абзацу 2 пункту 2, абзацу 1 пункту 3, пункту 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейського, затвердженими наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 та ч.1 ст. 173 2 КУпАП, що виразилося у вчиненні ним неетичної та негідної поведінки відносно ОСОБА_10 , погрози їй фізичною розправою та вбивством, поліцейського взводу № 2 роти поліції особливого призначення ГУНП в Закарпатській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0075894), відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 розділу III Дисциплінарного статуту Національної поліції України необхідно звільнити із служби в поліції. Начальнику Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Янчинському О.В. вирішити питання щодо оформлення адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП (ЄО Ужгородського РУП ГУНП від 24.02.2023 № 2739, (а.с. 168-185).

26 червня 2023 року начальником Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Ярославом Колесником, відповідно до пункту 1 наказу № 1534 за вчинення дисциплінарного проступку, грубе порушення вимог частини 1 підпунктів 1, 2, 3, 5, 6, 7 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VII, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 18, частини 1 статті 64 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», абзаців 2, 3, 4, 7, 11 пункту 1 розділу II, абзацу 2 пункту 2, абзацу 1 пункту 3, пункту 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейського, затвердженими наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 та ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що виразилося у вчиненні ним неетичної та негідної поведінки відносно ОСОБА_10 , погрози їй фізичною розправою та вбивством, поліцейського взводу № 2 роти поліції особливого призначення ГУНП в Закарпатській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0075894), відповідно до пункту 7 частини З статті 13 розділу III Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнено із служби в поліції та ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що виразилося у вчиненні ним неетичної та негідної поведінки відносно ОСОБА_10 , погрози їй фізичною розправою та вбивством, поліцейського взводу № 2 роти поліції особливого призначення ГУНП в Закарпатській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0075894), відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 розділу III Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнити із служби в поліції, (а.с. 71-74).

03 липня 2023 року наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області «По особовому складу» № 123 о/с , відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0075894), поліцейського взводу № 2 роти поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, з 05 липня 2023 року.

Підстава: пункт 1 наказу ГУНП в Закарпатській області від 26.06.2023 № 1534 та довідка-розрахунок про отримані поліцейським предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, № 35, видана УЛМТЗ ГУНП 03.07.2023 вих. № 646/106/3-2023, (а.с. 70).

Не погодившись із пунктом 1 наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 26.06.2023 №1534 та наказом від 03.07.2023 №123 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом про скасування наказів та поновлення на роботі.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про національну поліцію" № 580-VIII (далі по тексту Закон № 580-VIII, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 19 Закону № 580-VІІІ встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України". Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України ( далі по тексту Дисциплінарний статут) визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з пунктами 1, 2, 3, 6, 10, 11 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону № 580-VІІІ, зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Абзацами 2,3, 4,7, 11 пункту 1 розділу ІІ Правил №1179 передбачено, що неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку, не допускати дискримінації в будь-якій формі; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2, абзацу 1 пункту 3, пункту 4 розділу IV Правил незалежно від посади чи звання у відносинах із населенням поліцейський зобов`язаний бути тактовним та доброзичливим. За будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Згідно з приписами статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначається Порядком №893.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

За приписами пункту 4 вказаного Розділу цього Порядку службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 2 розділу VI цього Порядку підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Пунктом 7 розділу VI Порядку № 893 визначено, що висновок службового розслідування підписують голова, заступник голови та члени дисциплінарної комісії.

У разі якщо за результатами службового розслідування в діях поліцейського встановлено склад дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія разом з висновком службового розслідування подає уповноваженому керівнику проект наказу про накладення на цього поліцейського дисциплінарного стягнення.

Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 4 Розділу VII цього Порядку поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до частиною 3 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частиною 7 цією статті Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).

Службове розслідування стосовно заступників керівника Національної поліції України чи керівників територіальних органів Національної поліції України проводиться виключно дисциплінарною комісією.

Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях.

Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським, стосовно якого призначено службове розслідування, вчинено інший дисциплінарний проступок, обставини його вчинення підлягають перевірці уповноваженою особою під час проведення такого службового розслідування.

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.

У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції.

Відповідно до статті 27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.

За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.

Виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення.

Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

Як встановлено судом, 03 липня 2023 року наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області «По особовому складу» № 123 о/с , відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0075894), поліцейського взводу № 2 роти поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, з 05 липня 2023 року.

Перевіряючи обґрунтованість звільнення ОСОБА_1 , у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту, суд встановлено наступне.

Дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства та етичних норм, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх вчиняють.

Тобто поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивної репутації органів поліції.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, який є підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02.06.2021 у справі №815/2705/16, у постанові від 22.09.2022 у справі №420/4977/20.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції слугував висновок від 26 червня 2023 року, складений за наслідком проведення службового розслідування, яким встановлено порушення позивачем службової дисципліни та який затверджено Начальником ГУНП в Закарпатській області 26 червня 2023 року.

Згідно з цим висновком, дисциплінарною комісією встановлено вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , який виразився у грубому порушенні вимог частини 1 підпунктів 1, 2, 3, 5, 6, 7 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1,2, 3 частини першої статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про національну поліцію», абзаців 2,3, 4,7, 11 пункту 1 розділу II, абзацу 2 пункту 2, абзацу 1 пункту 3, пункту 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейського, затвердженими наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 та ч.1 ст. 173 2 КУпАП, що виразилося у вчиненні ним неетичної та негідної поведінки відносно ОСОБА_10 , погрози їй фізичною розправою та вбивством, поліцейського взводу № 2 роти поліції особливого призначення ГУНП в Закарпатській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0075894), відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 розділу III Дисциплінарного статуту Національної поліції України необхідно звільнити із служби в поліції, (а.с. 168-185).

Під час службового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 з ОСОБА_1 спільно проживала та має спільну доньку, при цьому, офіційно в шлюбі з даним працівником поліції не перебувала. Під час спільного проживання у ОСОБА_10 з ОСОБА_13 стали виникати постійні сварки та непорозуміння, у ході яких даний поліцейський поводив себе неадекватно, зверхньо, підвищував на неї голос, ображав та бив її, при цьому, залякував, щоб вона не повідомляла поліцію про його неправомірні дії. У зв`язку з цим, у січні 2023 року ОСОБА_10 вирішила розірвати стосунки з ОСОБА_13 , на що даний поліцейський відреагував неадекватно та став погрожувати їй фізичною розправою та доведенням її до суїциду.

Встановлено, що один із випадків погрози ОСОБА_13 громадянці ОСОБА_10 фізичною розправою, у ході чого вказаний поліцейський також вів розмову про доведення її до суїциду, мав місце 24.02.2023 про що вона повідомила поліцію. Однак інспектори сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Ужгородського РУП ГУНП лейтенанти поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які прибули на виклик, після розмови з ОСОБА_13 , прийняли рішення не оформляти дану подію (ЄО Ужгородського РУП ГУНП від 24.02.2023 за № 2739). Після цього, ОСОБА_10 побоюючись за своє життя та здоров`я, прийняла рішення виїхати за кордон разом з донькою та її сином від першого шлюбу. В подальшому, 22.05.2023 повернувшись в Україну М. Журавель, побоюючись переслідування, виїхала разом з дітьми в м. Черкаси, а 30.05.2023 за фактом погрози їй фізичною розправою з боку ОСОБА_14 вона повідомила поліцію Черкаської області.

Дисциплінарною комісією, на підставі відомостей, викладених у поясненнях ОСОБА_10 та свідків неправомірних дій з боку ОСОБА_14 стосовно заявниці, якими були громадянки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а також прослуховуванням аудіозаписів та вивчення телефонних переписок у вигляді SMS повідомлень, які надали вищевказані громадянки, встановлено факт неетичної та негідної поведінки в побуті з боку даного поліцейського.

Для підтвердження обставин, встановлених у межах даного службового розслідування, судом допитано в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки даючи письмові пояснення у межах службового розслідування свідки не несуть кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

У судовому засідання ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 , зазначила, що дочка знайшла собі нового чоловіка. До цього, вони до неї по 2-3 рази на тиждень приходили з дітками. Подружки дочки більше знали, що твориться в сім`ї. ОСОБА_1 ніколи не бив її та не ображав. Донька з ним жила, а спілкувалася з іншими чоловіками, і він у неї не перший. З березня 2023 року донька у квартирі не проживає, а з червня або липня 2023 року там проживає ОСОБА_1 .

У судовому засідання ОСОБА_4 зазначила, що в лютому зверталася до відділу служби « 102» через погрози з боку ОСОБА_1 . Перший раз зверталася влітку 2023 року через сімейні сварки та постійні погрози. Вона боялася, оскільки до неї проявлялася агресія. Вона ходила в синцях та з обірваним волоссям. Коли вона його вигнала з квартири, він її телефонував по 200 разів в день, хотів вибити вікно, коли все ускладнювалось. Зробила аудіо запис, ховалась сама і ховала своїх дітей. Викликала поліцію, оскільки був страх. Проживала з ним 3 роки. Поліція не складала протокол, бо він мав бути у той час в зоні бойових дій. Її подруга, ОСОБА_18 ходила перевіряти її стан. Давав їй кошти, оскільки взяв її кредитну карту і до тепер нею користується. Після того як розрахувався нею у Вінниці, вона її заблокувала. Казав, що якщо вона з ним розійдеться, то її діти помруть. З мамою не підтримує відносини після розлучення з ОСОБА_1 . Доступу до власної квартири вона не має, бо були змінені замки, а у ОСОБА_1 є доступ до всіх її речей.

У судовому засідання ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_1 постійно дзвонив та погрожував ОСОБА_4 . Казав, що якщо не підніме трубку і не повернеться, то діти помруть. Він телефонував всім знайомим та подругам. Є свідком того, коли він телефонував до ОСОБА_4 . Зазначила, що це була груба лексика, бо він не знав, що вона була присутня. ОСОБА_19 боялася і записувала розмову на телефон. Зі слів ОСОБА_19 , ОСОБА_1 бив її, бачила синці, але самого факту не бачила. Він дуже агресивно розмовляв, не контролював емоції. ОСОБА_19 сказала йому, що йде від нього рік тому, коли він був на війні, оскільки боялася його. Тоді він кожного дня приходив, телефонував. ОСОБА_19 боялася за хлібом вийти. ОСОБА_19 зверталася в поліцію по факту вселення в квартиру і коли вона давала свідчення поліції по факту побиття.

Як слідує із матеріалів службового розслідування, ОСОБА_20 , пояснив, що 18.02.2023 року, коли він разом із ОСОБА_21 ніс службу у зведеному батальйоні "Захід" та виконував службові завдання пов`язані із відсіччю та стримуванням збройної агресії російської федерації на території Донецької області даний поліцейський повідомив йому, що йому потрібно поїхати додому у зв`язку із сімейними обставинами пов`язаними із погіршенням відносин з його цивільною дружиною ОСОБА_19 . У зв`язку із цим, з 20.02.2023 року ОСОБА_22 був виведений із складу вищевказаного батальйону та направлений для несення служби за місцем дислокації. Також, із 20.04.2023 року у зв`язку із нестабільним морально-психологічним станом ОСОБА_23 , за ініціативою командира РПОП ГУНП в Закарпатській області підполковника ОСОБА_24 вказаного поліцейського було направлено до сектору психологічного забезпечення УКЗ ГУНП області для психологічного обстеження, ( а.с.89-90, т.1).

Одним із принципів етики працівників Національної поліції є гідна поведінка, що охоплює повагу до гідності інших осіб, ввічливість та дотримання високої культури спілкування, доброзичливість і запобігання виникненню конфліктів, недопущення дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників Національної поліції. Поведінка працівника Національної поліції завжди й за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму й морально-етичним принципам.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 07 березня 2019 року (справа № 819/736/18), в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Відомості службового розслідування містять посилання на порушення, яке розкриває суть правопорушення скоєного ОСОБА_1 , оскільки викладені вище положення Закону №580-VIII, Дисциплінарного статуту і Правил етичної поведінки поліцейських, про порушення яких вказано у висновку службового розслідування, у своїй сукупності, на переконання суду свідчать про вчинення Позивачем дисциплінарного проступку, несумісного з продовженням служби у поліції.

За наслідком системного аналізу матеріалів службового розслідування та показів свідків у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що дисциплінарною комісією підтверджено порушення позивачем службової дисципліни.

Суд зазначає, що така поведінка ОСОБА_1 є такою, що компрометує його, як поліцейського, і дискредитує поліцію вцілому.

Судом встановлено, що матеріалами службового розслідування встановлено (доведено) наявності в діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а відтак доведено і факт порушення ним Присяги та етичних норм поведінки.

Суд вважає, що відповідачем правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції, адже вчинений позивачем проступок є таким, що негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства, і такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.

Крім того, дисциплінарне стягнення до позивача застосоване за поведінку, що є несумісною з проходженням служби в поліції та не відповідає званню працівника поліції.

Застосування ж дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахування обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку встановлена службовим розслідуванням та позивачем не спростована.

Обрання виду дисциплінарного стягнення є дискреційним повноваженням роботодавця, тому з передбачених видів дисциплінарного стягнення обраний щодо позивача є обґрунтованим.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами доводи на обґрунтування підстав неправомірності оскаржуваних наказів.

За вказаних обставин, суд вважає, що пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 26.06.2023 р. за № 1534 та наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 03.07.2023 року за № 123 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідають вимогам чинного законодавства, що, в свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для їх скасування, тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частині позову відсутні.

Позовні вимоги про зобов`язання відповідача поновити старшого сержанта ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №2 роти поліції особливого призначення ГУНП в Закарпатській області та виплатити йому грошове забезпечення за період від дня звільнення до дня поновлення на службі в поліції не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі Гарсія Руїз проти Іспанії (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1статті 6 Європейської конвенції з прав людиниі зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відтак, на переконання суду, решта доводів позивача на обґрунтування своїх вимог у даній справі, не вимагають детального спростування в рамках даної адміністративної справи.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів, пояснень самого позивача та інших осіб відібраних в ході службового розслідування, покази свідків у судовому засіданні та з огляду на встановлені обставини справи, враховуючи законодавчі вимоги, що регулюють спірні правовідносини через призму статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах своєї компетенції та відповідно до норм діючого законодавства, що ним доведено у межах даної адміністративної справи належними та допустимими доказами, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до статті 139 КАС України, не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 9, 14, 242-246, 255, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в особі адвоката Кучеренко Валентина Олександровича до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправними дій, скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяТ.В.Скраль