Справа № 160/33302/23
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горбалінського В.В. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшену до 100000,00 грн додаткову винагороду з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має право на отримання додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн. на місяць за період з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, як особа, яка перебувала на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувала у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько- експертної) комісії, проте ззазначена винагорода позивачу за період з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року не була виплачена.
А тому позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування йому 100 000 грн додаткової винагороди, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р за періоди перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках за висновком ВЛК внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, починаючи з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року включно. За таких обставин, просить суд задовольнити позовні вимоги.
25.12.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
16.08.2023 року представником Військової частини НОМЕР_2 подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу у Збройних Силах України, зокрема у період з 09.06.2022 року по 05.09.2022 року у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді молодшого сержанта.
13.08.2022 року ОСОБА_1 , під час виконання бойового завдання зі звільнення тимчасово окупованих територій, в районі населеного пункту Нескучне Донецької області, внаслідок нанесення противником ураження попав під обстріл та під час спуску до укриття впав і отримав закриту хребетно-спинномозкову травму (ЗХСМТ), забій спинного мозку, помірний нижній спастичний парапарез, нетримання сечі.
14.08.2022 року ОСОБА_1 був направлений до КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради для стаціонарного лікування, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення.
02.09.2022 року був виписаний для подальшого лікування з КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення.
З 06.09.2022 року по 23.09.2022 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Вінницької обласної ради та був виписаний з подальшою необхідністю відпустки за станом здоров`я терміном на 30 днів, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №9914.
З 25.10.2022 року по 04.11.2022 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР та був виписаний з подальшою евакуацією до шпиталю, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого ЕА№8229.
З 08.11.2022 року по 14.11.2022 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у в/ч НОМЕР_4 та був виписаний для подальшого лікування із переведення в інший лікувальний заклад, що підтверджується епікризом з медичної карти стаціонарного хворого №2968.
З 14.11.2022 року по 06.12.2022 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у КНП «Воловепька ценртральна лікарня Воловецької селищної ради» та був виписаний для подальшого лікування, що підтверджується випискою-епікризом із медичної картки стаціонарного хворого №3620(22).
Довідкою військово лікарської комісії №19 від 06.12.2022 року, встановлено потребу військовослужбовця ОСОБА_1 у відпустці за станом здоров`я терміном 30 календарних днів.
06.02.2023 року гарнізонною військово-лікарською комісією в/чА4615 видано свідоцтва про хворобу №1879, яким встановлено, що травма ОСОБА_1 пов`язана із захистом Батьківщини. Травма ОСОБА_1 тяжкого ступеню.
У зв`язку із невиплатою додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. на місяць за період з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, як особа, яка перебувала на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, позивач звернувся зі скаргою на Гарячу лінію Міністерства оборони України щодо не отримання належних виплат.
Листом №2708 від 02.11.2023 року Військовою частиною НОМЕР_2 розглянуто скаргу ОСОБА_1 та зазначено, що згідно п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 (в редакції 2022 року) - у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
У листі зазначено, що у зв`язку із травмуванням ОСОБА_1 був госпіталізований 14 серпня 2022 року, де перебував на стаціонарному лікуванні до 02 вересня 2022 року включно, звідки був виписаний та направлений до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби.
Зі змісту листа вбачається, що на підставі довідки військово-лікарської комісії від 23.09.2022 року №268, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26 вересня 2023 року №224 позивачу було надано відпустку на тридцять календарних днів за станом здоров`я.
При цьому, обґрунтовуючи невиплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень позивачу у листі зазначається, що в довідці військово-лікарської комісії від 23.09.2022 року №268 не зазначено, що травма позивача відноситься до категорії «тяжкої».
Не погоджуючись із невиплатою додаткової винагороди, позивач звернувся із позовом до суду.
Отже, спірним у даній справі є питання, чи має право позивач на виплату додаткової винагороди за збільшеної до 100000 гривень додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. на місяць за період з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, як особа, яка перебувала на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до абзацу 4 п.1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведеної норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Також, Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022 року) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Як вбачається з матеріалів справи, 13.08.2022 року ОСОБА_1 , під час виконання бойового завдання зі звільнення тимчасово окупованих територій, в районі населеного пункту Нескучне Донецької області, внаслідок нанесення противником ураження попав під обстріл та під час спуску до укриття впав і отримав закриту хребетно-спинномозкову травму (ЗХСМТ), забій спинного мозку, помірний нижній спастичний парапарез, нетримання сечі.
Таким чином, суд робить висновок, що травма, яку отримав ОСОБА_1 13.08.2022 року, є тяжкого ступеню.
Також встановлено, що 14.08.2022 року ОСОБА_1 був направлений до КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради для стаціонарного лікування, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення.
02.09.2022 року був виписаний для подальшого лікування з КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення.
З 06.09.2022 року по 23.09.2022 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Вінницької обласної ради та був виписаний з подальшою необхідністю відпустки за станом здоров`я терміном на 30 днів, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №9914.
З 25.10.2022 року по 04.11.2022 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР та був виписаний з подальшою евакуацією до шпиталю, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого ЕА№8229.
З 08.11.2022 року по 14.11.2022 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у в/ч НОМЕР_4 та був виписаний для подальшого лікування із переведення в інший лікувальний заклад, що підтверджується епікризом з медичної карти стаціонарного хворого №2968.
З 14.11.2022 року по 06.12.2022 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у КНП «Воловепька ценртральна лікарня Воловецької селищної ради» та був виписаний для подальшого лікування, що підтверджується випискою-епікризом із медичної картки стаціонарного хворого №3620(22).
Суд зазначає, що за період з 14.08.2022 року по 06.12.2022 року обидві вищевказані умови, що визначені Постановою №168, дотримані та підтверджуються вищевказаними довідками про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), а також наявними в матеріалах справи копіями виписок з медичних карток.
Відтак, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 14.08.2022 року по 06.12.2022 року.
При цьому, як встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивачу не було нараховано та виплачено додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень за період з 14.08.2022 року по 06.12.2022 року, що є порушенням прав позивача.
Щодо виплати позивачу винагороди за період з 06.12.2022 року по 05.01.2023 року, суд зазначає наступне.
Згідно з абз.4 п.1 Постанови №168 умовою для виплати додаткової винагороди є перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Згідно з п.2.1. Положення, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Згідно з п.6.11. Положення, постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).
При цьому, форма та зміст згаданої довідки ВЛК встановлені додатком 4 до Положення. Встановленою законодавством формою довідки ВЛК не передбачено вказання у ній відомостей про потребу військовослужбовця в лікуванні та про ступінь тяжкості отриманої травми.
Підпунктом в п.20.3 Положення встановлено виключний перелік повноважень ВЛК при винесенні постанови в частині визначення, чого потребує військовослужбовець за результатами медичного огляду. Даним підпунктом не передбачено винесення ВЛК постанови про потребу у відпустці для лікування після тяжкого поранення. Водночас, ВЛК наділена повноваженням визначати потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я на визначену нею кількість календарних днів.
Суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявна довідка військово лікарської комісії №19 від 06.12.2022 року, якою визначено потребу військовослужбовця ОСОБА_1 у відпустці за станом здоров`я терміном 30 календарних днів.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшену до 100000,00 грн додаткову винагороду з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року.
Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)
Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.
Отже, суд вказує, що інші аргументи та підстави, зазначені сторонами, не спростовують висновків суду, викладених вище, оскільки судом надано правову оцінку основним аргументам, на яких ґрунтувалися доводи та заперечення учасників справи та оцінено їх в розрізі норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшену до 100000,00 грн додаткову винагороду з 14 серпня 2022 року по 05 січня 2023 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський