Справа № 460/11795/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 460/11795/23 пров. № А/857/16256/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року, ухвалене суддею Друзенко Н.В. у м. Рівному у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі №460/11795/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому просила визнати протиправною бездіяльність щодо не здійснення перерахунку з 22 квітня 2021 року їй пенсії за віком та зобов`язати здійснити перерахунок та виплачувати з 22 квітня 2021 року їй пенсію за віком із застосуванням всіх підвищень, індексації, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України на момент поновлення виплати пенсії, на підставі документів, що знаходяться у пенсійній справі, з проведенням перерахунку пенсії відповідно до чинного законодавства, враховуючи, що мінімальний розмір пенсії не може бути менший, ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та таким, що підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що пенсійним органом на виконання рішення суду у справі № 460/10202/21 поновлено виплату пенсії з 22.04.2021 у розмірі, в якому було припинено виплату, - 141,90 грн, тобто рішення було виконано в межах покладених зобов`язань, а тому, на пререконання скаржника, відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії за віком позивачу із застосуванням всіх підвищень, індексації, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України на момент поновлення виплати пенсії, на підставі документів, що знаходяться у пенсійній справі, з проведенням перерахунку пенсії відповідно до чинного законодавства, враховуючи, що мінімальний розмір пенсії не може бути менший, ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Також зазначає, що позивачем до адміністративного позову не надано належних доказів, щодо наявності поважних причин (підтверджена документально тривала хвороба, підтверджене документально тривале перебування за межами території України тощо) пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, які є об`єктивно непереборними обставинами, і які пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права звернення до суду в межах строку, визначеного ст. 122 КАС України.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Володимирецькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області як особа, що має право на пенсію по віку. Позивачу було призначено пенсію за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З жовтня 2002 року позивач була знята з пенсійного обліку та їй припинено виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон.

Позивач виїхала на постійне місце проживання до США та 12.02.2007 була прийнята на консульський облік в Генеральному консульстві України в Чикаго.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 у справі №1740/2232/18 зобов`язано Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області поновити виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії з 26 липня 2018 року.

Відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 у справі №460/10202/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 22.04.2021; позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій щодо припинення виплати пенсії з 01.06.2019, зобов`язання нарахувати та виплачувати пенсію за віком із застосуванням всіх підвищень, індексації, надбавок і доплат, передбачених пенсійних законодавством України на момент поновлення виплати пенсії, на підставі документів, що знаходяться у пенсійній справі, з проведенням перерахунку пенсії відповідно до чинного законодавства залишено без задоволення; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області суму судового збору у розмірі 454 грн 00 коп.

Позивач звернулась до органу Пенсійного фонду України щодо виконання судового рішення, на що отримала відповідь, що пенсію за період з 22.04.2021 по 30.06.2022 в сумі 2029,17 грн (1745,37 грн - за період з 22.04.2021 по 30.04.2022 + 141,90 грн - пенсія за травень 2022 року + 141,90 грн - пенсія за червень 2022 року ) було включено у відомості на виплату пенсій через відділення поштового зв`язку на червень 2022 року. Тому, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 у справі №460/10202/21 виконано в межах покладених зобов`язань.

Не погодившись з такими діями пенсійного органу, позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного права на належне пенсійне забезпечення.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон -1058-ІV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

В розумінні ст. 1 Закону №1058-IV мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Вимогами абз. 8 ч. 2 ст. 5 Закону №1058-IV встановлено, що виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

Як передбачено ч. 1 ст. 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Як встановлено судом, на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 у справі №1740/2232/18 поновлено виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії з 26 липня 2018 року.

В подальшому на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 у справі №460/10202/21 поновлено ОСОБА_1 виплату пенсії з 22.04.2021.

Однак, виплату пенсії з 22.04.2021 поновлено в розмірі 141,90 грн, тобто в тому розмірі, в якому було припинено таку виплату.

Разом з тим, згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 43 Закону №1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Тобто, як вірно зазначено судом, при перерахунку розмірів пенсій, призначених до 1 січня 2004 р., заробітна плата для обчислення розміру пенсії мала визначатися шляхом множення середньої заробітної плати в Україні за 2002 р. на середньоарифметичний коефіцієнт заробітку, визначений для особи, виходячи із даних про її заробітну плату.

Крім того, як передбачено ч.2 ст.42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Статтею 42 №1058-ІV передбачено перерахунок пенсій, який проводиться: - у зв`язку зі збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії.

Із 01.03.2019 діє новий механізм щорічної індексації пенсій, призначених за нормами Закону. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (зі змінами) затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок).

У 2019 році при перерахунку пенсій згідно з Порядком застосовувався коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17, у 2020-му і 2021 році в розмірі 1,11, у 2022 році в розмірі 1,14.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Перерахунок пенсій відповідно до Порядку проводиться щороку з 1 березня (пункт 4 Порядку зі змінами, які набрали чинності 19.09.2020).

Щорічний перерахунок раніше призначених пенсій для забезпечення індексації пенсій проводиться незалежно від факту роботи пенсіонера. - у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Відповідно до норм чинного законодавства, передбачено, що мінімальний розмір пенсії не може бути менший, ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов правильногого висновку, що виплата пенсії у розмірі 141,90 грн не відповідає чинному законодавству України.

Відтак, перерахунок пенсій повинен здійснюватися автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Крім того, вірним є висновок суду, що незалежно від того, на яких умовах призначена пенсія особі, остання має гарантоване державою законне право і сподівання на збільшення розміру мінімальної пенсії за віком, у разі збільшення розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Сук проти України» від 10.03.2011, поняття «майно» в першій частині статті 1 Протоколу першого має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися «майновими правами» і, відповідно, «майном» у розумінні цього положення. Держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Відтак, право на пенсію включається в поняття «майно» в розумінні статті 1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. А тому, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат, в даному випадку збільшення розміру мінімальної пенсії за віком, у разі збільшення розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, в рамках національної системи соціального забезпечення, та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач отримала право на призначення пенсії за віком, і відповідач зобов`язаний це право реалізовувати незалежно від того, призначена пенсія добровільно чи за рішенням суду.

Відтак, заявлена позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо нездійснення перерахунку з 22.04.2021 пенсії за віком, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Також колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що враховуючи те, що судовими рішеннями неодноразово встановлено бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо невиплати позивачу пенсії за віком у законодавчо встановлених розмірах, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є визначення Головному управлінню Пенсійного фонду в Рівненській області зобов`язання здійснити перерахунок та виплату з 22 квітня 2021 року ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням всіх підвищень, індексації, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України на момент поновлення виплати пенсії, з проведенням перерахунку пенсії відповідно до чинного законодавства.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи скаржника про пропуск строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 у справі №460/10202/21 відповідачем поновлено ОСОБА_1 виплату пенсії з 22.04.2021 в розмірі 141,90 грн, тобто в тому розмірі, в якому було припинено таку виплату без врахування підвищень, індексації, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України.

Крім того, згідно вимог ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській областізалишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі №460/11795/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний