Справа № 200/7048/23
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року Справа№200/7048/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення від 02.11.2023 № 51, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення від 02.11.2023 № 51, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії. Втім, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.11.2023 № 51 ОСОБА_1 отримав відмову в призначенні пенсії по інвалідності. Підставою відмови Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вказало відсутність виписки з акту огляду МСЕК, яка станом на 02.11.2023 року до органу Пенсійного фонду ще не надходила. Крім того, до стажу позивача не зараховано період служби в органах внутрішніх справ згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 29.08.2011 з 01.01.2004 по 06.11.2015, оскільки відсутня довідка про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, копію витягу про проходження служби № 2/89 від 18.04.2023 року не прийнято до розгляду, оскільки скан-копію документу про стаж надано не з оригіналу документу. Також не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 11.05.2016 по 04.12.2016, оскільки відсутні індивідуальні відомості на застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. На переконання позивача вказане рішення є протиправним, адже Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутня така підстава для відмови в призначенні пенсії по інвалідності «як відсутність оригіналу виписки з акту огляду МСЕК за місцем призначення пенсії».

Крім того, постанова Кабінету Міністрів України від 04.04.1994 № 221 «Про затвердження Порядку організації та проведення медико-соціальної експертизи втрати працездатності», на яку посилається відповідач в своєму рішенні, втратила чинність 03.12.2009.

Позивач вказує, що ним була подана скан-копія оригіналу довідки МСЕК серія 12 ААГ № 310107, виданої 18 жовтня 2023 року, та всі необхідні документи для позитивного розгляду його заяви. З огляду на вказане, позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо здійснення призначення та нарахування позивачу пенсії по інвалідності;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.11.2023 № 51 про відмову у призначенні пенсії;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.10.2023 про призначення пенсії по інвалідності.

В установлений законом строк, відповідачем відзив на адміністративний позов не поданий. Згідно з приписами статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. Частиною другою вказаної статті КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

11 грудня 2023 року Донецький окружний адміністративний суд ухвалою прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення від 02.11.2023 № 51, зобов`язання вчинити певні дії, та відкрив провадження по справі. Розгляд адміністративної справи суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Разом з тим, суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі дію воєнного стану продовжено та станом на день винесення рішення він діє.

З огляду на введення на території України воєнного стану, справа розглянута судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано безстроково статус особи з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12 ААГ № 310107, виданої 18 жовтня 2023 року.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 судом встановлено, що у період з 14.08.1995 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 11.12.2015 по 04.12.2016 перебував на обліку в Харківському міському центрі зайнятості, з 13.09.2018 по 31.01.2019 працював в Покотилівській селищній раді на посаді юриста ради на підставі строкового трудового договору, з 01.02.2019 по 31.12.2020 проходив службу в Покотилівській селищній раді на посаді спеціаліста-юриста ради, з 05.01.2021 по 28.02.2023 проходив службу в органах місцевого самоврядування на посаді заступника Височанського селищного голови в Височанській селищній раді.

27.10.2023 позивач звернувся з заявою до Пенсійного фонду України про призначення пенсії через вебпортал Пенсійного фонду України.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.11.2023 № 51 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності. Підставою відмови слугувала відсутність виписки з акту огляду МСЕК, яка станом на 02.11.2023 до органу Пенсійного фонду ще не надходила. Крім того, вказаним рішенням до стажу роботи не зараховано:

- період служби в органах внутрішніх справ згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 29.08.2011 з 01.01.2004 по 06.11.2015, оскільки відсутня довідка про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, копію витягу про проходження служби № 2/89 від 18.04.2023 не прийнято до розгляду, оскільки скан-копію документу про стаж надано не з оригіналу документу;

- період отримання допомоги по безробіттю згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 29.08.2011 з 11.05.2016 по 04.12.2016, оскільки відсутні індивідуальні відомості на застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вважаючи рішення пенсійного органу протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

За приписами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України).

Пенсійні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-ІV), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 1058-ІV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Частиною першою статті 32 Закону № 1058-ІV встановлено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років.

25 листопада 2005 року Правлінням Пенсійного Фонду України винесена постанова № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІV (далі - Порядок № 22-1). Відповідно до пункту 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Відповідно до пункту 2.2 Порядку № 22-1 до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.

За матеріалами цієї справи, підставою для відмови у призначенні пенсії по інвалідністю послугувало, на думку відповідача, відсутність оригіналу довідки до акта огляду МСЕК, який направляється до органів ПФУ.

Надаючи оцінку такій підставі для відмови у призначенні пенсії по інвалідності, суд зазначає, що пункт 2.2 Порядку № 22-1 не містить вказівки на те, що саме особа з інвалідністю (як у спірних правовідносинах) зобов`язана подавати до органів Пенсійного фонду оригінал довідки до акта огляду МСЕК разом з необхідними документами, перелік яких передбачено вказаним пунктом Порядку. Водночас, суд зазначає, що абзац другий вказаного пункту регламентує, що саме орган, що призначає пенсію, додає до заяви особи виписку з акта огляду МСЕК, яку він одержує від МСЕК.

Проте, суд наголошує, що позивачем додано до заяви про призначення пенсії скан-копію оригіналу довідки МСЕК серія 12 ААГ № 310107, виданої 18 жовтня 2023 року.

Суд зазначає, що територіальні органи Пенсійного фонду України наділено правом звертатись до органів виконавчої влади та місцевого самоврядування з метою підтвердження чи спростування інформації щодо поданих особою для призначення пенсії документів, зокрема з використанням системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів того, що ним вжито заходів для виконання абзацу другого пункту 2.2 Порядку № 22-1 («Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК»), зважаючи на статус особи, яка звернулась із заявою про призначення пенсії по інвалідності, маючи при цьому, відповідні повноваження для цього.

Суд також зауважує, що позивач не може нести негативних наслідків у випадку не надсилання МСЕК на адресу Пенсійного фонду виписку з акта огляду МСЕК. Отже, на переконання суду, відповідачем не вжито всіх заходів щодо належного розгляду заяви позивача, а тому посилання на відсутність у пенсійного органу виписки з акта огляду МСЕК є необґрунтованим.

Щодо не зарахування періодів роботи позивача та отримання допомоги по безробіттю, суд зауважує наступне.

Так, період з 01.01.2004 по 06.11.2015 не був зарахований до стажу позивача, оскільки відсутня довідка про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, копію витягу про проходження служби № 2/89 від 18.04.2023 не прийнято до розгляду, оскільки скан-копію документу про стаж надано не з оригіналу документу.

Суд зазначає, що до матеріалів справи додано скан-копію витягу про проходження служби № 2/89 від 18.04.2023, яка містить всі необхідні реквізити та підписана уповноваженою особою.

Крім того, у трудовій книжці позивача належним чином зафіксовано, що позивач у спірний період працював в органах внутрішніх справ.

Суд повторює, що у випадку сумнівів щодо оформлених документів, відповідач був наділений правом перевірити подану інформацію. Доказів на спростування вказаної інформації представником пенсійного органу не надано. Крім того, відповідачем не зазначено, що саме слугувало висновку, що вказана довідка відсканована не з оригіналу.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про можливість зарахування періоду проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ України з 01.01.2004 по 06.11.2015.

Щодо періоду отримання допомоги по безробіттю з 11.05.2016 по 04.12.2016, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Таким чином, законом передбачено можливість зарахування до страхового стажу лише періоду, протягом якого особа отримувала допомогу по безробіттю.

Під час розгляду справи судом з трудової книжки позивача встановлено, що протягом спірного періоду позивач перебував на обліку в центрі зайнятості як безробітний, та отримував допомогу по безробіттю.

Суд зазначає, що відповідно до Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, який затверджено наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 № 613, у трудовій книжці за бажанням особи посадова особа центру зайнятості робить запис про початок, поновлення, скорочення та припинення виплати допомоги по безробіттю у порядку, передбаченому в підпункті "е" пункту 2.19 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110. У разі припинення виплати допомоги по безробіттю усі записи, внесені до трудової книжки особи, засвідчуються особистим підписом посадової особи та печаткою центру зайнятості. Вказаний запис міститься у трудовій книжці позивача.

Дійсно, нормами вказаного порядку передбачено, що регіональні центри зайнятості відповідно до Порядку подання Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття відомостей про осіб, які підлягали загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримували допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10 грудня 2010 року № 28-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 квітня 2011 року за № 472/19210, подають зазначені відомості до Пенсійного фонду України.

Проте, не дотримання цього обов`язку від центру зайнятості не може спричиняти негативні наслідки для позивача.

З огляду на вказане, період отримання допомоги по безробіттю з 11.05.2016 по 04.12.2016 має бути зарахований до стажу позивача.

Враховуючи, що спірне рішення ґрунтується на невірно розрахованому страховому стажі позивача, а також з урахуванням відмови пенсійного органу прийняти довідку МСКЕ, суд дійшов висновку, що спірне рішення від 02.11.2023 № 51 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, а саме: визнання дій відповідача протиправними щодо припинення страхових виплат, суд зазначає, що в даному випадку вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції та не тягнуть за собою настання будь-яких негативних наслідків для особи, правові наслідки для позивача тягне акт індивідуальної дії рішення від 02.11.2023 № 51.

Отже достатнім та необхідним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення відповідача рішення від 02.11.2023 № 51.

Суд також зазначає, що з метою повного та всебічного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.10.2023 про призначення пенсії по інвалідності.

Крім того, на підставі ст. 9 КАС України суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період служби в органах внутрішніх справ з 01.01.2004 по 06.11.2015 та період отримання допомоги по безробіттю з 11.05.2016 по 04.12.2016.

Отже, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення від 02.11.2023 № 51, зобов`язання вчинити певні дії є обґрунтованим, але підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Так, позивач звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір не підлягає розподілу.

Поряд з цим, позивач просить суд стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України), тобто розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічної правова позиція співпадає з позицією Верховного Суду.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, з аналізу змісту ст. 134 КАС України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в матеріалах справи наявний лише ордер про надання правничої допомоги та договір про надання правової допомоги.

На переконання суду відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат на правничу допомогу адвоката у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Крім того, суд зазначає, що у своїй позовній заяві позивач вказує на попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу. Втім, ст. 143 КАС України визначає, що у разі, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Проте зазначена заява про неможливість подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат, не була надана позивачем до суду.

Крім того, позовна заява була подана саме позивачем.

З огляду на вказане, суд вважає таким, що не підлягає задоволенню клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 133, 139, 242, 244-250, 255, 262, 295, 297, 371, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення від 02.11.2023 № 51, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.11.2023 № 51, яке винесено відносно ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.10.2023 про призначення пенсії по інвалідності та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період служби в органах внутрішніх справ з 01.01.2004 по 06.11.2015 та період отримання допомоги по безробіттю з 11.05.2016 по 04.12.2016.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Повний текст рішення складено 08 лютого 2024 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб