Справа № 160/3147/23
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2024 рокуСправа №160/3147/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління служби судової охорони у Дніпропетровській області (далі ТУ ССО у Дніпропетровській області, відповідач), в якій позивач просить:
1. визнати протиправною бездіяльність територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області щодо невиконання Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині:
- не видання наказів про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 в період несення служби та виконання ним службових обов`язків з 01.07.2022 року по 18.07.2022 року у розмірі 17 419,00 грн., з 19.07.2022 року по 20.01.2023 року в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.;
- не нарахування та не виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 в період несення служби та виконання ним службових обов`язків з 01.07.2022 року по 18.07.2022 року у розмірі 17 419,00 грн., з 19.07.2022 року по 20.01.2023 року в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.
2. зобов`язати територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області:
- видати накази про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 в період несення служби та виконання ним службових обов`язків з 01.07.2022 року по 18.07.2022 року у розмірі 17 419,00 грн., з 19.07.2022 року по 20.01.2023 року в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.;
- нарахувати та виплати додаткову винагороду ОСОБА_1 в період несення служби та виконання ним службових обов`язків з 01.07.2022 року по 18.07.2022 року у розмірі 17 419,00 грн., з 19.07.2022 року по 20.01.2023 року в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.
Ухвалою суду від 28.02.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ТУ ССО у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 01.07.2022 по 31.10.2022 - повернуто позивачеві.
Ухвалою суду від 28.02.2023 прийнято позовну заяву та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України в частині позовних вимог про:
1. визнання протиправною бездіяльність територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області щодо невиконання Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині:
- не видання наказів про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 в період несення служби та виконання ним службових обов`язків з 01.11.2022 по 20.01.2023 в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.;
- не нарахування та не виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 в період несення служби та виконання ним службових обов`язків з 01.11.2022 по 20.01.2023 в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.
2. зобов`язання територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області:
- видати накази про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 в період несення служби та виконання ним службових обов`язків з 01.11.2022 по 20.01.2023 в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.;
- нарахувати та виплати додаткову винагороду ОСОБА_1 в період несення служби та виконання ним службових обов`язків з 01.11.2022 по 20.01.2023 в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.
Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Ухвалою суду від 28.02.2023 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у зразковій адміністративній справі №260/3564/22 (провадження Пз/990/4/22).
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.05.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково; ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 в адміністративній справі №160/3147/23 про повернення позовної заяви в частині позовних вимог скасовано; справу № 160/3147/23 направлено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою суду від 08.12.2023 провадження у справ поновлено.
Відповідач суду відзив на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.
На підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Наказом від 30.11.2020 № 277 о/c «По особовому складу», ОСОБА_1 був прийнятий на службу до ССО та призначений на посаду контролера І категорії 3 взводу охорони 1 підрозділу ТУ ССО у Дніпропетровській області з присвоєнням спеціального звання «старший сержант Служби судової охорони» з 01.12.2020.
З довідки, виданої ОСОБА_1 щодо нарахування йому грошового забезпечення від 14.02.2023 №258 вбачається таке:
- лютий 2022: нараховано 14 235,06 грн., утримано ПДФО 2 562,31 грн., грошова компенсація ПДФО -2 562,31 грн., військовий збір 213,53 грн., профвнески, інші утримання 142,35 грн., до виплати 13 879,18 грн.;
- березень 2022: нараховано 14 233,02 грн., утримано ПДФО 2 561,94 грн., грошова компенсація ПДФО -2 561,94 грн., військовий збір 213,50 грн., профвнески, інші утримання 142,33 грн., до виплати 13 877,19 грн.;
- квітень 2022: нараховано 14 387,68 грн., утримано ПДФО 2 589,78 грн., грошова компенсація ПДФО -2 589,78 грн., військовий збір 215,82 грн., профвнески, інші утримання 143,88 грн., до виплати 14 027,98 грн.;
- травень 2022: нараховано 14 495,81 грн., утримано ПДФО 2 609,25 грн., грошова компенсація ПДФО -2 609,25 грн., військовий збір 217,44 грн., профвнески, інші утримання 144,96 грн., до виплати 14 133,41 грн.;
- червень 2022: нараховано 28 518,03 грн., утримано ПДФО 5 133,25 грн., грошова компенсація ПДФО -5 133,25 грн., військовий збір 427,77 грн., профвнески, інші утримання 24,36 грн., до виплати 28 065,90 грн.;
- липень 2022: нараховано 14 624,00 грн., утримано ПДФО 2 632,32 грн., грошова компенсація ПДФО -2 632,32 грн., військовий збір 219,36 грн., профвнески, інші утримання 0,00 грн., до виплати 14 404,64 грн.;
- серпень 2022: нараховано 14 832,47 грн., утримано ПДФО 2 669,84 грн., грошова компенсація ПДФО -2 669,84 грн., військовий збір 222,49 грн., профвнески, інші утримання 0,00 грн., до виплати 14 609,98 грн.;
- вересень 2022: нараховано 14 815,22 грн., утримано ПДФО 2 666,74 грн., грошова компенсація ПДФО -2 666,74 грн., військовий збір 222,23 грн., профвнески, інші утримання 0,00 грн., до виплати 14 592,99 грн.;
- жовтень 2022: нараховано нараховано 14 820,12 грн., утримано ПДФО 2 667,62 грн., грошова компенсація ПДФО -2 667,62 грн., військовий збір 222,30 грн., профвнески, інші утримання 0,00 грн., до виплати 14 597,82 грн.;
- листопад 2022: нараховано 14 976,05 грн., утримано ПДФО 2 695,69 грн., грошова компенсація ПДФО -2 695,69 грн., військовий збір 224,64 грн., профвнески, інші утримання 0,00 грн., до виплати 14 751,41 грн.;
- грудень 2022: нараховано 17 606,70 грн., утримано ПДФО 3 169,21 грн., грошова компенсація ПДФО -3 169,21 грн., військовий збір 264,10 грн., профвнески, інші утримання 0,00 грн., до виплати 17 342,60 грн.;
- січень 2023: нараховано 11 796,59 грн., утримано ПДФО 2 123,39 грн., грошова компенсація ПДФО - 2 123,39 грн., військовий збір 176,95 грн., профвнески, інші утримання 0,00 грн., до виплати 11 619,64 грн.;
Всього: нараховано 189 340,75 грн., утримано ПДФО 34 081,34 грн., грошова компенсація ПДФО -34 081,34 грн., військовий збір 2 840,13 грн., профвнески, інші утримання 597,88 грн., до виплати 185 902,74 грн.
На відповідне звернення позивача, відповідач листом №35.03-71/вн від 13.02.2023 повідомив, що у затверджених ДСА України кошторисі Служби судової охорони на 2022 та 2023 рік та відповідних кошторисах територіальних управлінь Служби судової охорони видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою №168 не передбачались та не затверджувались, у зв?язку з чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс Служби не дозволяє здійснити таку виплату. Враховуючи викладене вище, накази Служби або територіальних управлінь Служби про виплату співробітникам додаткової винагороди, визначеної Постановою №168 не видавались і не могли бути видані. Після надходження відповідних бюджетних асигнувань необхідні накази будуть видані встановленим порядком.
Надаючи правову оцінку відносинам, шо виникли, суд виходить з такого.
У частині другій статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 161 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах (частина перша); Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України (частина друга); Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби (частина четверта); територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи (частина шоста); фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина сьома).
Згідно з частиною першою статті 165 Закону №1402-VIII грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У силу частини другої цієї статті грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» затверджені схеми посадових окладів, тарифних розрядів і коефіцієнтів за основними посадами і спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони та встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.
Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначений Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 №384 (далі - Порядок №384).
За змістом пунктів 4-7 Порядку №384 грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони включає:
1) щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за стаж служби);
2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія);
3) одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди; допомоги).
Відповідно до пунктів 8 і 10 Порядку №384 грошове забезпечення виплачується співробітникам, які призначені на штатні посади в центральний орган управління Служби та територіальних управліннях Служби. Грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.
Періоди, за які грошове забезпечення не виплачується, визначені в пункті 11 Порядку №384, до яких, зокрема, віднесено час надання співробітникам відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати.
Виплата грошового забезпечення співробітника за поточний місяць здійснюється щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця (пункт 17 Порядку №384).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №168, в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 3 вказаної постанови Міністерству фінансів України доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.
У пункті 5 цієї Постанови зазначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 внесені, зокрема, такі зміни до Постанови №168:
- пункт 1 постанови доповнено новим абзацом такого змісту: «Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення»;
- доповнено постанову пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Наказом ДСА України від 31.10.2022 №396 затверджено Порядок і умови виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану (далі - Порядок №396).
Згідно з пунктом 3 Порядку №396 додаткова винагорода виплачується співробітникам в період дії воєнного стану, за час проходження ними служби, зокрема тим, які виконують службові обов`язки за штатними посадами або на яких у встановленому порядку покладено тимчасове виконання обов`язків за іншими посадами згідно з умовами, передбаченими цим Порядком.
Пунктом 7 Порядку №396 унормовано, що додаткова винагорода виплачується в таких розмірах: 30 000 гривень - співробітникам, які проходять службу в районах ведення бойових дій, пропорційно в розрахунку на місяць; 10 000 гривень - іншим співробітникам пропорційно в розрахунку на місяць; 100 000 гривень - співробітникам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
За приписами пункту 4 Порядку №396 виплата додаткової винагороди здійснюється центральним органом управління та територіальними управліннями Служби судової охорони за місцем проходження служби співробітника, де він призначений на штатну посаду. Підставою для виплати додаткової винагороди співробітникам є наказ Служби або територіального управління Служби.
У пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 та пункті 4 наказу ДСА України від 31.10.2022 №396 передбачено, що ці нормативно-правові акти набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24 лютого 2022 року.
Отже, з 24 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України встановив співробітникам Служби судової охорони на період дії воєнного стану в Україні додаткову винагороду, яка підлягає їм виплаті в порядку та на умовах, визначених ДСА України.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою ОСОБА_1 , як співробітнику ТУ ССО у Дніпропетровській області вказаної додаткової винагороди з мотивів відсутності необхідних бюджетних асигнувань та охоплюють період служби з 01.07.2022 по 20.01.2023.
Вирішуючи порушені в заявах по суті справи питання, суд виходить з такого.
Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» №95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.
Цьому визначенню відповідає й поняття грошового забезпечення, що відповідно до закону виплачується за рахунок держави військовослужбовцям, поліцейським, особам рядового і начальницького складу за проходження державної служби особливого характеру.
Згідно зі статтею 165 Закону №1402-VIII грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з основних і додаткових його видів та виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
До додаткових видів грошового забезпечення Порядок №384 відносить, зокрема, винагороди.
Виходячи з цього, встановлена Постановою №168 додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони, яку держава взяла на себе обов`язок виплачувати їм на період дії воєнного стану в Україні.
Проте в обох зазначених постановах Кабінету Міністрів України (№168 і №793) передбачено, що вони набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24 лютого 2022 року.
Постановою Кабінету Міністрів України №1066 від 27.09.2022, яка набрала чинності 30.09.2022, внесено зміни до пункту 2 Постанови № 168, а саме: 1. Абзац перший після слів і цифр передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей доповнити словами , крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Доповненр пункт після абзацу шостого новим абзацом такого змісту: Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку державного сектору, зазначеного одержувачем у заяві.. У зв`язку з цим абзац сьомий вважати абзацом восьмим.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1146 від 08.10.2022, яка набрала чинності 18.10.2022, внесено зміни до пункту 1 Постанови № 168, а саме: в абзаці першому: слова «, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні),» та «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)» виключено. Доповнено абзац реченням такого змісту: «Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.».
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №1146 від 08.10.2022 установлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.09.2022.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №43 від 20.01.2023, яка набрала чинності 21.01.2023 року, у пункті першому Постанови № 168 у першому реченні абзацу першого слова «співробітникам Служби судової охорони,» виключено.
Отже, Постанова № 168 зазнавала змін, зокрема внесених Постановами № 217 від 07.03.2022, №350 від 22.03.2022, № 400 від 01.04.2022, № 754 від 01.07.2022, №793 від 07.07.2022, №1066 від 27.09.2022, №1146 від 08.10.2022, №43 від 20.01.2023.
20.01.2023 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №43, якою внесено зміни до Постанови №168, зокрема, у пункті першому у першому реченні абзацу першого слова «співробітникам Служби судової охорони,» виключено. Таким чином, суд приходить до висновку, що саме 20.01.2023 року є кінцевою датою по яку має виплачуватися додаткова винагорода передбачена пунктом 1 Постанови №168.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів.
Так, надаючи тлумачення статті 58 Конституції України у Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзаци перший і другий пункту 2 мотивувальної частини Рішення).
У Рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп і від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001 зроблено аналогічні висновки про те, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Водночас Конституційний Суд України звернув увагу на те, що частина перша статті 58 Конституції України передбачає винятки із конституційного принципу неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001).
Крім того, у своїх Рішеннях Конституційний Суд України постійно наголошує на тому, що ключовим у питанні розуміння гарантованого статтею 8 Конституції України принципу верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, який вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017).
Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005).
Одним із механізмів запобігання свавільному втручанню держави та її органів у реалізацію прав і свобод людини є закріплений у частині третій статті 22 Конституції України принцип недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних.
Таким чином, надання нормативно-правовому акту ретроактивної дії не порушуватиме принципи незворотності дії в часі та правової визначеності, якщо ці зміни не погіршують правове становище особи: не встановлюють чи не посилюють юридичну відповідальність, не скасовують і не обмежують чинні права і свободи.
Виходячи з приписів частини третьої статті 7 КАС України, суд не застосовує при визначенні розміру належної позивачу додаткової винагороди пункт 7 Порядку №396, на застосуванні якого наполягає ТУ ССО у Дніпропетровській області, оскільки за імперативною нормою частини другої статті 165 Закону №1402-VIII розмір грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони встановлюється Кабінетом Міністрів України, тоді як згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» ДСА України уповноважена затверджувати виключно порядок його виплати.
Так само пунктом 2-1 Постанови №168 (у редакції постанови від 07.07.2022 №793), на виконання якого прийнятий Порядок №396, уповноважено керівників відповідних міністерств та державних органів, до яких, зокрема, належить ДСА України, визначити порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбаченої цією постановою.
У зв`язку з цим визначення в пункті 7 Порядку №396 розмірів додаткової винагороди співробітникам ССО за певними критеріями виходить за межі наданих ДСА України повноважень.
Крім того, суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин Порядку №396 й у частині визначених ним порядку і умов виплати співробітникам ССО додаткової винагороди, оскільки спірні правовідносини виникли до прийняття і набрання чинності цим Порядком. Водночас у спірний період однорідні правовідносини щодо порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони були врегульовані Порядком №384, що й підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Застосування судом принципу верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ є вимогою частини другої статті 6 КАС України.
Відповідно до частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023 у зразковій справі №260/3564/22 вказано на ознаки цієї типової справи:
а) позивачем є співробітник Служби судової охорони;
б) відповідачем є центральний орган управління (Центральний апарат) або територіальний підрозділ (територіальне управління) Служби судової охорони;
в) предметом спору є додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168;
г) спір виник внаслідок невиплати співробітнику Служби судової охорони додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168;
г) предметом позову є позовні вимоги (по-різному сформульовані, але однакові по суті) про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача щодо ненарахування і невиплати додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168, та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити таку винагороду, починаючи з 24 лютого 2022 року (стягнення з відповідача суми додаткової винагороди за певний період).
Отже, за ознаками типової справи, які наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023 за результатами розгляду зразкової справи №260/3564/22, цю справу необхідно визнати типовою та у силу приписів частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у цій справі суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у зазначеній постанові.
Обираючи спосіб захисту суд спирається на рішення Верховного Суду від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22 шляхом визнання визнати протиправною бездіяльність ТУ ССО у Дніпропетровській області щодо невиконання Постанови № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині не видання наказів про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 не нарахування та не виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 та зобов`язання територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області видати накази про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 нарахувати та виплати додаткову винагороду ОСОБА_1 в спірний період.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 у цій справі представляла адвокат Лимарева Н.А., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №5061 від 12.03.2021, котре видано Радою адвокатів Дніпропетровської області.
Між ОСОБА_1 (Замовник) та Адвокатським бюро «НЕПОЧАТИХ&ЛИМАРЕВА» (Виконавець) в особі керуючого Непочатих Вікторії укладено договір про надання правничих послуг №22/06/2022/03 від 22.06.2022 (далі Договір).
На підставі пункту 1.1. Договору, замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов?язок надати Замовнику правничі послуги на умовах цього Договору.
Правничі послуги, які надаються замовнику, будуть складатися:
- з усних та/чи письмових консультацій щодо правових питань, пов`язаних з веденням адміністративної справи щодо визнання неправомірною бездіяльність Державної судової адміністрації України відносно невиплати додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» та зобов`язання вчинити певні дії;
- ??з представлення інтересів замовника в судах всіх інстанцій у адміністративній справі щодо визнання неправомірною бездіяльність Державної судової адміністрації України відносно невиплати додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» та зобов`язання вчинити певні дії;
- ??із здійсненням представництва замовника в усіх підприємствах. установах. організаціях, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, банківських сферах, прокуратурі, правоохоронних органах, Державній судовій адміністрації, центрального органу управління Служби судової охорони, територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області;
- із складання, подачі та підписання будь-яких процесуальні документи, в тому числі, але не обмежуючись наступними - заяви, клопотання, звіти, адвокатські запити та інші документи які необхідні для виконання цього Договору.
Згідно з пунктами 3.1.-3.2. Договору, вартість послуг за цим Договором встановлюється сторонами у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп. Замовник сплачує послуги, які надаються за цим Договором, на умовах 100 % попередньої оплати на протязі 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунку.
Відповідно до пункту 6.2. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами і діє по 31.12.2023 включно. У разі неотримання протягом місяця до закінчення строку дії лист про припинення договору однією із сторін, договір вважається автоматично продовжений на тих самих умовах та на той самий строк.
Також, сторонами підписано додаток від 01.11.2022 до Договору про таке:
Сторони погодили внести зміни у п. 3.1. Розділу 3 «Вартість послуг та порядок оплати» виклавши його в наступній редакції: « 3.1. Вартість послуг за цим Договором встановлюється сторонами у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 коп., з яких:
- 1000 грн. - вартість послуги з надання усної консультації, складання та направлення адвокатського запиту. підготовки та подання позовної заяви щодо визнання неправомірною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області відносно невидачі наказів щодо виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» в період з 24.02.2022 року по 30.06.2022 року та зобов?язання вчинити певні дії;
- 2000 грн. - вартість послуги з надання усної консультації, складання та направлення адвокатського запиту, підготовки та подання позовної заяви щодо визнання неправомірною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області відносно невидачі наказів щодо виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» в період з 01.07.2022 року по 20.01.2023 року та зобов?язання вчинити певні дії».
Цей Додаток є підставою для проведення взаємних розрахунків і платежів між Сторонами, і є невід?ємною частиною Договору.
До матеріалів справи долучено рахунок-фактуру від 13.02.2023 на оплату правничих послуг у розмірі 3500 грн. та квитанцію від 14.02.2023 №296-5813-6371-3316 про сплату послуг за Договором.
Пунктом 3 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Отже, дана справа про визнання протиправною бездіяльності зобов`язання вчинити певні дії є справою незначної складності.
Ця обставина вказує на те, що витрати на професійну правничу допомогу у такій справі не можуть бути значними.
Розглядаючи обсяг наданої правничої допомоги та її вартість, суд зазначає, що вартість наданої допомоги є надто завищеною, оскільки спірні правовідносини вже врегульовані у рішеннях за наслідком розгляду аналогічних справ, вчинення адвокатом дій в межах цієї справи не зайняло великої кількості часу.
З огляду на зазначене, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
В той же час, оскільки позивач, у зв`язку із неправомірною бездіяльністю відповідача, був змушений звернутися до суду за захистом порушеного права, у зв`язку з чим ним було понесено витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи принцип співмірності та часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань ТУ ССО у Дніпропетровській області на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області щодо невиконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в частині не видання наказів про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 в період несення служби та виконання ним службових обов`язків з 01.07.2022 по 20.01.2023 в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць та не нарахування і не виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 в період несення служби та виконання ним службових обов`язків з 01.07.2022 по 20.01.2023 в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.
Зобов`язати територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області видати накази про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 в період несення служби та виконання ним службових обов`язків з 01.07.2022 по 20.01.2023 в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць та нарахувати і виплати додаткову винагороду ОСОБА_1 в період несення служби та виконання ним службових обов`язків з 01.07.2022 по 20.01.2023 в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот гривень) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар