Справа № 160/3/24
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2024 рокуСправа №160/3/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання протиправними дій або бездіяльності, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,-
01.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , в якому просить суд:
- визнати протиправними дії/бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 стосовно порушення встановлених порядків мобілізації майора запасу ОСОБА_1 з позбавленням офіцерського звання наказом Командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №6/2 від 25.02.2022 року, присвоєнням йому звання солдат та призначення його на посаду рядового складу (шпк солдат), зміни військово-облікової спеціальності, встановлення заниженої ставки обчислення надбавки за вислугу років, а також недонарахування і недоплати сум грошового забезпечення, не вчинення дій з власної ініціативи щодо приведення у відповідність до вимог законодавства України справ і документів ОСОБА_1 ;
- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №6/2 від 25.02.2022 року у частині мобілізації майора запасу ОСОБА_1 , присвоєння йому звання солдат, призначення на посаду рядового складу (шпк солдат), зміни військово-облікової спеціальності, встановлення заниженої ставки надбавки за вислугу років та інших виплат;
- визнати протиправними дії/бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 щодо ігнорування письмових рапортів (звернень) ОСОБА_1 щодо: виправлення помилки у грошовому атестаті №197 від 13.07.2023 року, визначення посади для переміщення на підставі постанови військово-лікарської комісії, стосовно направлення на атестацію/переатестацію для поновлення у офіцерському званні; безпідставного зволікання з виконанням постанови військово-лікарської комісії про обмежену придатність, надання завідомо неправдивої інформації про відсутність вільних посад офіцерського складу, а також недонарахування і недоплати сум грошового забезпечення, не вчинення дій з власної ініціативи щодо приведення у відповідність до вимог законодавства України справ і документів ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , Військову частину НОМЕР_2 , Військову частину НОМЕР_3 провести розрахунки недоплаченої суми грошового забезпечення згідно відповідної посади на яку повинен був призначений ОСОБА_1 , що відповідає званню майор, фаху, досвіду, військово-обліковій спеціальності та надбавки за фактичну вислугу років, додаткових виплат під час воєнного стану, а також інших складових грошового забезпечення встановлених законодавством України за відповідні періоди служби в в/ч НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , Військову частину НОМЕР_2 , Військову частину НОМЕР_3 виплатити ОСОБА_1 нараховані суми недоплачених коштів грошового забезпечення з урахуванням пені на момент здійснення виплати;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 призначити ОСОБА_1 на посаду офіцерського складу відповідно до звання майор запасу та військово-облікової спеціальності 280100 згідно військовому квитку офіцера запасу серії НОМЕР_5 від 14 червня 2012 року, або спорідненою спеціальністю, з урахуванням постанови військово-лікарської комісії про обмежену придатність викладеної в довідці № 7914 від 18.09.2023 року з видачею посвідчення офіцера.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , майор запасу згідно військового квитка офіцера запасу серії НОМЕР_5 від 14 червня 2012 року, мобілізувався добровольцем 25 лютого 2022 року. В теперішній час (з 14.07.2023 року) перебуває на посаді солдата резерву 54 запасної роти в/ч НОМЕР_1 . На посаді рядового складу опинився в результаті допущених помилок на початку війни під час мобілізації (25.02.2022 року). Вважає, що під час призову під час мобілізації були порушені (невиконані) вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та підзаконних нормативно-правових актів шляхом створення (видачі, підписання тощо) помилкового наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №6/2 від 25.02.2022 року із зазначенням звання «солдат» і посади «стрілець», який був створений до того як відповідні службові особи в/ч НОМЕР_2 отримали військовий квиток офіцера запасу серії НОМЕР_5 від 14 червня 2012 року. З того часу відповідачами не було вжито заходів по виправленню цієї помилки. Вважає, що призначення позивача на посаду рядового складу та рішення про позбавлення його офіцерського звання наказом в/ч НОМЕР_2 від 25.02.2022 року є помилковим, оскільки чинність військового квитка офіцера запасу серії НОМЕР_5 від 14 червня 2012 року не спростовано та не скасовано. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.01.2024 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду у цій справі та відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 04.02.2024 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
15.01.2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від Військової частини НОМЕР_2 надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі, як такі, що є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству, виходячи з наступного. Позивач проходив військову службу на посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 , прибув на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 року №69/2022 року «Про загальну мобілізацію». Після оголошення мобілізації, позивач прибув безпосередньо до військової частини. Під час явки до військової частини позивач пред`явив для встановлення особи паспорт громадянина України. Військово-обліковий документ ним пред`явлено вчасно не було. Зазначене підтверджується тим, що відмітка про видачу зброї була проставлена саме в паспорт громадянина України 28.02.2022 року, який позивач додав до матеріалів позовної заяви. Зазначене не заперечується позивачем у позовній заяві. Враховуючи вищенаведене, позивача і було зараховано на вільну посаду стрільця згідно штатів військового часу, оскільки відомостей про наявні військові звання та військово-облікові спеціальності до командування військової частини позивачем вчасно надано не було. Особова справа зазначеного військовослужбовця з відповідного ТЦК та СП до відповідача -2 не находила. Враховуючи викладене, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
16.01.2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від Військової частини НОМЕР_3 надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_3 не підлягають задоволенню з наступних підстав. Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 03 жовтня 2022 року № 455-РС солдата ОСОБА_1 , стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_3 . Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 08.11.2022 року №98 солдата ОСОБА_1 ( НОМЕР_6 ), призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 08.11.2022 року № 54-РС на посаду старшого механіка-водія 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону, ВОС-121791А, який прибув із військової частини НОМЕР_2 , з 08.11.2022 року зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення і наказано вважати таким, що з 08.11.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 03 жовтня 2022 року № 455-РС в частині увільнення від займаної посади солдата ОСОБА_1 , стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 і зарахування у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_3 підлягав обов`язковому та неухильному виконанню: командуванням Військової частини НОМЕР_2 не пізніше ніж через місяць від дня одержання витягу з цього наказу шляхом видання наказу по стройовій частині про виключення позивача зі списків особового складу військової частини; командуванням Військової частини НОМЕР_3 шляхом видання наказу по стройовій частині про зарахування позивача до списків особового складу військової частини. Враховуючи викладене, наказ командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 08.11.2022 року № 98 винесений відповідно до вимог законодавства щодо проходження військової служби та не порушує прав, свобод або законних інтересів позивача. Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 31.05.2023 року № 217 старшого солдата ОСОБА_1 , номера обслуги 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 , зарахованого наказом командира 9 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України від 03 березня 2023 року № 13-РС у розпорядження командира НОМЕР_7 окремого батальйону спеціального призначення 1 окремої бригади спеціального призначення 9 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України з 31 травня 2023 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та наказано вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби м. Житомир. Вважає, що посилання позивача на присвоєння йому військового звання майор не підтверджується жодними доказами. Військовий квиток офіцера запасу серії НОМЕР_5 від 14 червня 2012 року не може вважатися таким доказом через відсутність в особовій справі позивача наказів щодо присвоєння йому первинного військового звання офіцерського складу та чергових військових звань. З огляду на викладене, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
26.01.2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли дві однакові за змістом письмові відповіді на відзив відповідача-2, в яких він просить суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на наступне. Створення фіктивної обліково-послужної картки відповідачем-2 створила подальші негативні наслідки для позивача, які полягають у передачі фіктивної обліково-послужної картки іншим військовим частинам (відповідачу-3 та відповідачу-1) під час переміщення позивача та подачі недостовірної інформації про позивача до вищестоящого командування для включення у накази. Наслідками вказаних дій стали порушення прав позивача: 1) неможливість застосування освіти, знань, досвіду, морально-вольових якостей для перемоги над ворогом; 2) переміщення з військової частини відповідача-3 до відповідача-1; 3) неможливість пошуку посади для переміщення не тільки у межах військової частини, а й в інших військових частинах; 4) матеріальні збитки; 5) моральні втрати тощо.
29.01.2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла письмова відповідь на відзив відповідача-3, в якій він просить суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на наступне. Відповідач-3 повинен надати законні докази на підтримку своїх доводів про військове звання позивача та нечинність військового квитка офіцера запасу серії НОМЕР_5 від 14 червня 2012 року, але цього не було зроблено ані під час проходження служби позивача в в/ч НОМЕР_3 , ані у справі №160/3/24. Відповідач-3 мав можливості та був зобов`язаний з власної ініціативи усунути причину та наслідки свої протиправних дій, що стали порушенням прав позивача, але не зробив цього.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в даній адміністративній справі відмовлено.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15.08.1995 року по 31.05.2012 року проходив службу в МВС, МНС, Держтехногенбезпеки України в Дніпропетровській області, що підтверджується записами наявної в матеріалах даної справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_8 від 23.06.1995 року.
Відповідно до копії послужного списку (Особистий № М-071618) ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах даної справи, наказом ГУ МНС України № 172 о/с від 30 квітня 2008 року йому присвоєно спеціальне звання майор служби цивільного захисту.
14.06.2012 року позивачу видано військовий квиток серії НОМЕР_5 , в пункті 4 якого зазначено військове звання позивача - майор, присвоєне наказом ГУ МНС України №172 о/с від 30.04.2008 року.
У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 днів та у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України військовий стан продовжено, в тому числі, по теперішній час.
ОСОБА_1 був мобілізований добровольцем ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з витягом з наказу №6/2 від 25.02.2022 року солдата ОСОБА_1 , призначено на посаду стрілець другого стрілецького відділення другого стрілецького взводу другої стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 , який прибув на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 року № 69/2022 року «Про загальну мобілізацію», з 25 лютого 2022 року зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 , та на всі види забезпечення і вирішено вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2730,00 грн., шпк «солдат», ВОС 100915А. Вирішено виплачувати на підставі наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 щомісячно премію у розмірі 289%, грошову надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років з 25 лютого 2022 року. Також вирішено виплачувати на підставі наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 надбавку за вислугу років на військовій службі у розмірі 25% посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням з 25 лютого 2022 року. Зазначено, що вислугу років обчислити не має можливості.
Відповідно до витягу з наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 05.10.2022 року №465-РС відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 року № Д-168/дск солдата ОСОБА_1 , стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира 3 окремо-штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України.
Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 06.11.2022 року №243 солдата ОСОБА_1 - стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , який прибув на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», вважати таким, що справи та посаду здав 06.11.2022 року і вибув для подальшого проходження військової служби в окремому розпорядженні командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України. З 06.11.2022 року вирішено виключити зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 , з котлового забезпечення 07.11.2022 року.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 08.11.2022 року №98 солдата ОСОБА_1 призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 08.11.2022 року № 54-РС на посаду старшого механіка-водія і механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти і механізованого батальйону, ВОС-121791 А, який прибув із Військової частини НОМЕР_2 , з 08.11.2022 року зарахувати до списків особового складу, поставити на всі види забезпечення і вважати таким, що з 08.11.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Встановити оклад за посадою 3000 гривень на місяць. Виплачувати надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років. Розмір щомісячної премії з вислугою років до одного року встановити 252%.
Зі змісту витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 31.05.2023 року №217 старшого солдата ОСОБА_1 ( НОМЕР_9 ), номера обслуги 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти І механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 , зарахованого наказом командира 9 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України від 03 березня 2023 року №13-РС у розпорядження командира 515 окремого батальйону спеціального призначення І окремої бригади спеціального призначення 9 армійського корпусу сухопутних військ Збройних Сил України, вирішено вважати, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби м. Житомир. З 31 травня 2023 року вирішено виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_4 від 13.07.2023 року №205 старшого солдата ОСОБА_1 , колишнього номера обслуги механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 12 липня 2023 року № 113-РС на посаду солдатом резерву взводу 54 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 , вирішено вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби, м. Житомир.
В теперішній час (з 14.07.2023 року) перебуває на посаді солдата резерву 54 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 .
Не погоджуючись із посадою рядового складу, на якій він проходить військову службу, маючи при цьому військове звання майор запасу, позивач звернувся до суд за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Разом із тим, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Основного Закону України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який продовжує діяти станом на теперішній час.
Указом Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Пунктом 8 цього Указу визначено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку: 1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини; 2) здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України; 3) виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII).
Стаття 1 цього Закону передбачає, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №3543-XII загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно з ч.5 ст.4 Закону № 3543-ХІІ вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
За змістом ст.2 Закону №3543-ХІІ правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.
Статтею 22 Закону №3543-ХІІ встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Крім того, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року за №2232-XII (надалі - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частина 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачає, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.2 ст.2 цього Закону проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону №2232-XII порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.
Відповідно до ч. 13 ст. 6 Закону №2232-XII військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.
Відповідно до абзаців 4-6 статті 8 Закону України «Про Збройні Сили України»: Головнокомандувач Збройних Сил України є найвищою військовою посадовою особою у Збройних Силах України.
Головнокомандувач Збройних Сил України здійснює через Генеральний штаб Збройних Сил України безпосереднє військове керівництво Збройними Силами України.
Безпосереднє військове керівництво - діяльність, спрямована на здійснення заходів щодо розвитку Збройних Сил України, їх технічного оснащення, підготовки та всебічного забезпечення, визначення основ їх застосування, а також управління ними.
Відповідно до абзацу 3 пункту 110 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення) переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється: між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України.
Відповідно до пункту 109 Положення вибуття до нового місця служби військовослужбовця здійснюється після надходження витягу з наказу відповідного командира (начальника) військової частини про призначення, в тому числі доведеного технічними засобами передачі документованої інформації.
Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини має відбутися після здавання посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовця.
Відповідно до пункту 2.7. Розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року № 333 (далі Інструкція № 333), яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, зарахування особового складу до списків військової частини і виключення зі списків здійснюються тільки на підставі наказів по стройовій частині.
В позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що на момент його мобілізації він мав військове звання майор запасу згідно військового квитка офіцера запасу серії НОМЕР_5 від 14 червня 2012 року. Вважає, що на посаді рядового складу опинився в результаті допущених помилок на початку війни під час мобілізації (25.02.2022 року).
Однак суд не погоджується з таким висновком позивача, виходячи з наступного.
В пункті 4 військового квитка позивача зазначено військове звання майор, присвоєне наказом ГУ МНС України № 172 о/с від 30.04.2008 року.
Відповідно до п. 19 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 7 листопада 2001 року № 1053/2001, яке діяло станом на 14 червня 2012 року, первинне офіцерське звання (молодший лейтенант, лейтенант) військовослужбовцям (військовозобов`язаним) присвоюється Міністром оборони України.
Відповідно до п. 19 цього Положення чергові військові звання молодшого та старшого офіцерського складу у мирний та воєнний час присвоюються:
а) до капітана (капітан-лейтенанта) включно командувачами корпусів, прирівняними до них особами і вище;
б) до майора (капітана 3 рангу) включно командувачами військ оперативних командувань, а у воєнний час, крім того, - посадовими особами, визначеними Міністром оборони України.
Таким чином, позивачу не могло бути присвоєно військового звання майор наказом ГУ МНС України.
Відповідно до п.п. 1, 2 Положення про порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 629, яке діяло станом на 14 червня 2012 року цим Положенням регулюються відносини, пов`язані з проходженням служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту (далі особи рядового і начальницького складу).
Особами рядового і начальницького складу є громадяни України, які прийняті на службу до органів і підрозділів цивільного захисту і яким присвоєні відповідно до цього Положення спеціальні звання.
Відповідно до копії послужного списку (Особистий № М-071618) ОСОБА_1 наказом ГУ МНС України № 172 о/с від 30 квітня 2008 року йому присвоєно спеціальне звання майор служби цивільного захисту.
Згідно із пунктом 254 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, громадянам, які мають спеціальні звання або класні чини, після їх призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період у разі потреби присвоюються військові звання в порядку переатестації з урахуванням їх спеціальних звань або класних чинів, рівня освіти, досвіду служби та відповідності посаді, на яку їх буде призначено. Присвоєння військових звань у порядку переатестації громадянам, які мають спеціальні звання або класні чини, після їх призову на військову службу здійснюється в порядку, визначеному цим Положенням.
Таким чином, посилання позивача на присвоєння йому військового звання майор не підтверджується жодними доказами. Військовий квиток офіцера запасу серії НОМЕР_5 від 14 червня 2012 року не може вважатися таким доказом через відсутність в особовій справі позивача наказів щодо присвоєння йому первинного військового звання офіцерського складу та чергових військових звань.
Окрім цього, позивачем не надано наказів Міністерства оборони України чи його підпорядкованих підрозділів про присвоєння йому саме військового звання «Майор» в порядку переатестації, що було б належним і достатнім доказом на підтвердження його позовних вимог.
Також до суду не надано належних та достатніх доказів проходження позивачем саме військової служби, а не служби в системі МВС на час присвоєння йому спеціального звання «Майор».
За таких обставин, спірний наказ та дії відповідачів щодо виплати позивачу належного йому грошового забезпечення за період проходження військової служби у частині є правомірними.
Суд звертає увагу позивача, що хоча на відповідачів покладається обов`язок доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не виконання ним такого обов`язку не звільняє позивача від обов`язку доведення тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Згідно частиною 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання протиправними дій або бездіяльності, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна