Справа № 600/6131/23-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Чернівці Справа № 600/6131/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач) щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 02.06.2023 № 83;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити та нарахувати, пенсію за віком, прийнявши для розрахунку пенсії довідку про з/п № 982 від 12.08.2021, довідку № 983 від 12.08.2021, довідку № 984 від 12.08.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач протиправно відмовив в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач вказує на наявність в нього достатнього загального і пільгового страхового стажу задля виходу на пенсію на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку.

Зазначає, що 02.06.2023 відповідач повторно розглянув заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та прийняв оскаржуване рішення без врахування рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі № 600/3673/22-а. з огляду на наведене, позивач вважає відмову незаконною, а підстави, які зазначені в ній безпідставними.

За вказаною позовною заявою відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених позивачем вимог. Зазначило, що підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах немає, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.09.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, яку в подальшому згідно принципу екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області (а.с. 48).

Рішенням від 29.09.2022 № 83 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки згідно статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" необхідний страховий стаж для призначення на пільгових умовах становить не менше 25 років, з яких пільговий менше 10 років. Натомість, за результатами розгляду документів позивача пенсійний орган зазначив, що загальний страховий стаж позивача становить 21 рік 02 місяці 12 днів, з яких пільговий стаж 06 років 3 місяці 0 днів.

Крім цього, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в рішенні зазначило, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 01.09.1986, оскільки бланк документу не відповідає даті видачі, а довідка №152 від 14.05.2021 є недійсною.

Поряд з цим, до пільгового стажу позивача не зараховано довідки № 982, № 983, № 984 від 12.08.2021, оскільки такі документи є недійсні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі № 600/3673/22-а, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.09.2022 № 83 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.09.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні (а. с. 12-16).

На виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі № 600/3673/22-а, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянуло заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах від 22.09.2022.

За результатами розгляду заяви, 02.06.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийняло рішення за № 83 про відмову в призначенні пенсії з урахуванням рішення суду від 05.04.2023 по справі №600/367/22-а.

Із змісту рішення видно, що страховий стаж позивача становить 28 років 2 місяці 17 днів, а пільговий 6 років 2 місяці 21 день. Вік позивача на дату звернення із заявою (22.09.2022) 52 роки.

У вказаному рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 01.09.1986 по 22.11.1989, з 02.07.1992 по 10.08.1992 згідно довідки від 14.05.2021 № 152, оскільки довідка є недійсною;

- період роботи з 02.09.1996 по 09.12.1996, оскільки в записі про звільнення відсутня печатка, посада та підпис відповідальної особи, а в долученій довідці від 09.12.1996 відсутній номер.

Крім того, за доданими до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідок № 13/8/2.3-954 від 13.09.2021, № 334 та №333 від 29.07.2021, які видані донецькою народною республікою, оскільки вони є недійсними (а. с. 11).

Вважаючи дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Конституції України визначено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

У статті 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 22 Конституції України, Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Порядок та умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначено в статті 13 Закону № 1788-XII.

Статтею 13 Закону №1788-XII (на підставі Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23 січня 2020 року вказана стаття підлягає застосуванню в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах) визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з положеннями статті 13 Закону №1788-XII порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

Відповідно до статті 100 Закону №1788-XII особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно частини 1 статті 114 Закону №1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку про те, що пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

02.06.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення за № 83 про відмову позивачу в призначенні пенсії з урахуванням рішення суду від 05.04.2023 у справі №600/367/22-а.

У вказаному рішенні зазначено, що до страхового стажу позивачу не зараховано:

- період навчання з 01.09.1986 по 22.11.1989, з 02.07.1992 по 10.08.1992 згідно довідки від 14.05.2021 №152, оскільки довідка є недійсною;

- період роботи з 02.09.1996 по 09.12.1996, оскільки в записі про звільнення відсутня печатка, посада та підпис відповідальної особи, а в долученій довідці від 09.12.1996 відсутній номер.

Крім того, за доданими до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідок №13/8/2.3-954 від 13.09.2021, №334 та №333 від 29.07.2021, які видані донецькою народною республікою, оскільки вони є недійсними. (а. с. 11).

Отже, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з невірним ведення трудової книжки, а також те, що довідки № 152 від 14.05.2021, №13/8/2.3-954 від 13.09.2021, №334 та №333 від 29.07.2021 не взяті до уваги, оскільки є недійсними.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ( далі - Порядок № 637).

Приписами ст. 56 Закону №1788-XII визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Положеннями ст. 62 Закону №1788-XII та п. 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В силу вимог абзацу 1 п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.

За загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Дослідженням трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 встановлено наступне:

- з 01 вересня 1986 року по 15 листопада 1989 року (запис в трудовій книжці №1) позивач зарахований в ПТУ №98 м. Шахтарськ Донецької області за спеціальністю "Електрослюсар підземний";

- з 15 листопада 1989 року по 13 травня 1992 року позивач проходив службу в Збройних Силах України (запис в трудовій книжці №2 та № 3);

- 10.08.1992 року позивач завершив навчання в ПТУ №98 у м. Шахтарськ Донецької області.

Вказані вище періоди трудової діяльності також підтверджуються Дипломом НОМЕР_2 від 10.08.1992 року та військовим квитком НОМЕР_3 від 15.11.1989 року.

З 18 серпня 1992 року по 05 листопада 1993 року позивач працював електрослюсарем на дільниці з повним робочим днем під землею на шахті Шахтарськ-Глибока (запис в трудовій книжці №5 та № 6).

З 20 грудня 1994 року по 18 квітня 1996 року позивач працював апаратником по вирощуванню монокристалів та стрічок 4 розряду "Чисті метали" (запис в трудовій книжці №7 та № 8).

З 02 вересня 1996 року по 09 грудня 1996 року позивач працював охоронцем відомчої охорони служби Шахтарського виробничого об`єднання "ШЗ" (запис в трудовій книжці №9 та № 10).

З 13 грудня 1996 року по 01 квітня 1997 року позивач працював налагодником збиральних автоматів "Укрпідшипник ДПЗ" (запис в трудовій книжці №11 та № 12).

З 19 квітня 1997 року по 01 серпня 1997 року позивач працював монтажником ТОВ "Кристал" (запис в трудовій книжці №13 та № 14).

З 28 липня 1997 року по 23 грудня 1999 року позивач працював електрослюсарем з повним робочим днем під землею Державної холдингової компанії "Шахтарськантрацит" (запис в трудовій книжці №15 та № 16).

З 21 лютого 2001 року по 09 квітня 2001 року позивач працював електромонтером лінійних споруд телефонного зв`язку і радіофікації 3 розряду цеху лінійно-кабельних споруд №303 (запис в трудовій книжці №17 та № 18).

З 09 квітня 2001 року по 26 січня 2004 року позивач працював торговим агентом об`єднання "Донецькпродторг" (запис в трудовій книжці №19 та № 20).

З 21 червня 2004 року по 17 травня 2005 року позивач працював торговим агентом ВАТ "Солодке життя" (запис в трудовій книжці №21 та № 22).

З 17 травня 2005 року по 19 грудня 2005 року працював адміністратором на агентом ВАТ "Солодке життя" (запис в трудовій книжці №22 та № 23).

З 19 грудня 2005 року по 23 грудня 2005 року працював економістом по матеріально-технічному забезпеченню відділу продажу "Пиво" (запис в трудовій книжці №23 та № 24).

З 07 вересня 2006 року по 17 січня 2007 року перебував на обліку Шахтарського міського центру зайнятості по безробіттю (запис в трудовій книжці №25 та № 26).

З 18 січня 2007 року по 01 березня 2007 року підземний учень прохідника з повним робочим днем в шахті Шахтарського ШСУ "Донбасшахтобуд" (запис в трудовій книжці №27 та № 28).

З 01 березня 2007 року по 14 лютого 2008 року позивач працював підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті Шахтарського ШСУ "Донбасшахтобуд" (запис в трудовій книжці №28 та № 29).

З 11 березня 2008 року по 02 червня 2011 року позивач працював прохідником 5 розряду на УПР-1 з повним робочим днем під землею (запис в трудовій книжці №30 та № 31).

З 02 червня 2011 року по 10 квітня 2015 року позивач працював гірничого монтажника підземника 5 розряду на ділянці ГМР з повним робочим днем під землею (запис в трудовій книжці №31 та № 34) (а.с. 21 - 26).

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_4 позивач з 05 червня 2015 року по 28 вересня 2018 року позивач працював рамником лісопильної дільниці цеху переробки деревини ДП "СЛАП Карпатський держпецлісгосп" (а.с. 18 - 20).

Суд зауважує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, а саме відомості про підприємство, дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дані про реквізити наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Таким чином, відповідачем протиправно не враховано період роботи позивача з 02.09.1996 по 09.12.1996 при розгляді його заяви про призначення пенсії на пільгових умовах від 22.09.2022.

Стосовно довідок від 14.05.2021 №152, №13/8/2.3-954 від 13.09.2021, №334 та №333 від 29.07.2021, які видані окупаційними органами донецької народної республіки, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1 2 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 №1207-VII (далі - Закон № 1207-VII) на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

На підставі частини 1 ст. 17 Закону №1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно із ст. 18 Закону №1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом №1207-VII.

Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно ч. 4 ст. 9 Закону №1207-VII встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Частиною 4 ст. 24 Закону України № 1058-1V визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

На підставі ч. 1 ст. 44 Закону України № 1058-1V, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок № 22-1).

Підпунктом 3 п. 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно із п. 2.10 вказаного Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Судом встановлено, що 22.09.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії на пільгових умовах, до якої додав, зокрема:

- довідку від 14.05.2021 №152, видану державним професійним освітнім закладом Шахтарський професійний ліцей сфери послуг міністерства освіти і науки донецької народної республіки, який знаходиться за адресою: м. Шахтарськ, Донецької області;

- довідку №13/8/2.3-954 від 13.09.2021, видану філією управління ремонтно-будівельних і природоохоронних робіт державного унітарного підприємства донецької народної республіки Торезантрацит міністерства вугілля та енергетики донецької народної республіки, яка знаходиться за адресою: м. Шахтарськ, Донецької області;

- довідки № 334 та №333 від 29.07.2021, видані філією Шахта Шахтарська-Глибока державного унітарного підприємства донецької народної республіки Торезантрацит міністерства вугілля та енергетики донецької народної республіки, яка знаходиться за адресою: м. Шахтарськ, Донецької області.

Суд зазначає, що відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Шахтарськ Донецької області належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Отже, довідки № 152 від 14.05.2021, № 13/8/2.3-954 від 13.09.2021, № 334 та №333 від 29.07.2021, видані окупаційною владою, з огляду на приписи ст. 9 Закону № 1207-VII є недійсними і не створюють правових наслідків.

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1, заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Підпунктом 2 п. 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви (п. 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1).

Згідно з абзацом 1 п. 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Частиною 2 ст. 82 Закону № 1788-XII передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Тобто, відмовляючи особі в призначенні пенсії, орган, що призначає пенсію, має зазначити причини такої відмови, у тому числі обґрунтувати мотиви такої відмови.

Однак, відповідач приймаючи оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах не зазначив об`єктивних причин цієї відмови, а також не надав оцінки обставинам та причинам відсутності в базі даних ПФУ інформації про нарахування заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, та відповідно неї стаж який мав би зараховуватися до трудового стажу.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Разом з тим, суд зауважує, що в оскаржуваному рішенні не містить оцінки відповідачем відомостей зазначених у довідках № 152 від 14.05.2021, № 13/8/2.3-954 від 13.09.2021, № 334 та №333 від 29.07.2021.

Вказане свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог п. 3, 5 ч. 2 ст. 2 КАС України, і недотримання яких є підставою для скасування такого рішення. Таким чином, вказане свідчить про те, що відповідач діяв необґрунтовано.

Судом не встановлено виконання з боку відповідача приписів ч. 2 ст. 2 КАС України для повного та всебічного захисту пенсійних прав позивача, не витребувано з органу Пенсійного фонду та не досліджено матеріали пенсійної справи останнього з метою співставлення періодів, зазначених в спірних довідках, із записами про роботу в трудовій книжці, не з`ясовано правові наслідки можливого призначення пенсії на підставі поданих довідок, що є складовою конституційного права позивача на отримання належного рівня пенсійного забезпечення.

Беручи до уваги вищенаведене, суд визнає протиправним та скасовує оскаржуване рішення від 02.06.2023 № 83 про відмову в призначенні позивачу пенсії.

Водночас, суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги позивача про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки вона не забезпечує належний спосіб захисту порушеного права, та, фактично, дублює позовну вимогу про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення про відмову в призначенні пенсії.

Стосовно позовної вимоги позивача в частині прийняття для розрахунку пенсії довідок № 982 від 12.08.2021, № 983 від 12.08.2021, № 984 від 12.08.2021, суд зазначає, що вказані довідки не бралися до уваги відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, суд констатує, що вказані довідки видано окупаційною владою, які в силу приписів Закону №1207-VII є недійсними (а.с. 61 62, 73).

Більше того, вказані довідки рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі № 600/3673/22-а за позовом позивача визнано недійсними, що в силу вимог ч. 4 ст. 78 КАС України не підлягає доказуванню при розгляді даної справи.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити та нарахувати, пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З огляду на суть та характер спірних відносин, зважаючи на необґрунтованість і передчасність прийнятого оскаржуваного рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком не пільгових умовах, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде, окрім визнання протиправним та скасування вказаного рішення, і зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, як орган до якого позивачем було подано заяву про призначення пенсії, повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Стосовно ефективності такого способу захисту варто зазначити, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд і зазначати будь-яку підставу для відмови.

Втім, наведених обставин не встановлено, а оцінка судом правомірності, фактично, оскаржуваного рішення стосувалася лише тих мотивів, які наведено у ньому.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 8 ст. 139 КАС України).

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Зважаючи на наведене, судовий збір підлягає стягненню в сумі 1073,60 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72 77, 90, 134, 241 - 246, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 02.06.2023 № 83 про відмову в призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.09.2022 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 1073,60 грн.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників процесу:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, ).

Суддя В.К. Левицький