Справа № 990/12/24
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 лютого 2024 року

м. Київ

справа №990/12/24

адміністративне провадження № П/990/12/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Радишевської О.Р., Уханенка С.А., Соколова В.М., Жука А.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

10 січня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Верховного Суду як до суду першої інстанції з позовною заявою до Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, ВРП), у якій просить визнати протиправним та скасувати рішення ВРП від 20 липня 2023 року № 738/0/15-23 "Про затвердження висновку члена Вищої ради правосуддя про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя".

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2024 року залишено цю позовну заяву без руху та надано позивачу строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.

31 січня 2024 року на виконання вимог зазначеної ухвали ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку звернення до суду.

У зв`язку з перебуванням суддів Жука А.В. 02 лютого 2024 року (наказ від 29 січня 2024 року № 48-кв) та Уханенка С.А. з 05 лютого по 09 лютого 2024 року (наказ від 23 січня 2024 року № 37-кв) у відпустці заява позивача про поновлення строку звернення до суду вирішується після виходу суддів з відпустки.

Оцінюючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду із цим позовом, колегія суддів виходить з такого.

На обґрунтування причин пропущеного строку позивач посилається на те, що про оскаржуване рішення ВРП дізнався виключно з листа ВККС України від 27 грудня 2023 року, в будь-який інший спосіб не отримував оскаржуване рішення та не ознайомлювався з його змістом раніше. Також позивач указує, що про обставини прийняття оскаржуваного рішення у інший спосіб, ніж публікування його на вебсайті, відповідачем до позивача не доводилося. При цьому позивач указує на відсутність у нього обов`язку дізнаватися про наявність такого рішення за допомого офіційного вебсайту ВРП. Крім того, оскільки відповідне повідомлення про втручання в діяльність судді, висновок за результатами розгляду якого затверджено оскаржуваним рішенням, було подано ОСОБА_1 до ВРП ще у липні 2020 року і протягом трьох років воно не було розглянуто, то позивач, з огляду на таку тривалість розгляду його звернення, перестав перевіряти вебсайт ВРП на предмет розгляду такого звернення.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За змістом частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» рішення Вищої ради правосуддя може бути оскаржене до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

З аналізу зазначених законодавчих норм випливає, що у випадку, коли особа вважає, що її права під час прийняття на публічну службу, проходження чи звільнення з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду в більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку, за відсутності поважних причин, позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлене специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, згідно з зазначеними нормами, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення його прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, то його строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому слово «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поняття «поважні причини пропуску процесуальних строків» є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводити ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Отже, Суд перевіряє обставини пропуску строку на підставі клопотання особи, в якому наведено поважність причин такого строку та наданих нею доказів, яким може бути надано відповідну правову оцінку Судом.

При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд ураховує підхід, сформований у схожих за змістом правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду, відповідно до якого, оцінюючи поважність причин пропуску строку звернення до суду із позовом, Суд вказав на об`єктивну можливість ознайомлення з рішеннями ВРП на офіційному вебсайті цього органу, доступ до якого є вільним, і необхідністю вжиття особою заходів щодо ознайомлення з опублікованою інформацією (постанови від 09 лютого 2022 року у справі № 9901/480/19 та від 19 листопада 2020 року у справі №11-136сап20).

Як випливає з матеріалів позовної заяви, позивач звернувся до Верховного Суду з вимогою про визнання протиправним та скасування рішення ВРП від 20 липня 2023 року № 738/0/15-23 засобами поштового зв`язку 08 січня 2024 року, тобто з пропуском трицятиденного строку звернення до адміністративного суду.

У заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач наполягає на тому, що про оскаржуване рішення ВРП дізнався виключно з листа ВККС України від 27 грудня 2023 року. Також позивач зазначає, що повідомлення про втручання у діяльність судді, висновок за результатами розгляду якого затверджено оскаржуваним рішенням, було подано ОСОБА_1 до ВРП ще у липні 2020 року і протягом трьох років воно не було розглянуто, при цьому позивач не зобов`язаний перевіряти вебсайт ВРП на предмет розгляду такого звернення.

Оцінюючи вказані доводи, Суд зазначає, що загальновідомим є той факт, що після тривалої перерви ВРП розпочала роботу у січні 2023 року. Отже, з цього часу позивач, маючи відповідну освіту та досвід професійної діяльності, не міг не усвідомлювати, що раніше подане ним повідомлення буде розглянуто цим органом.

З матеріалів позовної заяви випливає, що за наслідками розгляду повідомлення позивача про втручання в діяльність судді ВРП рішенням від 20 липня 2023 року № 738/0/15-23 затвердила висновок члена ВРП Усика Г.І. про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя за повідомленням суддів Окружного адміністративного суду міста Києва, в тому числі, ОСОБА_1 .

Доказів того, що ОСОБА_1 цікавився розглядом такого повідомлення з моменту його подання до ВРП та звернення до суду із цією позовною заявою, позивачем не надано.

При цьому рішення ВРП від 20 липня 2023 року № 738/0/15-23, як того вимагають норми Закону України «Про Вищу раду правосуддя», опубліковано на офіційному вебсайті ВРП і доступ до такої інформації є вільним.

Суд також зважає на те, що в поданій заяві не міститься обґрунтування причин неможливості ознайомлення з оскаржуваним рішенням на офіційному вебсайті ВРП.

Відсутні також докази про існування причин (явищ, дій), які б могли об`єктивно завадити позивачу у визначений законом строк оскаржити рішення ВРП.

Позивач не навів переконливих доводів щодо вчинення ним усіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати його процесуальні права з метою їх захисту.

При вирішенні питання поновлення ОСОБА_1 пропущеного строку звернення до суду сукупності обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення позивача, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, Судом не встановлено.

Таким чином, за об`єктивним критерієм обставини, на які посилається позивач в обґрунтування недотримання ним строків звернення до суду, не дають достатніх і переконливих підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та його поновлення.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З уваги на наведені мотиви підстави, якими ОСОБА_1 обґрунтовує причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом, не є поважними, а тому позовну заяву необхідно повернути.

Згідно з частиною восьмою статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, а тому не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації його права на судовий захист.

Керуючись статтями 22, 123, 169, 243, 248, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення з доданими до неї документами повернути позивачеві.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України. Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

О.Р. Радишевська

С.А. Уханенко

В.М. Соколов

А.В. Жук

Судді Верховного Суду