Справа № 460/17446/23
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Дуляницька С.М.

12 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 460/17446/23 пров. № А/857/25287/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 460/17446/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2023р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, у якому просила суд:

-визнати протиправною відмову, яка полягає у невчиненні дій у межах компетенції щодо будівництва дорожнього покриття за встановленими будівельними нормами по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати вчинити дії в межах компетенції щодо будівництва дорожнього покриття за встановленими будівельними нормами по АДРЕСА_1 , а саме проведення дороги загального користування з твердою покрівлею та підпірними стінами.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.11.2023р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.11.2023р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:008:1744, що підтверджується інформаційною довідкою №337890867 від 04.07.2023р., яка сформована з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна та розташованого на ній будинку по АДРЕСА_1 .

До земельної ділянки ОСОБА_1 , яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із кадастровим номером :02:008:1744, і до земельної ділянки сусіднього землевласника ОСОБА_2 наявний спільний заїзд із дороги загального користування - АДРЕСА_1 , який розташований на землях запасу житлової та громадської забудови комунальної власності.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області з заявами про облаштування окремого заїзду до її будинку, оскільки вона має конфлікт з сусідкою ОСОБА_3 та її сином, на що отримувала відповіді відповідача від 25.05.2022р., 19.07.2022р., 01.06.2023р., 02.06.2023р. про відмову в облаштуванні окремого заїзду до будинку.

Не погоджуючись із бездіяльністю суб`єкта владних повноважень Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом.

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст. 5 Закону України Про автомобільні дороги від 08.09.2005р. № 2862-IV, чітко визначено, що автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях.

ст.1 Закону Про автомобільні дороги, містить визначення термінів, вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів.

В ст. 16 Закону Про автомобільні дороги видно, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

ч.3 ст.16 Закону Про автомобільні дороги передбачено, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів поділяються на магістральні дороги (безперервного руху та регульованого руху), магістральні вулиці загальноміського значення (безперервного руху та регульованого руху), магістральні вулиці районного значення, а також вулиці і дороги місцевого значення.

ст.17 Закону Про автомобільні дороги визначено, що управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Згідно ст.18 Закону Про автомобільні дороги складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Межі вулиці за її шириною визначаються червоними лініями. Розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах червоних ліній вулиці не допускається.

Із змісту пп. 14 ч.1 ст.1 Закону України Про регулювання містобудівної документації передбачено, що червоні лінії - визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення.

ст.17 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності зазначено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

В ст.18 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності видно, що план зонування території розробляється у складі комплексного плану, генерального плану населеного пункту з метою визначення умов та обмежень використання території у межах визначених функціональних зон.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що 02.07.2010р. Рішенням Обарівської сільської ради № 680 затверджений Генеральний план села Обарів Рівненського району.

27.12.2013р. Рішенням сільської ради №587 затверджено План зонування території села Обарів, який розроблений Рівненською філією ДП УДНДІМ Дніпромісто імені Ю.М. Білоконя.

На Плані зонування позначена вся транспортна інфраструктура села Обарів.

Зокрема, зона транспортної інфраструктури позначається як ТР-2, до якої відносяться території вулиць, майданів (в межах червоних ліній).

Зона ТР-2 в Плані зонування відображається в червоних лініях, в яких не передбачено заїзд до будинковолодіння ОСОБА_1 ..

Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта, що в Плані зонування зазначені супутні види дозволеного використання транспортної інфраструктури, такі як: пішохідні та велосипедні доріжки, тротуари, озеленення, інженерні підземні і повітряні мережі, інші споруди транспорту та інженерних мереж, елементи реклами та рекламоносіїв.

Земельна ділянка ОСОБА_1 з кадастровим номером :02:008:1744, на якій знаходиться її приватне будинковолодіння, відповідно до Плану зонування знаходиться в зоні Ж-1.

Зона Ж-1 передбачає зону садибної забудови, згідно якої це окремі житлові будинки садибного типу з господарськими будівлями, блоковані житлові будинки, окремо розташовані або вбудовано-прибудовані об`єкти повсякденного обслуговування: магазини, кафе, перукарні, аптеки, об`єкти оздоровчого та побутового обслуговування, окремо розташовані адміністративні будівлі місцевого значення та повсякденного обслуговування: відділення зв`язку, поліції, ощадбанку, адміністрації, комунальні служби.

Супутні види використання зони садибної забудови Ж-1 передбачають: надомні види діяльності відповідно до санітарних та протипожежних норм, сади, городи, утримання дрібної домашньої худоби, лазні, сауни (за умови каналізування стоків), теплиці, оранжереї та інші споруди, що пов`язані з вирощуванням квітів, овочів та фруктів, надвірні туалети - при відсутності централізованої каналізації, вбудовані або окремо розміщенні гаражі та відкритті стоянки.

Тобто, виконання робіт по влаштуванню окремого заїзду до будинковолодіння ОСОБА_1 не було передбачено Планом зонування.

ст.39 Земельного кодексу України визначено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм.

В п.п.1, 4 п.а) ч.1 ст.31 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, видно, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об`єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення (як співфінансування на договірних засадах); залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій незалежно від фора власності до участі в розвитку потужностей будівельної індустрії промисловості будівельних матеріалів, у створенні, розвитку та реконструкції об`єктів інженерного забезпечення і транспортного обслуговування.

ст.19 Закону України Про автомобільні дороги передбачені основні обов`язки органів місцевого самоврядування в частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, поряд з якими є обов`язки пов`язані з організацією будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст і інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, правилами та нормами.

Відповідно до п.8 ст.20 Закону України Про автомобільні дороги органи місцевого самоврядування в частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів мають право: здійснювати капітальний та поточний ремонт вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення, за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів (як співфінансування на договірних засадах).

ч.5 ст.40 Закону України Про автомобільні дороги, встановлено, що капітальний та поточний ремонт вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення, може здійснюватися за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів як співфінансування на договірних засадах.

Згідно ч.1, ч.2 ст.41 Закону України Про автомобільні дороги, фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється за рахунок бюджетів міст та інших населених пунктів, а також інших джерел фінансування, визначених законодавством.

Розподіл коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться, з метою збереження та розвитку вулично-дорожньої мережі відповідно до пріоритетів, визначених державними програмами та перспективними планами розвитку транспортної системи міст та інших населених пунктів, з урахуванням фактичного стану вулично-дорожньої мережі та економічних втрат у зв`язку із загибеллю або пораненням (травмуванням) людей внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

20.12.2022р. Рішенням Городоцької сільської ради №1129 затверджено Програму економічного та соціального розвитку території Городоцької сільської територіальної громади на 2023 рік, метою якої є створення умов для економічного зростання та удосконалення механізмів управління розвитком громади на засадах ефективності, відкритості та прозорості, посилення інвестиційної та інноваційної активності, забезпечення належного функціонування транспортної та комунальної інфраструктури, дотримання високих екологічних стандартів, та внаслідок цього підвищення конкурентоспроможності громади, доступності широкого спектра соціальних послуг та зростання добробуту населення.

У сфері благоустрою передбачено здійснення таких заходів, як: проведення поточних ремонтів та експлуатаційного утримання дорожнього покриття вулиць, провулків в населених пунктах територіальної ремонту дорожнього покриття вулиць; фінансування та співфінансування доріг загального користування державного та місцевого значення.

Отже, колегія суддів звертає увагу апелянта, що Програмою передбачено роботи, пов`язані з проведенням ремонту та експлуатаційного утримання вулиць і провулків, які перебувають у комунальній власності, а не облаштуванням заїзду (доїзду) до будинку, як просить ОСОБА_1

21.03.2023р. Городоцькою сільською радою та ТзОВ Будівельна компанія Будальянс Груп укладено договір підряду на виконання робіт №57 та виконано роботи Експлуатаційне утримання вулиць і доріг комунальної власності АДРЕСА_1 ДК 021:2015-452300000-8.

Ремонтні роботи по вулиці Набережна с. Обарів проведені та завершені.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що у відповідача відсутній обов`язок на здійснення ремонту заїзду до будинку ОСОБА_1 через її «не дружні» стосунки із сусідом, так як ОСОБА_1 самовільно здійснила завезення будівельних матеріалів на землі комунальної власності з метою облаштування заїзду до свого будинку, оскільки експлуатаційне утримання орган місцевого самоврядування проводить в межах доріг-вулиць, які передбачені Планом зонування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що фактично звернувшись з позовною заявою до суду про зобов`язання сільської ради вчинити дії в межах компетенції щодо будівництва дорожнього покриття за встановленими будівельними нормами по вулиці Набережна, с. Обарів, Рівненського району Рівненської області, а саме проведення дороги загального користування з твердою покрівлею та підпірними стінами, позивач обрала неналежний спосіб захисту, оскільки з заявою до відповідача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у користування земельної ділянки для влаштування заїзду до будинку в порядку вимог Земельного кодексу України - не зверталася, що в даному випадку не відповідає нормам чинного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі органу місцевого самоврядування - Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

В ст.242 КАС України видно, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 460/17446/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 12.02.2024р.