Справа № 160/7828/23
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2024 рокуСправа №160/7828/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна судова адміністрація України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області (далі ТУ ССО у Дніпропетровській області, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна судова адміністрація України (далі ДСА України, третя особа), в якій позивач просить:
Ухвалою суду від 03.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ТУ ССО у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 24.02.2022 по 31.12.2022 - повернуто позивачеві.
Ухвалою суду від 03.05.2023 прийнято позовну заяву та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України в частині позовних вимог про:
Ухвалою суду від 03.05.2023 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у зразковій адміністративній справі №260/3564/22 (провадження Пз/990/4/22).
02.06.2023 до суду від третьої особи надійшли пояснення по справі, в яких ДСА України проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що станом на 01.06.2022 ССО надано розрахунок потреби в коштах на виплату додаткової винагороди співробітникам ССО відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час воєнного стану" у сумі 1 144, 5 млн. гривень. Разом з тим, на виконання вимог абзацу другого пункту 1 Постанови №168 та враховуючи вимогу Міністерства фінансів України, ДСА України звернулася з листом до ССО щодо надання наказів, які б підтверджували кількісний склад співробітників ССО для можливості виплати додаткової винагороди. Однак, як вбачається зі змісту відповіді ССО остання підмінює поняття наказу про кількісний склад співробітників ССО, які мають право на отримання додаткової винагороди та наказу про виплату співробітникам ССО додаткової винагороди. Зокрема, зазначає про неможливість видачі наказів про виплату співробітникам ССО додаткової винагороди у зв?язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань у кошторисі ССО. ССО відмовилась видавати зазначені накази у зв?язку з відсутністю затвердженого кошторису за фондом оплати праці відповідних бюджетних асигнувань. Таким чином, ДСА України в межах визначених законом повноважень, вжито всіх можливих заходів щодо збільшення бюджетних асигнувань ССО для виплати винагороди співробітникам ССО встановленою Постановою №168.
02.06.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому ТУ ССО у Дніпропетровській області проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що позивач перебуває на посаді контролера ІІ категорії 1 відділення 1 взводу охорони 1 підрозділу охорони (м. Дніпро) ТУ ССО у Дніпропетровській області, прийнятий на службу до Служби судової охорони наказом ТУ ССО у Дніпропетровській області від 10 березня 2020 року №22 о/с. Відповідач зазначає, що Постанова №168 не містить механізму нарахування додаткової винагороди, у зв`язку з чим у Служби судової охорони відсутня можливість належним чином провести нарахування додаткової винагород, передбаченої Постановою №168. Разом з тим, на виконання Постанови № 168 ДСА України 31 жовтня 2022 року, наказом №396 затвердила Порядок і умови виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану, який оприлюднено на офіційному сайті ДСА України. Відповідно до пункту 4 вищевказаного Порядку, виплата додаткової винагороди здійснюється центральним органом управління та територіальними управліннями ССО за місцем проходження служби співробітника, де він призначений на штатну посаду. Підставою для виплати додаткової винагороди співробітникам є наказ Служби або Територіального управління Служби. Згідно з пунктом 7 цього Порядку, додаткова винагорода виплачується в таких розмірах: 30 000 грн. співробітникам, які проходять службу в районах ведення бойових дій, пропорційно в розрахунок на місяць та 10 000 грн. іншим співробітникам пропорційно в розрахунку на місяць, 100 000 гривень співробітникам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Крім того, у пункті 11 цього Порядку зазначається, що перелік районів ведення бойових дій, затверджується наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. Так, 30 листопада 2022 року від Служби судової охорони при супровідному листі № 30.07.3-2086/вн на електронну адресу територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області надійшли скановані копії наказів Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення бойових дій». Відповідно до підпункту 20 пункту 19 Положення про Службу судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 4 квітня 2019 року №1051/0/15- 19 (із змінами), Голова Служби судової охорони приймає в установленому порядку рішення про розподіл бюджетних коштів, розпорядником яких є Служба. Натомість, у відповідних кошторисах ТУ ССО у Дніпропетровській області видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою №168 після її прийняття, Службою судової охорони не затверджувались. Зазначені обставини, встановили неможливість видання наказу про виплату співробітникам Служби додаткової винагороди, передбаченою Постановою № 168.
Разом з відзивом на позов, відповідачем заявлено клопотання про залучення у справу співвідповідачів:
- Службу судової охорони як розпорядника бюджетних коштів другого рівня, який відповідно до затверджених бюджетних асигнувань, уповноважений на отримання бюджетних асигнувань та їх перерозподіл між територіальними управліннями;
- Державну судову адміністрацію України, яка виконує функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності Служби, яка має повноваження щодо затвердження порядку нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168. Крім того, саме до повноважень ДСА України відноситься перерозподіл бюджетних асигнувань у частині збільшення видатків (перерозподілу внутрішніх резервів за рахунок наявної економії видатків);
- Міністерство фінансів України, на яких відповідно до Постанови №168 покладено обов`язок по опрацюванню питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації.
Ухвалою суду від 08.12.2023 провадження у справ поновлено.
Щодо заявленого відповідачем клопотання про залучення співвідповідачів, суд зазначає таке.
За змістом пункту 9 частини першої статті 4, статті 5, частини четвертої статті 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, який, на думку позивача, порушив його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.
Спірні правовідносини щодо виплати грошового забезпечення у належному розмірі виникли між позивачем і ТУ ССО у Дніпропетровській області, яке виплачує позивачу грошове забезпечення за місцем проходження ним служби.
Отже, ТУ ССО у Дніпропетровській області є належним відповідачем за пред`явленим ОСОБА_1 позовом, оскільки саме цей суб`єкт владних повноважень допустив протиправну бездіяльність у спірних правовідносинах щодо виплати позивачу додаткової винагороди.
Водночас, ССО, ДСА України, Мінфін України, не має відповідати за цим позовом, адже між позивачем і цими органами безпосередньо не виникло жодних правовідносин, у яких би ці суб`єкти владних повноважень порушили права позивача.
Суд зазначає, що бюджетні правовідносини, які виникають між учасниками бюджетного процесу стосовно реалізації їхніх бюджетних повноважень (прав та обов`язків з управління бюджетними коштами), безпосередньо не стосуються позивача, що не дає підстав для залучення державних органів, які беруть участь у процесі формування і використання фінансових ресурсів для виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, до участі у цій судовій справі.
Враховуючи ту обставину, що ТУ ССО у Дніпропетровській області є належним відповідачем за цим позовом, оскільки саме цей суб`єкт владних повноважень допустив протиправну бездіяльність у спірних правовідносинах щодо невиплати позивачу додаткової винагороди, тому заявлене відповідачем клопотання про залучення у справі співвідповідачами ССО, ДСА України, Мінфін України суд залишає без задоволення.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у рішенні від 06.04.2023 у зразковій адміністративній справі №260/3564/22 (провадження Пз/990/4/22).
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Наказом ССО від 10.03.2020 №22 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 був прийнятий до ССО та на день подання позову перебував на посаді контролера ІІ категорії 1 відділення 1 взводу охорони 1 підрозділу охорони (м. Дніпро) ТУ ССО у Дніпропетровській області.
З довідки, виданої ОСОБА_1 щодо нарахування йому грошового забезпечення від 17.02.2023 №374 вбачається таке:
- лютий 2022: нараховано 13 802,17 грн., утримано ПДФО 2 484,39 грн., грошова компенсація ПДФО -2 484,39 грн., військовий збір 207,03 грн., профвнески, інші утримання 138,02 грн., до виплати 13 457,12 грн.;
- березень 2022: нараховано 13 788,45 грн., утримано ПДФО 2 481,92 грн., грошова компенсація ПДФО -2 481,92 грн., військовий збір 206,83 грн., профвнески, інші утримання 137,88 грн., до виплати 13 443,74 грн.;
- квітень 2022: нараховано 13 928,46 грн., утримано ПДФО 2 507,12 грн., грошова компенсація ПДФО -2 507,12 грн., військовий збір 208,93 грн., профвнески, інші утримання 139,28 грн., до виплати 13 580,25 грн.;
- травень 2022: нараховано 14 039,87 грн., утримано ПДФО 2 527,18 грн., грошова компенсація ПДФО -2 527,18 грн., військовий збір 210,60 грн., профвнески, інші утримання 140,40 грн., до виплати 13 688,87 грн.;
- червень 2022: нараховано 27 609,73 грн., утримано ПДФО 4 969,75 грн., грошова компенсація ПДФО -4 969,75 грн., військовий збір 414,15 грн., профвнески, інші утримання 28,32 грн., до виплати 27 167,26 грн.;
- липень 2022: нараховано 14 195,76 грн., утримано ПДФО 2 555,24 грн., грошова компенсація ПДФО -2 555,24 грн., військовий збір 212,94 грн., профвнески, інші утримання 0,00 грн., до виплати 13 982,82 грн.;
- серпень 2022: нараховано 14 381,59 грн., утримано ПДФО 2 588,69 грн., грошова компенсація ПДФО -2 588,69 грн., військовий збір 215,72 грн., профвнески, інші утримання 0,00 грн., до виплати 14 165,87 грн.;
- вересень 2022: нараховано 14 394,46 грн., утримано ПДФО 2 591,00 грн., грошова компенсація ПДФО -2 591,00 грн., військовий збір 215,92 грн., профвнески, інші утримання 0,00 грн., до виплати 14 178,54 грн.;
- жовтень 2022: нараховано 14 393,36 грн., утримано ПДФО 2 590,80 грн., грошова компенсація ПДФО -2 590,80 грн., військовий збір 215,90 грн., профвнески, інші утримання 0,00 грн., до виплати 14 177,46 грн.;
- листопад 2022: нараховано 14 503,67 грн., утримано ПДФО 2 610,66 грн., грошова компенсація ПДФО -2 610,66 грн., військовий збір 217,56 грн., профвнески, інші утримання 0,00 грн., до виплати 14 286,11 грн.;
- грудень 2022: нараховано 17 164,65 грн., утримано ПДФО 3 089,64 грн., грошова компенсація ПДФО -3 089,64 грн., військовий збір 257,47 грн., профвнески, інші утримання 0,00 грн., до виплати 16 907,18 грн.;
- січень 2023: нараховано 11 414,27 грн., утримано ПДФО 2 054,57 грн., грошова компенсація ПДФО - 2 054,57 грн., військовий збір 171,21 грн., профвнески, інші утримання 0,00 грн., до виплати 11 243,06 грн.;
Всього: нараховано 183 616,44 грн., утримано ПДФО 33 050,96 грн., грошова компенсація ПДФО -33 050,96 грн., військовий збір 2 754,26 грн., профвнески, інші утримання 583,90 грн., до виплати 180 278,28 грн.
Як вбачається, у вказаних розрахункових листах в період з лютого 2022 по січень 2023, виплата додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. відповідно до положень Постанови №168 позивачу не здійснювалась.
На відповідне звернення позивача, відповідач листом від 16.02.2023 №35.03-125/вн повідомив, що у затвердженому ДСА України кошторисі Служби судової охорони на 2022 рік та відповідних кошторисах територіальних управлінь Служби судової охорони видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою №168 не передбачались та не затверджувались, у зв?язку з чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс Служби не дозволяє здійснити таку виплату. Враховуючи викладене вище, накази Служби або територіальних управлінь Служби про виплату співробітникам додаткової винагороди, визначеної Постановою №168 не видавались і не могли бути видані. Після надходження відповідних бюджетних асигнувань необхідні накази будуть видані встановленим порядком.
Надаючи правову оцінку відносинам, шо виникли, суд виходить з такого.
У частині другій статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 161 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах (частина перша); Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України (частина друга); Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби (частина четверта); територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи (частина шоста); фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина сьома).
Згідно з частиною першою статті 165 Закону №1402-VIII грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У силу частини другої цієї статті грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» затверджені схеми посадових окладів, тарифних розрядів і коефіцієнтів за основними посадами і спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони та встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.
Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначений Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 №384 (далі - Порядок №384).
За змістом пунктів 4-7 Порядку №384 грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони включає:
1) щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за стаж служби);
2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія);
3) одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди; допомоги).
Відповідно до пунктів 8 і 10 Порядку №384 грошове забезпечення виплачується співробітникам, які призначені на штатні посади в центральний орган управління Служби та територіальних управліннях Служби. Грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.
Періоди, за які грошове забезпечення не виплачується, визначені в пункті 11 Порядку №384, до яких, зокрема, віднесено час надання співробітникам відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати.
Виплата грошового забезпечення співробітника за поточний місяць здійснюється щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця (пункт 17 Порядку №384).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №168, в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 3 вказаної постанови Міністерству фінансів України доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.
У пункті 5 цієї Постанови зазначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 внесені, зокрема, такі зміни до постанови №168:
- пункт 1 постанови доповнено новим абзацом такого змісту: «Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення»;
- доповнено постанову пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Наказом ДСА України від 31.10.2022 №396 затверджено Порядок і умови виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану (далі - Порядок №396).
Згідно з пунктом 3 Порядку №396 додаткова винагорода виплачується співробітникам в період дії воєнного стану, за час проходження ними служби, зокрема тим, які виконують службові обов`язки за штатними посадами або на яких у встановленому порядку покладено тимчасове виконання обов`язків за іншими посадами згідно з умовами, передбаченими цим Порядком.
Пунктом 7 Порядку №396 унормовано, що додаткова винагорода виплачується в таких розмірах: 30 000 гривень - співробітникам, які проходять службу в районах ведення бойових дій, пропорційно в розрахунку на місяць; 10 000 гривень - іншим співробітникам пропорційно в розрахунку на місяць; 100 000 гривень - співробітникам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
За приписами пункту 4 Порядку №396 виплата додаткової винагороди здійснюється центральним органом управління та територіальними управліннями Служби судової охорони за місцем проходження служби співробітника, де він призначений на штатну посаду. Підставою для виплати додаткової винагороди співробітникам є наказ Служби або територіального управління Служби.
У пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 та пункті 4 наказу ДСА України від 31.10.2022 №396 передбачено, що ці нормативно-правові акти набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24 лютого 2022 року.
Отже, з 24 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України встановив співробітникам Служби судової охорони на період дії воєнного стану в Україні додаткову винагороду, яка підлягає їм виплаті в порядку та на умовах, визначених ДСА України.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою ОСОБА_1 , як співробітнику ТУ ССО у Дніпропетровській області вказаної додаткової винагороди з мотивів відсутності необхідних бюджетних асигнувань та охоплюють період служби з 01.01.2023 по 20.01.2023.
Вирішуючи порушені в заявах по суті справи питання, суд виходить з такого.
Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» №95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.
Цьому визначенню відповідає й поняття грошового забезпечення, що відповідно до закону виплачується за рахунок держави військовослужбовцям, поліцейським, особам рядового і начальницького складу за проходження державної служби особливого характеру.
Згідно зі статтею 165 Закону №1402-VIII грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з основних і додаткових його видів та виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
До додаткових видів грошового забезпечення Порядок №384 відносить, зокрема, винагороди.
Виходячи з цього, встановлена Постановою №168 додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони, яку держава взяла на себе обов`язок виплачувати їм на період дії воєнного стану в Україні.
Проте в обох зазначених постановах Кабінету Міністрів України (№168 і №793) передбачено, що вони набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24 лютого 2022 року.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1146 від 08.10.2022, яка набрала чинності 18.10.2022, внесено зміни до пункту 1 Постанови № 168, а саме: в абзаці першому: слова «, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні),» та «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)» виключено. Доповнено абзац реченням такого змісту: «Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.».
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №1146 від 08.10.2022 установлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.09.2022.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №43 від 20.01.2023, яка набрала чинності 21.01.2023 року, у пункті першому Постанови № 168 у першому реченні абзацу першого слова «співробітникам Служби судової охорони,» виключено.
Отже, Постанова № 168 зазнавала змін, зокрема внесених Постановами № 217 від 07.03.2022, №350 від 22.03.2022, № 400 від 01.04.2022, № 754 від 01.07.2022, №793 від 07.07.2022, №1066 від 27.09.2022, №1146 від 08.10.2022, №43 від 20.01.2023.
20.01.2023 Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №43, якою внесено зміни до Постанови №168, зокрема, у пункті першому у першому реченні абзацу першого слова «співробітникам Служби судової охорони,» виключено. Таким чином, суд приходить до висновку, що саме 20.01.2023 року є кінцевою датою по яку має виплачуватися додаткова винагорода передбачена пунктом 1 Постанови №168.
Застосування судом принципу верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ є вимогою частини другої статті 6 КАС України.
Відповідно до частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023 у зразковій справі №260/3564/22 вказано на ознаки цієї типової справи:
а) позивачем є співробітник Служби судової охорони;
б) відповідачем є центральний орган управління (Центральний апарат) або територіальний підрозділ (територіальне управління) Служби судової охорони;
в) предметом спору є додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168;
г) спір виник внаслідок невиплати співробітнику Служби судової охорони додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168;
г) предметом позову є позовні вимоги (по-різному сформульовані, але однакові по суті) про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача щодо ненарахування і невиплати додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168, та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити таку винагороду, починаючи з 24 лютого 2022 року (стягнення з відповідача суми додаткової винагороди за певний період).
Отже, за ознаками типової справи, які наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023 за результатами розгляду зразкової справи №260/3564/22, цю справу необхідно визнати типовою та у силу приписів частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у цій справі суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у зазначеній постанові.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю.
Стосовно вимоги про встановлення відповідачу строку для подання звіту про виконання судового рішення, суд зазначає, що положеннями статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме: суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Судове рішення, яке набрало законної сили згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Даною нормою встановлено, що законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що встановлені рішенням суду права підлягають беззаперечному відновленню на вимогу уповноважених осіб.
Встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не обов`язком, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання.
Таким чином, наразі відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар