Справа № 400/14112/23
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2024-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 р. № 400/14112/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "СП УКРСОЯ", вул. Чкалова, 20/5, а/с-77,м. Миколаїв,54017,

до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6,м. Миколаїв,54001,

провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.11.2023 року № 704 в частині,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СП Укрсоя» (далі - позивач або ТОВ «СП Укрсоя» звернулось до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області № 704 від 01.11.2023 року про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість, частково в сумі 163341,00 та скасувати в цій сум.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що податкове повідомлення-рішення є протиправним частково, оскільки угода, яка була укладена позивачем з його контрагентом була реальною, відповідачу надані всі документи на підтвердження господарських операцій.

Відповідач надав заперечення проти позову, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки при проведенні перевірки були встановлені порушення позивачем норм Податкового кодексу та нереальність угоди, укладених з його контрагентом, тому податкове повідомлення-рішення від 01.11.2023 є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Суд вивчив доводи сторін, дослідив всебічно повно та об`єктивно докази, та дійшов висновку про настпупне.

Актом від 02.10.2023 року за №9096/14-29-07-04/37278720 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СП Укрсоя» щодо дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за липень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету» виявлені наступні порушення:п.198.1, п.198.3, ст.198, п.200.1 абз.в) п.200.4 ст.200 ПКУ від 02.12.2010 року №2755-VI, зі змінами та доповненнями, оскільки позивачем завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на 327900 гривень.

На підставі акта перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.11.2023 за № 704, яким зменшено від`ємне значення з податку на додану вартість за липень 2023 року -327900 грн.

Позивач вказав, що відповідач неправомірно встановив та визнав окремі поставки товару такими, які штучно формують податковий кредит. А саме, відносно ФГ «Восток», згідно інформаційних баз даних контролюючого органу встановлено, що оскільки фактичним місцем здійснення господарської діяльності ФГ Восток є село Миролюбівка, Білозерського району, Херсонської області, а в даному регіоні з березня по листопад 2022 року велися бойові дії відповідно господарська діяльність не здійснювалася. Також відповідач вказав, що ФГ Восток не здав до контролюючого органу звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2022 році Таким чином, враховуючи, наведену вище інформацію. ФГ "Восток" у 2022 році не мало можливості вирощувати та збирати урожай, в т.ч. соняшник та відповідно реалізовувати на адресу ТОВ «СП УКРСОЯ». Також зазначається, що ТОВ "СП УКРСОЯ" порушено ч.5 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІУ із змінами та доповненнями та відповідних положень (стандартів бухгалтерського обліку) - при перенесенні інформації з неправомірно складених документів до облікових регістрів та ч. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - при складанні первинних документів, що містять недостовірні відомості про дії щодо придбання сільськогосподарської продукції.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій зокрема з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановлено пунктом 193.1 стати 193 цього Кодексу, протягом такого звітного, зокрема у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг тобто господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом встановлено, що між ТОВ «СП Укрсоя» і ФГ «Восток» був укладений договір поставки № 73 від 13 травня 2023 року. При підписані нього договору ФГ Восток повідомив, що у нього є залишки соняшника зібраного ще у 2021 року, які вони не встигли продати. Згідно договору постачальник зобов`язувався поставити, а покупець прийняти та оплати товар, а саме соняшник. Згідно п. 2.2. договору постачальник зобов`язаний передати товар на складі покупця, що розташований за адресою: Миколаївська область. Миколаївський район, с. Горохівка, вул. Миру 19. Товар поставляється автотранспортом постачальника. У ціну товару входить вартість його доставки на склад покупця. Згідно п. 2.4. договору право власності на товар переходить до покупця з моменту його отримання на складі покупця. Договір поставки продукції укладений з ФГ «Восток» не містить ознак нікчемності та не визнавався недійсними в судовому порядку.

Окрім цього в акті перевірки вказано, що ФГ «Восток» знаходиться за основним місцем обліку, стан платника 0, та у підприємства є основні фонди. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією - є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. При отримані товару від постачальника дані щодо цих операцій були відображені належним чином в бухгалтерському обліку покупця, що підтверджується самим актом перевірки.

З оприбуткуванням цього товару у структурі активів та зобов`язань покупця відбулися певні зміни. Первинним документом - є документ, якій містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Статтею 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми): дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Так, відповідно до п. 185.1. ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Відповідно пункту 188.1. ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно пункту 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається:дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку па оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. що підтверджено податковою накладною.

Відповідно пункту 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Судом встановлено, що позивачем виконано умови укладеного договору із контрагентом в повному обсязі, сплачено грошові кошти за надані товари, що також підтверджується самим актом перевірки.

Відповідно пункту 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг. не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону, але як зазначено в акті перевірки, податкові накладні ФГ "Восток" вчасно зареєстровані, крім того, виконані всі умови щодо дати виникнення права платника податку на податковий кредит - списанні кошти з банківського рахунку підприємства та отриманні всі податкові накладні, що засвідчують факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Отриманий за договорами поставки товар використовувався позивачем у господарській діяльності. Документи, якими покупець підтвердив валові витрати та правомірність податкового кредиту, а саме податковими накладними, видатковими накладними, ттн є такими, що достеменно підтверджують такі витрати та факт отримання товару, оскільки відповідають вимогам (обов`язкові реквізити) ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік».

Договір поставки товару з ФГ «Восток» повністю виконаний. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» Господарською операцією - є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Статтею 9 цього Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми): дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно судової практики Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо оцінки реальності господарських операцій - Рішення, внесені до ЄДРСР. за вересень 2018 року - червень 2023 року та доведеної до адміністративних судів України з метою інформування і врахування під час розгляду справ за участю органів державної податкової служби, вказано наступне: В акті перевірки мають бути наведені докази для підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники відносин діяли з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, якщо договори, укладені між платником і контрагентами, спрямовані на реалізацію підприємницької діяльності та пов`язані з рухом активів підприємств.

Потрібно надати належні та допустимі докази: що фінансово-господарські операції між платником і контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності; що оскаржувані податкові повідомлення-рішення було прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, установлені Конституцією та законами України. Норми податкового законодавства не узалежнюють достовірність даних податкового обліку платника від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів і робіт / послуг, призначених для використання у його господарській діяльності.

Порушення постачальником товару /робіт / послуг у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування витрат чи податкового кредиту. Тому платник (покупець товарів /робіт / послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо суд не встановив фактів, які свідчать про обізнаність платника щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Відповідно до п. 185.1. ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Відповідно пункту 188.1. ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Системний аналіз правових норм, якими регулюються правовідносини, що є предметом дослідження, вказує на те, що для відшкодування з бюджету податку на додану вартість Закон не передбачає обов`язкової умови фактичного надходження цих сум до бюджету. У разі невиконання контрагентом платника податків зобов`язань по сплаті податку до бюджету негативні наслідки (відповідальність) настають лише для нього. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення добросовісного платника податків права на його відшкодування у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та мас документальне підтвердження розміру податкового кредиту та фактичного здійснення господарських операцій.

Посилання відповідача на відсутність у поставщика товару достатніх основних засобів, трудових ресурсів, складських приміщень, транспортного та торговельного обладнання, як на підставу нікчемності правочинів пов`язаних з отриманням цього товару, в даному конкретному випадку при доведеності фактичного отримання товару, не мас правового значення, оскільки згідно чинного законодавства, поставщик товару не позбавлений права на підставі цивільно-правових угод залучати до виконання замовлень інших учасників цивільних (господарських) відносин.

З врахуванням того, що позивачем було надано контролюючому органу первинні документи (договори, податкові накладні, товарно-транспортні накладні), що стосуються господарських операцій які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів (про що зазначено в акті перевірки) і досягнення позивачем законної мети їх здійснення -придбання на підставі цивільно-правових правочинів товарів для здійснення господарської статутної діяльності направленої на отримання прибутку, висновки відповідача про нікчемність правочинів. вчинених за участю поставщиків товару по мотивам неспрямованості правочинів на реальне настання наслідків, є такими, що ґрунтуються па припущеннях.

В спірному акті перевірки відповідачем не наведено допустимих та достатніх доказів на підтвердження умови про порушення позивачем податкового законодавства. Для віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару, до податкового кредиту в розумінні Податкового кодексу України не передбачається умова відслідкування та контролю платником ПДВ (добросовісним набувачем товару, послуг та ін.) реальної сплати цих сум до бюджету контрагентом.

Чинним законодавством на сторону в господарському зобов`язанні не покладено обов`язок з`ясування обставин сплати податків та зборів контрагентом. До того ж, суб`єкт господарювання (добросовісний учасника угод та господарських операцій) не наділений можливістю контролю (навіть за власного ініціативою) за сплатою податків іншими суб`єктами підприємницької діяльності. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання зі сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, оскільки юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ст.61 Конституції України).

Зазначена обставина (недобросовісність учасника угоди щодо спали податків та зборів) не є підставою для позбавлення платника податку права па відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру податкового кредиту.

Висновки відповідача про допущені позивачем порушення вимог Податкового кодексу України не підтверджені належними доказами, тому зменшення заявленої позивачем суми бюджетного відшкодування є безпідставним.

Податковий кодекс України не ставить прямих вимог, щодо віднесення до податкового кредиту лише тих витрат на придбання товарів, які додатково підтверджені документами щодо їх транспортування, якості, актами приймання-передачі, документами щодо зберігання тощо. Тим більше, не містить вимог щодо віднесення до податкового кредиту лише сум витрат, щодо яких у контрагента-постачальника були виробничі можливості для здійснення поставок.

Тому вимоги про виключення витрат, понесених позивачем при придбанні товару, зі складу податкового кредиту в зв`язку з відсутністю документів щодо транспортування, якості, актів приймання-передачі. зберігання, а також у зв`язку з відсутністю у постачальника товарів власних виробничих можливостей для здійснення діяльності, є безпідставними.

Суд, виходячи із змісту норми вищевказаного кодексу, зазначає лише відсутність податкової накладної чи митної декларації позбавляє платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів суду про правомірність прийнятого податкового повідомлення -рішення, тому позовні вимоги належить задовольнити.

Судові розподіляються відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області №704 від 01.11.2023 року про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість, частково в сумі 163341,00 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,м. Миколаїв,54001 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СП УКРСОЯ" (вул. Чкалова, 20/5, а/с-77,м. Миколаїв,54017 ) судові витрати в розмірі 2684 грн. 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник