Справа № 160/31197/23
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 рокуСправа №160/31197/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2023р. через систему "Електронний суд" ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправною відмову відповідача, викладену у листі від 27.06.2023 р. №0400-010304-8/92525 щодо відмови позивачеві у виплаті пільги, встановленої п.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», як члену сім`ї учасника бойових дій ОСОБА_2 ;

- зобов`язати відповідача включити інформацію стосовно позивача до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, як члена сім`ї учасника бойових дій ОСОБА_2 та фактичну адресу її проживання до персональної облікової картки пільговика ОСОБА_2 за формою «№1-пільга»;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплачувати позивачеві грошову компенсацію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є дружиною військовослужбовця, учасника бойових дій ОСОБА_2 , який з 2015 року набув статусу учасника бойових дій, у зв`язку з чим ОСОБА_2 за адресою його проживання ( АДРЕСА_1 ) встановлена пільга 75 % знижка на оплату житлово комунальних послуг відповідно до п.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У 2019 році Міністерством соціальної політики України розпочата реформа монетизації пільг, тому ОСОБА_2 у 2019 році особисто надана до Першотравенського УПСЗН банківська картка АТ «Ощадбанк» видана на ім`я ОСОБА_2 для виплати пільги та у період з 2015 року по грудень 2022 року за адресою проживання ОСОБА_2 була призначена, нараховувалась та виплачувалась пільга на оплату житлово комунальних послуг відповідно до п.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у безготівковій грошовій формі шляхом автоматичного зменшення вартості спожитих комунальних послуг. У березні 2022 року ОСОБА_2 , виконуючи конституційний обов`язок із захисту Батьківщини, захищаючи територіальну цілісність та незалежність України від збройної агресії рф, зник безвісти за особливих обставин, на даний час триває його розшук. За результатами усних та письмових звернень позивача встановлено, що відповідач нараховує пільгу, але виплачувати її позивачу відмовляється у зв`язку з тим, що право на пільгу має тільки пільговик ( ОСОБА_2 ). У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 зник безвісти за особливих обставин з березня 2022 року, а інша особа отримати пільгу не може у зв`язку з готівковою формою виплати пільги, то фактично пільга нараховується, але не виплачується відповідачем. Невизнання права на пільгу, встановлену ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач вважає протиправними діями відповідача, які порушують право позивача на отримання пільги, як складову соціального захисту, встановлену Законом для членів сім`ї учасника бойових дій, оскільки стаття 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визнає за позивачем, як дружиною учасника бойових дій, яка проживає разом з ним право на отримання пільги, встановленої п.5 ст.12 цього Закону, а підзаконні нормативно правові акти не можуть звужувати обсяг прав, встановлений нормативним актом вищої сили. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на рішення Конституційного Суду України (а.с.1-6).

Ухвалою суду від 06.12.2023р. було відкрито провадження у даній справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та, зокрема, зобов`язано, зокрема, відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.23).

15.01.2024р. через систему «Електронний суд», на виконання вимог вказаної ухвали суду, від відповідача надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому останній просив відмовити в задоволенні адміністративного позову позивача в повному обсязі посилаючись на те, що позивач є членом сім`ї пільговика - учасника бойових дій. Зміна отримувача пільг на оплату житлово-комунальних послуг на члена сім`ї пільговика чинним законодавством не передбачена. За даними Централізованої підсистеми Призначення та виплата деяких соціальних виплат в межах Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України чоловіку заявниці ОСОБА_2 автоматично нараховано пільгу на оплату житлово-комунальних послуг, як учаснику бойових дій. Призначення пільг на оплату житлово-комунальних послуг окремо членам сім`ї учасників бойових дій чинним законодавством не передбачено (а.с.47-48).

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається 05.02.2024р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , який з 2015 року має статус учасника бойових дій, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.9-зворот, 10,34,38,39).

З 2015 року ОСОБА_2 внесений в Єдиний державний реєстр пільговиків за категорією «учасник бойових дій» та отримує пільги у вигляді 75-процентної знижки плати за користування житлом (квартирна плата) та за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами), що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.29) та не заперечується учасниками справи.

В березні 2022 року ОСОБА_2 зник безвісти, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями сповіщення №69 від 11.06.2022р. та Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.06.2022р. (а.с.10-зворот, 11-зворот).

18.05.2023р. ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про виплату пільги у грошовій формі, в якій просила нарахувати та виплатити їй пільгу у розмірі 75% на оплату житлово-комунальних послуг, встановлену п.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як члену сім`ї учасника бойових дій з червня 2023 року та у подальшому на рахунок в АТ «Ошадбанк»; нарахувати та виплатити їй пільгу у розмірі 75% на оплату житлово-комунальних послуг, встановлену п.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як члену сім`ї учасника бойових дій за період з січня по травень (включно) 2023 року, як особі, що мала права на отримання пільги з 2015 року (а.с.12 зворот - 13).

Доказів надання відповіді відповідачем на наведену заяву позивача матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано.

На адвокатський запит представника позивача від 20.06.2023р. з питань нарахування пільг на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 , листом №0400-010304-8/92525 від 27.06.2023р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило представника позивача про те, що за даними Централізованої підсистеми «Призначення та виплата деяких соціальних виплат» в межах інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України чоловіку заявниці ОСОБА_2 автоматично нараховано пільгу на оплату житлово-комунальних послуг, як учаснику бойових дій; ОСОБА_1 є членом сім`ї пільговика учасника бойових дій; призначення пільг на оплату житлово-комунальних послуг окремо членам сім`ї учасників бойових дій чинним законодавством не передбачено, що підтверджується змістом копії відповідного листа (а.с.14).

В подальшому, позивач звернулася до відповідача із заявою про зміну отримувача пільги від 17.10.2023р., в якій просила змінити отримувача пільги у розмірі 75% на оплату житлово-комунальних послуг, яка встановлена п.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та призначена ОСОБА_2 та виплачувати її ОСОБА_1 як члену сім`ї учасника бойових дій ОСОБА_2 з червня 2023 року та у подальшому на рахунок в АТ «Ошадбанк» (а.с.15-16).

Листом №57122-45973/С-01/8-0400/23 від 17.11.2023р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що зміна отримувача пільг на оплату житлово-комунальних послуг на члена сім`ї пільговика чинним законодавством не передбачена (а.с.17).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з відмовою відповідача, викладеною у листі від 27.06.2023 р. №0400-010304-8/92525 щодо відмови позивачеві у виплаті пільги, встановленої п.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», як члену сім`ї учасника бойових дій ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позивач просить захистити її порушене право шляхом визнання такої відмови протиправною та зобов`язання відповідача включити інформацію стосовно позивача до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, як члена сім`ї учасника бойових дій ОСОБА_2 та фактичну адресу її проживання до персональної облікової картки пільговика ОСОБА_2 за формою «№1-пільга»; зобов`язати відповідача нарахувати і виплачувати позивачеві грошову компенсацію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову позивача, виходячи з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон №3551).

Пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них визначені у ст.12 Закону №3551.

Так, за приписами п.4, п.5 ч.1 ст.12 Закону №3551 встановлено, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, зокрема:

- 75-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

- 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2022 № 1041 Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу Пенсійним фондом України (далі Постанова № 1041) визначено, що з 1 жовтня 2022 року виплату, а з 1 грудня 2022 року призначення житлових субсидій та пільг на оплату житловокомунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу забезпечує Пенсійний фонд України.

Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 373 Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі (далі Порядок №373, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Цей Порядок визначає механізм надання громадянам у грошовій формі таких пільг, зокрема, комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 3 Порядку №373 встановлено, що дія цього Порядку поширюється на осіб, які мають право на пільги згідно із Законами України, зокрема, Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (крім військовослужбовців).

Згідно п.14 Порядку №373 передбачено, що виплата пільг у грошовій готівковій формі здійснюється шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок пільговика, відкритий в установі уповноваженого банку, через відділення організації, що здійснює виплату та доставку пенсій та грошової допомоги, за місцем фактичного проживання або на рахунок в АТ Ощадбанк, який відкривається органами Пенсійного фонду України без заяви пільговика.

З аналізу наведених норм вбачається, що учасники бойових дій, визначені у ст.ст. 5, 6 Закону №3551, мають право пільгу у вигляді на 75-процентну знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання згідно ст.12 Закону №3551, механізм надання у грошовій формі якої визначає Порядок №373.

При цьому, пільги, встановлені ст.12 Закону №3551 надаються лише особам учасникам бойових дій, визначеним у ст.ст.5, 6 Закону №3551, до яких не віднесено членів сім`ї таких осіб.

А виплата пільг встановлених п.4, п.5 ч.1 ст.12 Закону №3551 у грошовій готівковій формі здійснюється шляхом перерахування коштів уповноваженим органом виключно на рахунок пільговика.

Так, як встановлено судом з наявних у справі документів, чоловік позивача - ОСОБА_2 з 2015 року має статус учасника бойових дій, з 26.08.2015р. внесений в Єдиний державний реєстр пільговиків за категорією «учасник бойових дій» та отримує пільги у вигляді 75-процентної знижки плати за користування житлом (квартирна плата) та за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами), що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.9-зворот, 10,29,34,38,39).

Окрім того, за даними Централізованої підсистеми «Призначення та виплата деяких соціальних виплат» в межах інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України ОСОБА_2 автоматично нараховано пільгу на оплату житлово-комунальних послуг, як учаснику бойових дій, що підтверджується змістом копії листа відповідача №0400-010304-8/92525 від 27.06.2023р. (а.с.14) та не заперечується учасниками справи.

Позивач ОСОБА_1 є дружиною учасника бойових дій ОСОБА_2 , тобто, членом його сім`ї, та відомості про неї внесені до персональної облікової картки пільговика ОСОБА_2 (а.с.9-зворот,29,34).

В березні 2022 року ОСОБА_2 зник безвісти, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями сповіщення №69 від 11.06.2022р. та Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.06.2022р. (а.с.10-зворот, 11-зворот).

Так, ст.10 Закону №3551 визначено, що до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать, зокрема, сім`ї осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів.

При цьому, пільги сім`ям загиблих (померлих) ветеранів війни (стаття 10), Захисників і Захисниць України (стаття 10-1) встановлені ст.15 Закону №3551.

За викладеного, з урахуванням аналізу вищенаведених норм законодавства та встановлених судом обставин справи, щодо того, що за приписами п.14 Порядку №373 виплата пільг встановлених п.4, п.5 ч.1 ст.12 Закону №3551 у грошовій готівковій формі здійснюється шляхом перерахування коштів уповноваженим органом виключно на рахунок пільговика, а ОСОБА_1 не віднесена до кола осіб, визначених ст.ст.5, 6 Закону №3551, на яких розповсюджуються пільги, встановлені ст.12 Закону №3551 (таких доказів позивачем суду не надано), суд приходить до висновку, що на неї не розповсюджуються пільги встановлені, зокрема, п.5 ч.1 ст.12 Закону №3551, а відповідно, позовні вимоги позивача про визнання протиправною відмову відповідача, викладену у листі від 27.06.2023 р. №0400-010304-8/92525 щодо відмови позивачеві у виплаті пільги, встановленої п.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», як члену сім`ї учасника бойових дій ОСОБА_2 , є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

В той же час, на позивача як члена сім`ї учасника бойових дій, який пропав безвісти, розповсюджуються пільги, встановлені п.4, п.5 ст.15 Закону №3551, та позивач не позбавлена права на їх призначення після звернення до відповідача з відповідною заявою та документами (зокрема, і щодо офіційного визнання ОСОБА_2 зниклим безвісти).

У відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, за ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, покладається на кожну сторону, тобто, у даному випадку, на позивача.

Однак, позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправність відмови відповідача, викладеної у листі від 27.06.2023р. №0400-010304-8/92525, щодо відмови позивачеві у виплаті пільги, встановленої п.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», як члену сім`ї учасника бойових дій ОСОБА_2 , з урахуванням вищенаведених проаналізованих судом положень чинного пенсійного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини та встановлених судом обставин у справі.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність відмови відповідача, викладеної у листі від 27.06.2023 р. №0400-010304-8/92525, щодо відмови позивачеві у виплаті пільги, встановленої п.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», як члену сім`ї учасника бойових дій ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що пенсійний орган, відмовивши у позивачеві у виплаті такої пільги, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано та з врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом не встановлено порушень прав позивача при відмові відповідачем позивачеві у виплаті пільги, встановленої п.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», як члену сім`ї учасника бойових дій ОСОБА_2 , а тому у задоволенні даних позовних вимог позивачеві слід відмовити.

Виходячи з того, що у адміністративного суду відсутні обґрунтовані правові підстави для визнання протиправною відмови відповідача, викладеної у листі від 27.06.2023 р. №0400-010304-8/92525, щодо відмови позивачеві у виплаті пільги, встановленої п.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», як члену сім`ї учасника бойових дій ОСОБА_2 (основної вимоги), а, відповідно, і відсутні підстави для задоволення похідних вимог позивача про зобов`язання відповідача включити інформацію стосовно позивача до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, як члена сім`ї учасника бойових дій ОСОБА_2 та фактичну адресу її проживання до персональної облікової картки пільговика ОСОБА_2 за формою «№1-пільга»; нарахувати і виплачувати позивачеві грошову компенсацію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, у зв`язку з чим у задоволенні даного позову позивачеві слід відмовити повністю.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на суб`єкта владних повноважень.

Отже, з урахуванням того, що у адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову, судові витрати позивача по сплаті судового збору слід покласти на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 134, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва