Справа № 160/29948/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, відповідача-3: Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
15 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, відповідача-3: Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якій просить:
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пільгову пенсію відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 25.05.2023 року, повернувши не виплачену суму пенсії.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 25 травня 2023 року вона при досягненні віку 45 років набула право на пільгову пенсію відповідно до вимог пункту «а» статті 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до змін які внесені Законом №213-VIII від 02.05.2015 року про підвищення пенсійного віку та стажу, звернулася до територіального управління Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
22 червня 2023 року ОСОБА_1 повторно звернулася до сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з письмовою заявою про призначення пенсії за Списком №1 відповідно до пункту "а" статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», надавши уточнену довідку №300 від 16.06.2023 року з наказами про атестацією професії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Документально встановлено, що позивач 25 травня 2023 року звернулася з заявою з питання призначення пенсії за віком по Списку №1 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На момент звернення позивачці виповнилось 45 років.
Загальний стаж складає - 25 років 08 місяців 05 днів, з них стаж за Списком №1 - 05 років 04 місяця 08 днів.
Рішенням про відмову в призначенні пенсії від 02 червня 2023 року за №17 орган Пенсійного фонду повідомив позивачеві про відсутність права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 станом на дату звернення, оскільки заявниця не досягла пенсійного віку та має не достатньо пільгового стажу.

Відповідно до рішення про відмову в призначенні пенсії від 02.06.2023 року за №17 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до пільгового стажу за Списком №1 неможливо зарахувати наступні періоди роботи згідно пільгової довідки від 17.05.2023 року №228:

- з 09.07.1999, оскільки відсутні накази про результати атестації робочих місць за умовами праці і перелік посад атестованих робочих місць та відсутня інформація щодо проведення атестації вперше;

- з 26.03.2004 по 24.03.2005, оскільки є перерва між наказами про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення;

- з 01.08.2005 по 23.07.2014, оскільки посада "машиніст конвеєра 2 розряду дільниці виробництва концентрату збагачувальної фабрики", що зазначена в довідці уточнюючій пільговий характер роботи від 17.05.2023 №228, не підтверджена наказами про результати атестації робочих місць за умовами праці та переліками посад атестованих робочих місць від 25.03.2005 №553, від 30.06.2010 №1003.

Органом Пенсійного фонду України не ставиться під сумнів сам факт роботи позивача на вищевказаних підприємствах, проте наявність лише факту роботи на підприємстві є недостатнім для підтвердження права на пільгову пенсію за Списком №1.

З урахуванням викладеного, представник відповідача-1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

09 січня 2024 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надійшов відзив на позовну заяву вх.№882/24, в якому представник відповідача-3 не визнає позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Основними підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є передусім:

1. Наявність професії та виробництва в Списках.

2. Надання уточнюючої довідки з необхідними реквізитами, що повинна відповідати первинним документам, як підтвердження того, що особа була зайнята в шкідливих умовах праці та підприємство буде відшкодовувати витрати пільгових пенсій органам Пенсійного фонду.

3. Підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачено Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (витяги з наказів).

4. Робота працівника в шкідливих умовах праці не менше 80% його трудового часу (п. 2 Порядку застосування Списків).

Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Якщо атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації.

У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Відповідно до пунктів 8, 9 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Таким чином, необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

26 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було розглянуто заяву ОСОБА_1 та долучені до заяви документи, 03.07.2023 №17 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з наступних підстав.

Страховий стаж позивача становить 31 рік 6 місяців 10 днів.

Пільговий стаж особи за Списком №1 становить 6 років 11 місяців 28 днів.

До пільгового стажу за Списком №1 не зараховано:

- періоди роботи з 01.03.1999 по 25.03.1999 та з 26.03.2004 по 24.03.2005, оскільки є перерви між наказами про результати чергових атестацій робочих місць за умовами праці;

- період роботи з 01.08.2005 по 23.07.2014, оскільки посада "машиніст конвеєра 2 розряду дільниці з виробництва концентрату збагачувальної фабрики", що зазначена в уточнюючій довідці про пільговий характер роботи від 16.06.2023 № 300 не підтверджена наказами про результати атестацій робочих місць за умовами праці та переліками посад атестованих робочих місць від 25.03.2005 №№553, від 30.06.2010 № 1003.

Однією з умов для визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 є досягнення особою віку 50 років.

Однак, відповідно до паспорту, позивач на момент звернення до органу Пенсійного фонду досягла 45 років 3 місяці 16 днів.

З урахуванням викладеного, представник відповідача-3 просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

17 січня 2024 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив вх.№5253/24, в якій позивач вважає відзив необґрунтованим та таким, що суперечить фактичним обставинам справи, у зв`язку наступним.

Відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення" №1788, встановлено право на пільгову пенсію за віком.

Загальний трудовий стаж ОСОБА_1 станом на 20.07.2023 року становить 33 роки 02 місяці 21 день, який складається з періодів роботи зазначених в трудовій книжці б/н від 29 травня 1996 року, а також в уточнюючих довідках.

Пільговий стаж за Списком №1 складає 17 років 13 днів, який підтверджено копією уточнюючої довідки підприємства за період:

- з 09.07.1997 року по 15.01.2003 рік - машиніст конвеєра по подачі сухої сировини в млин дільниці з виробництва концентрату збагачувальної фабрики. Список №1 ПКМ 162 від 11.03.1994 року розділ 2 п.1020100а-17536 (5 років 6 міс 06 дні);

- з 16.01.2003 року по 23.07.2014 року - машиніст конвеєра по подачі сухої сировини в млин дільниці з виробництва концентрату збагачувальної фабрики Список №1 ПКМ 36 від 16.01.2003 року розділ п.п.2а-3а (11 років 6 міс 7 днів).

Позивач зазначила, що уточнююча довідка №300 від 16.06.2023 року підтверджує її право на пенсію за Списком №1, так як за характером робота за всі періоди відповідає Списку №1.

Атестація зазначена в уточнюючій довідці підтверджена: наказом №84а від 28.02.1994 року; наказом №301 від 26.03.1999 року; листом №003/07-1-12 від 16.01.2004 року «Про продовження терміну дії наказу №641 від 1998 року", наказом №553 від 25.03.2005 року; наказом №1003 від 30.06.2010 року.

25 травня 2023 року ОСОБА_1 при досягненні віку 45 років 2 місяці 15 днів, загального стажу більше 33 років, з них за Списком №1 більше 17 років, підтвердженою атестацією робочого місця, остання, на її думку, набула право на пільгову пенсію відповідно до вимог пункту «а» статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення, так як зміни, які внесені Законом №213-VIII від 02.05.2015 року про підвищення пенсійного віку та стаж рішенням Конституційного Суду України по справі 1-р/2020 від 23 січня 2020 року були скасовані.

Саме це рішення покладено в основу позовних вимог, натомість відповідач при призначенні пенсії продовжує керуватись Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ, яким пенсійний вік для жінок становить 50 років.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується довідкою про отримання електронного листа в системі "Електронний суд" від 16 листопада 2023 року, яка міститься в матеріалах справи.

Протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, відповідач-2 відзиву на позовну заяву не надав, з заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.

Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вищезазначене, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки від 29 травня 1996 року ОСОБА_1 має наступні періоди трудової діяльності:

- 25 травня 1996 року на підставі наказу №54к прийнята на посаду санітарки фізіотерапевтичного відділення, звільнена з посади 24 червня 1996 року на підставі наказу №54к;

- з 09 липня 1997 року на підставі наказу №104к-1599 прийнята машиністом конвеєра 2 розрядку на подачі сухої сировини на дільницю з виробництва концентрату збагачувальної фабрики;

- з 01 серпня 2005 року на підставі наказу №8к-2292 переведена машиністом конвеєра 2 розрядку на дільницю з виробництва концентрату збагачувальної фабрики за Списком №1;

- з 24 липня 2014 року на підставі наказу №669 переведена оператором електронно-обчислювальних машин 4 розряду дільниці з виробництва концентрату збагачувальної фабрики;

- з 22 серпня 2017 року на підставі наказу №484 переведена оператором пульта керування дільниці з виробництва концентрату збагачувальної фабрики.

Відповідно до останньої відмітки на 19 аркуші трудової книжки, яка зроблена 06 червня 2023 року, ОСОБА_1 по теперішній час працює на підприємстві.

Відповідно до уточнюючої довідки ПАТ "Центральний Гірничо-збагувальний комбінат" №300 від 16.06.2023 року "Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", підтверджено, що ОСОБА_1 має пільговий стаж за Списком №1 за періоди:

- з 09.07.1997 року по 15.01.2003 рік - машиніст конвеєра по подачі сухої сировини в млин дільниці з виробництва концентрату збагачувальної фабрики. Список №1 ПКМ 162 від 11.03.1994 року розділ 2 п.1020100а-17536 (5 років 6 міс 06 днів);

- з 16.01.2003 року по 23.07.2014 року - машиніст конвеєра по подачі сухої сировини в млин дільниці з виробництва концентрату збагачувальної фабрики Список №1 ПКМ 36 від 16.01.2003 року розділ п.п.2а-3а (11 років 6 міс 7 днів).

25 травня 2023 року ОСОБА_1 при досягненні віку 45 років набула право на пільгову пенсію відповідно до вимог пункту «а» ч. 1 статті 13, ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до змін які внесені Законом №213-VIII від 02.05.2015 року про підвищення пенсійного віку та стажу, звернулася до територіального управління Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

02 червня 2023 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №17 позивачеві відмовлено в призначені пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з того, що ОСОБА_1 не досягла віку 50 років передбачених для призначення пільгової пенсії відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пільговий стаж за Списком №1 зарахований лише 5 років 4 місяці 08 днів, що не достатньо для призначення пільгової пенсії за Списком №1.

Відповідно до вказаного Рішення від 02.06.2023 за №17 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до пільгового стажу за Списком №1 неможливо зарахувати наступні періоди роботи згідно пільгової довідки від 17.05.2023 №228:

- з 09.07.1999, оскільки відсутні накази про результати атестації робочих місць за умовами праці і перелік посад атестованих робочих місць та відсутня інформація щодо проведення атестації вперше;

- з 26.03.2004 по 24.03.2005, оскільки є перерва між наказами про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення;

- з 01.08.2005 по 23.07.2014, оскільки посада "машиніст конвеєра 2 розряду дільниці виробництва концентрату збагачувальної фабрики", що зазначена в довідці уточнюючій пільговий характер роботи від 17.05.2023 №228, не підтверджена наказами про результати атестації робочих місць за умовами праці та переліками посад атестованих робочих місць від 25.03.2005 №553, від 30.06.2010 №1003.

26 червня 2023 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», додатково надавши уточнюючу довідку ПАТ "Центральний Гірничо-збагувальний комбінат" №300 від 16.06.2023 року "Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній".

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було розглянуто заяву ОСОБА_1 та долучені до заяви документи, 03.07.2023 за №17 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з наступних підстав.

Страховий стаж позивача становить 31 рік 6 місяців 10 днів.

Пільговий стаж особи за Списком №1 становить 6 років 11 місяців 28 днів.

До пільгового стажу за Списком №1 не зараховано:

- періоди роботи з 01.03.1999 по 25.03.1999 та з 26.03.2004 по 24.03.2005, оскільки є перерви між наказами про результати чергових атестацій робочих місць за умовами праці;

- період роботи з 01.08.2005 по 23.07.2014, оскільки посада "машиніст конвеєра 2 розряду дільниці з виробництва концентрату збагачувальної фабрики", що зазначена в уточнюючій довідці про пільговий характер роботи від 16.06.2023 № 300, не підтверджена наказами про результати атестацій робочих місць за умовами праці та переліками посад атестованих робочих місць від 25.03.2005 №№553, від 30.06.2010 № 1003.

ОСОБА_1 вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №17 від 02 червня 2023 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №17 від 03 липня 2023 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вона має необхідний пільговий стаж за Списком №1, який додатково підтверджений уточнюючою довідкою ПАТ "Центральний Гірничо-збагувальний комбінат" №300 від 16.06.2023 року "Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", досягнула 45 річного віку та має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

У преамбулі Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно зі статтею 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За приписами статті 12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Статтею 13 Закону №1788-XII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

09 липня 2003 року було ухвалено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII, яким Закон України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено розділом XIV-І, який передусім, у контексті предмету спору, містить пункт 1 частини 2 статті 114 такого змісту:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 45 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 06 місяців на зазначених роботах.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина 2 статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII (пункт 1 Рішення №1-р/2020).

Судом встановлено, що саме це Рішення Конституційного Суду України у справі №1-р/2020 покладено в основу позовних вимог.

ОСОБА_1 вважає, що за наявності необхідного стажу роботи та досягненням нею 45 річного віку, вона має право на пенсію на пільгових умовах.

Натомість відповідачі керуються Законом №1058-ІV (в редакції Закону №2148-VIII), за яким пенсійний вік становить 50 років, та зазначають, що позивач матиме право на пенсійну виплату з 10.03.2028 року.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що у рішенні від 23 січня 2020 року Конституційний Суд України зробив висновок щодо неконституційності підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах та визнав неконституційною, зокрема, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

За такого правового регулювання ключовими питаннями справи є:

а) можливість застосування юридичної позиції, що сформована в рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»;

б) визначення кола осіб при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, на яких поширюється дія суперечливих норм Законів України №1788-ХІI та №1058-IV;

в) нормативне визначення величини показника вікового цензу при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно зі статтею 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Згідно із частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У пункті 3.1 рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 наголошено, що за юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (абзац другий підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини рішення від 27 лютого 2018 року №1-р/2018). Відповідно до змісту статті 8 Конституції України, розвиваючи практику Конституційного Суду України, верховенство права слід розуміти, зокрема, як механізм забезпечення контролю над використанням влади державою та захисту людини від свавільних дій державної влади.

У контексті предмету спору Конституційним Судом України визнані неконституційними положення щодо підвищення віку виходу на пенсію для пільгових категорій осіб та згідно з пунктом 2 резолютивної частині Рішення КСУ №1-р/2020 зазначені положення втрачають чинність з дня ухвалення цього Рішення (тобто з 23 січня 2020 року).

У пункті 3 резолютивної частини рішення КСУ від 23 січня 2020 року №1-р/2020 викладена юридична позиція щодо порядку виконання цього Рішення, а саме:

застосуванню підлягають положення Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Водночас у контексті предмету спору юридична позиція, викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020, застосовується також при оцінці змін до Закону №1058-IV, які регламентують спірні правовідносини та рішення відповідача.

Як визначено пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини 1 статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Судом встановлено, що станом на момент звернення до відповідача-1 з заявами про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 позивач досягла віку 45 років.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки від 29 травня 1996 року, ОСОБА_1 має наступні періоди трудової діяльності:

- 25 травня 1996 року на підставі наказу №54к прийнята на посаду санітарки фізіотерапевтичного відділення, звільнена з посади 24 червня 1996 року на підставі наказу №54к;

- з 09 липня 1997 року на підставі наказу №104к-1599 прийнята машиністом конвеєра 2 розрядку на подачі сухої сировини на дільницю з виробництва концентрату збагачувальної фабрики;

- з 01 серпня 2005 року на підставі наказу №8к-2292 переведена машиністом конвеєра 2 розрядку на дільницю з виробництва концентрату збагачувальної фабрики за Списком №1;

- з 24 липня 2014 року на підставі наказу №669 переведена оператором електронно-обчислювальних машин 4 розряду дільниці з виробництва концентрату збагачувальної фабрики;

- з 22 серпня 2017 року на підставі наказу №484 переведена оператором пульта керування дільниці з виробництва концентрату збагачувальної фабрики.

Відповідно до останньої відмітки на 19 аркуші трудової книжки, яка зроблена 06 червня 2023 року, ОСОБА_1 по теперішній час працює на підприємстві.

Відповідно до уточнюючої довідки ПАТ "Центральний Гірничо-збагувальний комбінат" №300 від 16.06.2023 року "Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", підтверджено, що ОСОБА_1 має пільговий стаж за Списком №1 за періоди:

- з 09.07.1997 року по 15.01.2003 рік - машиніст конвеєра по подачі сухої сировини в млин дільниці з виробництва концентрату збагачувальної фабрики. Список №1 ПКМ 162 від 11.03.1994 року розділ 2 п.1020100а-17536 (5 років 6 міс 06 днів);

- з 16.01.2003 року по 23.07.2014 року - машиніст конвеєра по подачі сухої сировини в млин дільниці з виробництва концентрату збагачувальної фабрики. Список №1 ПКМ 36 від 16.01.2003 року розділ п.п.2а-3а (11 років 6 міс 7 днів).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічне положення міститься також і в статті 48 Кодексу законів про працю України, згідно з якою трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Суд зазначає, що норми пункту 3 Порядку передбачають обов`язковість витребування уточнюючих довідок для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, в той час як у трудовій книжці позивача містяться записи про роботу позивача у спірні періоди та наявні дані про його посаду та зазначені реквізити документів, на підставі яких такі відомості внесені, відтак суд зазначає, що в даному випадку неврахування відповідачами вказаних періодів до пільгового стажу за Списком №1 та спірних періодів до страхового стажу позивача є необґрунтованими.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1 цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.2.10. Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний".

Відповідності до пункту 2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Таким чином, здійснення записів у трудовій книжці власником або уповноваженим ним органом покладено на останніх, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини 1 статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу.

Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним.

Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року в справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

У той же час, суд вважає належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №17 від 02 червня 2023 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №17 від 03 липня 2023 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і, як наслідок, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоди роботи ОСОБА_1 на посаді машиніста конвеєра подачі сухої сировини в млин дільниці виробництва концентрату збагачувальної фабрики: з 09.07.1997 року по 25.03.1999 року, з 26.03.2004 року по 24.03.2005 року, з 01.08.2005 року по 23.07.2014 року.

Зважаючи на викладене, належним способом захисту порушеного права позивача, на думку суду, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 травня 2023 року, про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням зарахованих періодів пільгового стажу роботи та висновків викладених в рішенні суду.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору двічі в розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується фіскальним чеком АТ "Укрпошта" ЗН СП 802006961 ФН від 14 листопада 2023 року та фіскальним чеком АТ "Укрпошта" ЗН СП 802006961 ФН від 26 червня 2023 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1900,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот гривень нуль копійок).

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, відповідача-3: Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №17 від 02 червня 2023 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №17 від 03 липня 2023 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () зарахувати до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоди роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді машиніста конвеєра подачі сухої сировини в млин дільниці виробництва концентрату збагачувальної фабрики: з 09.07.1997 року по 25.03.1999 року, з 26.03.2004 року по 24.03.2005 року, з 01.08.2005 року по 23.07.2014 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 25 травня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням зарахованих періодів пільгового стажу роботи, та висновків викладених в рішенні суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1900,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник