Справа № 560/19661/23
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

08 лютого 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень щомісячно, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за період з 03.07.2023 по 01.09.2023 року.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі додаткову винагороди в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень щомісячно, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за період з 03.07.2023 по 01.09.2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що факт отримання ним поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, підтверджується додатками 4-9, доданими до позову, які надавались відповідачу для проведення нарахування додаткової винагороди. Однак, відповідачем протиправно не проведено нарахування додаткової винагороди за період з 03.07.2023 по 01.09.2023 року.

Ухвалою від 10.11.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що жодної інформації в журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 за 03.07.2023 року про отримання бойового поранення чи бойової травми ОСОБА_1 не зазначено. Донесення командира підрозділу про отримання військовослужбовцем ОСОБА_1 бойового поранення чи бойової травми в наслідок обстрілу збройними формуваннями рф в діловодстві військової частини НОМЕР_1 не зареєстровано. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Позивач, військовослужбовець ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації під час дії воєнного стану згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022.

Зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 з 26 лютого 2022 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №12 від 26.02.2022 року.

Вибув з пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 у військову частину НОМЕР_3 (військовий шпиталь) АДРЕСА_1 з 07.07.2023 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №198 від 07.07.2023 р.

Позивач прибув з пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 із відпустки за станом здоров`я з 31.08.2023 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №253 від 21.08.2023 р.

Позивач, вважаючи, що бездіяльність відповідача щодо проведення належних йому виплат згідно із Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, є протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з ст. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі -Закон), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2ст. 1-2 Закону, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів Українивід28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), в редакції від 11.08.2023 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 1-2 Постанови №168 встановлено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників), відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Пунктом 21 Постанови № 168 встановлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають: особливості виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пунктах 11 і І2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту;

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260) який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України.

Пункт 10 розділу XXXIV Порядку №260 визначає що, у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

В той же час у пункті 11 розділу XXXIV Порядку №260 зазначено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до, Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Пункт 12 розділу XXXIV Порядку №260 визначає, що керівниками військово- лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/3/29 на виконання вимог 2і-1 Постанови КМУ №168 оновлено умови та порядок виплати додаткової винагороди військовослужбовцям в розмірі 30 000 та 100 000 грн. за період участі в бойових діях, а також військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Пунктом 7 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/3/29 передбачено, що у довідці про обставини травми (поранення, контузії,

каліцтва) обов`язково зазначається військове звання, ПІБ, рік народження військовослужбовця який отримав поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, інформацію по поранення (дату отримання, вид, характер і локацію поранення), яка вноситься на підставі медичного висновку спеціаліста, обставини за яких було отримано поранення під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва), підстави видачі довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо), також зазначено, що керівники військово-лікарських комісії закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при надані рекомендації про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн. за час цієї відпустки.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).

Згідно пункту 1.1 глави 1 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 1.3 глави 1 розділу І Положення №402, основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Згідно пунктів 2.1, 2.2 глави 1 розділу І Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

Відповідно до пп. 24.5 п. 2.4 глави 2 розділу І Положення №402, ВЛК регіону має право: приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).

Відповідно до пп. 2.4.10 п. 2.4 глави 2 розділу І Положення №402, постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Главою 21 розділу II Положення №402 визначений порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.

Згідно пункту 21.1 глави 21 розділу II Положення №402, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Відповідно пункту 21.2 глави 21 розділу II Положення №402, причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Згідно пункту 21.-5 глави 21 розділу II Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) Поранення (контузія; травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;

б) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби;

в) Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;

г) Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;

ґ) Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;

д) Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;

е) Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби;

є) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН;

ж) Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової - служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН;

з) Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН;

и) Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу;

к) Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН.

Наведені норми Постанови №168, Порядку №260 зазначають встановлення лише двох умов, необхідних для включення в наказ командира та відповідно виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, або перебування у відпустці для лікування після поранення а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, підтверджена довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, що містить таке формулювання «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».

Суд встановив, що згідно медичної картки Ф-100 позивач 07.07.2023 р. звернувся в медичний пункт військової частини НОМЕР_1 , за результатами звернення складено первинну медичну картку Ф-100, де зазначена травма, яку отримав військовослужбовець, а саме - пошкодження зв`язок лівого гомілкового суглоба, дата звернення 07.07.2023 року, в графі «поранений, захворів» вказано - 9.00, 07.07.2023». Лікарем військової частини НОМЕР_1 позивача було направлено на дообстеження та лікування у військову частину НОМЕР_4 (військовий шпиталь, м. Харків).

Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №117 від 14.07.2023 року про результати службового розслідування, комісією військової частини НОМЕР_1 проведене службове розслідування травмування молодшого сержанта ОСОБА_1 . За результатами розслідування встановлено, що військовослужбовець послизнувся і отримав травму гомілкового суглобу. Причиною травмування являється власна неуважність та необережність. Свідків травмування військовослужбовець не зазначив, дата та обставини травмування встановлювались зі слів військовослужбовця. Травмування визнано пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби.

ОСОБА_1 була видана довідка про обставини травмування Ф-5, додана позивачем до заяви, в якій за результатами службового розслідування зазначено, що травмування військовослужбовця визнано таким, що пов`язане з проходженням військової служби.

Згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3153 від 21.07.2023 року, доданої позивачем до позову, хворий поступив на лікування з зі скаргами на біль в лівій нижній кінцівці.

В пп. «Анамнез захворювання» п 7 виписки зазначено, що обставини травмування зазначені зі слів хворого.

В пп. «Обстеження» п. 7 виписки зазначено, що травматологом ВМКЦ 12.07.2023 р. зафіксовано застаріле пошкодження ПХЗ лівого колінного суглобу. Потребує подальшого лікування в умовах МКЛ Олександрівська м. Київ.

Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого №2002868 від 01.08.2023 року хворий поступив в плановому порядку для оперативного лікування, зі скаргами на біль в лівому колінному суглобі, зі скаргами на біль в лівій нижній кінцівці, вказано, що обставини поранення записані зі слів хворого. Також в п.7 виписки вказано, що проведено ВЛК від 01.08.2023 року, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до довідки про обставини травми №1750 від 20.07.2023 травмування військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 визнано таким, що пов`язане з проходженням військової служби.

Таким чином, вказана довідка не містить формулювання «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували б безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів у спірний період з 03.07.2023 по 01.09.2023 року.

Свою чергою, відповідач, на виконання вимог ухвали суду від 10.11.2023 про витребування доказів, у відзиві зазначив, що жодної інформації в журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 за 03.07.2023 року про отримання бойового поранення чи бойової травми ОСОБА_1 не зазначено. Донесення командира підрозділу про отримання військовослужбовцем ОСОБА_1 бойового поранення чи бойової травми в наслідок обстрілу збройними формуваннями рф в діловодстві військової частини НОМЕР_1 не зареєстровано. Про наявність свідків, що можуть підтвердити обставини травмування, позивач не зазначив. Як вбачається з результатів службового розслідування, та медичних документів обставини та причини травмування встановлені зі слів ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку що у відповідача не було підстав для виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за період з 03.07.2023 по 01.09.2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_6 )

Головуючий суддя В.К. Блонський