Справа № 140/33550/23
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/33550/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо нерозгляду рапортів від 12 жовтня 2023 року про проведення службового розслідування, недовіру та переведення; про виплату грошового забезпечення; про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; про виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік (вимога 1); зобов`язання розглянути рапорти від 12 жовтня 2023 року про проведення службового розслідування, недовіру та переведення, про виплату грошового забезпечення, про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, про виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік (вимога 2).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 ; у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та морально-психологічного стану він неодноразово звертався з рапортами до командування Військової частини НОМЕР_1 з проханням надати медичну допомогу та направити його на лікування до закладу охорони здоров`я. Однак відповідач відмовляв у прийнятті рапортів та наданні медичної допомоги. Через ігнорування рапортів ОСОБА_1 виразив недовіру командуванню Військової частини НОМЕР_1 у рапорті від 12 жовтня 2023 року, в якому просив провести службове розслідування за фактом ненадання йому медичної допомоги, вжити заходів щодо направлення на лікування та переведення для подальшого проходження військової служби до іншої військової частини. Цей рапорт разом із рапортами про виплату грошового забезпечення, про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, про виплату грошової допомоги на оздоровлення були направлені представником позивача на поштову адресу відповідача. Однак зазначені рапорти командування Військової частини НОМЕР_1 не розглянуло та не надало відповіді на них. Позивач, покликаючись на статтю Закон України «Про звернення громадян», пункт 7.11 Інструкції з діловодства та документування управлінської інформації в електронній формі в Міністерстві оборони України та Генеральному штабі Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26 липня 2018 року №370, статтю 117 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вважає, що не розглянувши рапорти, відповідач допустив протиправну бездіяльність. Невирішення відповідачем питань, про які вказано у рапортах від 12 жовтня 2023 року, порушує його права як військовослужбовця.

З наведених підстав позивач просив задовольнити позов повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити повністю (а.с.34-37). В обґрунтування цієї позиції вказав, що відповідно до наказу від 29 жовтня 2022 року №280 позивач зарахований до списків особового складу Військової частини з 29 жовтня 2022 року. Водночас відповідно до наказу від 01 вересня 2023 року №254 ОСОБА_1 , який самовільно залишив Військову частину НОМЕР_1 , з 01 вересня 2023 року звільнено із займаної посади і виведено в розпорядження командира бригади.

Відповідач зауважив, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 08 листопада 2023 року №322 позивачу, який перебуває у розпорядженні командира бригади, відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на підставі відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31 жовтня 2023 року і наказу командира 14 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 08 листопада 2023 року №466-РС призупинено військову службу та дію контракту у Збройних Силах України з 31 жовтня 2023 року.

Відповідач також повідомив, що Військова частина НОМЕР_1 на адвокатський запит представника позивача надала відповідь від 31 жовтня 2023 року №11082, у якій зазначила, що позивач вважається таким, що самовільно залишив військову частину, відповідно будь-які звернення будуть розглядатися після фактичного повернення позивача до місця дислокації підрозділу. Таким чином, розгляд поданих рапортів є можливим за умови повернення ОСОБА_1 в розташування Військової частини НОМЕР_1 .

Крім того відповідач зазначив, що грошове забезпечення не виплачується військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби; виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Оскільки позивач самовільно залишив Військову частину НОМЕР_1 , то йому відповідно до наказу від 01 вересня 2023 року №254 призупинено виплату грошового забезпечення з 01 вересня 2023 року. Виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік позивачу проведено без вибуття в щорічну основну відпустку згідно з наказом від 01 травня 2023 року №126.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 жовтня 2022 року №280 (а.с.38) солдат ОСОБА_1 , призначений наказом командира 14 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 29 жовтня 2022 року №440-РС на посаду, з 29 жовтня 2022 року зарахований до списків особового складу частини та всі види забезпечення, що також підтверджується записами військового квитка серії НОМЕР_2 (а.с.14-15).

Карткою особового рахунку військовослужбовця за 2023 рік підтверджено отримання ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з січня 2023 року по вересень 2023 року, в тому числі грошової допомоги на оздоровлення у сумі 20557,80 грн (а.с.41, 40).

Згідно з наказом Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 вересня 2023 року №254 ОСОБА_1 , який самовільно залишив частину, з 01 вересня 2023 року звільнено з раніше займаної посади і виведено в розпорядження командира бригади, одночасно його виключено з усіх видів забезпечення (а.с.42).

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 21 вересня 2023 року №4149А за результатами службового розслідування ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності на підставі статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накладено стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, - сувора догана (а.с.43-47).

23 жовтня 2023 року представником позивача адвокатом Охременком А.В. листом від 20 жовтня 2023 року №23-20-2023 (а.с.18) на поштову адресу відповідача скеровано рапорти Зіньчука Б.В. від 12 жовтня 2023 року: про нарахування та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік (а.с.19); про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення (а.с.21); про виплату належного грошового забезпечення за весь час затримки (а.с.20). Також в окремому рапорті від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 просив командира Військової частини НОМЕР_1 провести службове розслідування за фактом порушення командуванням Військової частини НОМЕР_1 його прав як військовослужбовця, що полягає у ненаданні медичної допомоги, вжити заходів щодо надання медичної допомоги та у зв`язку з недовірою до командування Військової частини НОМЕР_1 перевести для подальшого проходження військової служби з Військової частини НОМЕР_1 до будь-якої іншої частини (а.с.22-24).

Цей спір стосується бездіяльності відповідача щодо розгляду вказаних вище рапортів солдата ОСОБА_1 .

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Частиною четвертою статті 2 Закону №2232-XII встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV (далі - Статут). Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Відповідно до статті 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 14 Статуту установлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником (статті 31 Статуту).

За приписами статті 59 Статуту командир (начальник) зобов`язаний знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями.

Порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг унормовано у розділі V Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №551-ХІV (далі - Дисциплінарний статут).

Статтею 110 Дисциплінарного статуту установлено, що усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі: прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод; незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

Заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції (стаття 111 Дисциплінарного статуту).

За приписами статті 115 Дисциплінарного статуту вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Як установлено статтею 117 Дисциплінарного статуту, пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини) визначений Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року №735 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 3 січня 2017 року №94/29962; далі - Інструкція №735).

Відповідно до пунктів 5, 6 розділу І Інструкції №735 до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності дії, унаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод.

Усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Інструкції №735 письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.

Відповідно до пунктів 5, 6 розділу ІІІ Інструкції №735 звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення. Рішення про відмову в задоволенні вимог або прохань, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на чинне законодавство і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, які вживались органом військового управління, військовою частиною для перевірки цього звернення. Якщо давалася усна відповідь, то складається відповідна довідка, яка додається до матеріалів перевірки звернення.

З наведеного слідує, що звернення військовослужбовців (заяви, скарги, пропозиції) підлягають розгляду і вирішенню з наданням вичерпної відповіді останнім у письмовій формі.

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07 квітня 2017 року №124 (була чинна до 31 січня 2023 року; Інструкція №124), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

За своєю суттю рапорт також є письмовим зверненням військовослужбовця до вищого за посадою чи званням військовослужбовця з викладом питань службового або особистого характеру та відображає прагнення військовослужбовця реалізувати свої права. Таке звернення також підлягає розгляду з прийняттям рішення по суті порушеного питання (зокрема, шляхом видачі наказу) або інформування заявника (військовослужбовця) про причини відмови у задоволенні такого звернення.

За обставин цієї справи позивач ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із письмовими рапортами від 12 жовтня 2023 року (надіслані адвокатом Охременком А.В. поштою) (а.с.18-26). У цих рапортах позивач просив здійснити нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (а.с.21), грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік (а.с.19), грошового забезпечення за весь час затримки (а.с.20), а також провести службове розслідування за фактом ненаданні йому медичної допомоги, вжити заходів щодо надання медичної допомоги (направити на лікування) та вирішити питання про переведення в іншу військову частину (а.с.22-24).

Військовою частиною НОМЕР_1 не заперечується факт отримання від ОСОБА_1 таких рапортів (вх. №9018 від 31 жовтня 2023 року).

Поряд з тим матеріали справи не містять належних доказів ні вирішення відповідачем порушених у рапортах питань, ні письмового повідомлення ОСОБА_1 (його представника) про причини відмови у задоволенні рапортів.

До відзиву на позов відповідач долучив копію листа від 31 жовтня 2023 року №11082, у якому повідомляє адвоката Охременка Б., що рапорти ОСОБА_1 не можуть бути реалізовані, оскільки згідно з наказом від 24 серпня 2023 року №246 останній вважається таким, що відсутній з невідомих причин, а згідно з наказом від 01 вересня 2023 року №254 - таким, що самовільно залишив частину; будь-які звернення ОСОБА_1 будуть розглянуті після фактичного повернення його до військової частини (а.с.51).

Зазначене свідчить про те, що рапорти позивача від 12 жовтня 2023 року Військовою частиною НОМЕР_1 по суті не були розглянуті. Разом з тим доказів надіслання листа від 31 жовтня 2023 року №11082 представнику позивача або письмової відповіді самому позивачу за вказаною у рапортах адресою матеріали справи не містять, що не може вважатися виконанням обов`язку вимог статті 59 Статуту, Інструкції №735, Інструкції №124.

Суд зазначає, що отримавши від позивача рапорти від 12 жовтня 2023 року, відповідач повинен був у будь-якому разі їх розглянути як звернення військовослужбовця та за наслідками розгляду повідомити позивача про результати їх розгляду і прийняте рішення або письмово повідомити з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідач як на підставу нерозгляду поданих позивачем рапортів у листі від 31 жовтня 2023 року №11082 посилається на самовільне залишення ОСОБА_1 військової частини. При цьому суду надано витяги з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01 вересня 2023 року №254, згідно з яким солдата ОСОБА_1 , який самовільно залишив військову частину, з 01 вересня 2023 року звільнено з посади старшого навідника протитанкового взводу 1-го механізованого батальйону та виведено у розпорядження командира бригади (а.с.42), а також наказу від 21 вересня 2023 року №4149А за результатом службового розслідування за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану, яким останнього притягнуто до дисциплінарної відповідальності (а.с.43-47).

Однак обставини самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини та внесення 31 жовтня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення відносно позивача, призупинення його військової служби згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій службі) від 08 листопада 2023 року №322 та дії контракту у Збройних Силах України з 31 жовтня 2023 року (а.с.49) не впливають на обов`язок відповідача щодо розгляду у встановленому порядку письмових звернень позивача, який попри призупинення військової служби, не є звільненим з військової служби.

Суть цього спору зводиться саме до нерозгляду рапортів позивача, що останній вважає протиправною бездіяльністю відповідача.

Суд зазначає, що відсутність будь-яких доказів розгляду Військовою частиною НОМЕР_1 рапортів позивача від 12 жовтня 2023 року вказує на бездіяльність відповідача саме щодо їх розгляду.

Протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Аргументи відповідача про те, що після повернення в розташування Військової частини НОМЕР_1 позивач може подати встановленим порядком рапорти, які будуть розглянуті командиром військової частини відповідно до законодавства України, не заслуговують на увагу, адже відповідач не довів наявність законодавчих підстав, які дозволяють йому не розглядати звернення позивача (звільняють від обов`язку розглянути звернення військовослужбовця).

Таким чином, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити у спосіб визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду рапортів позивача від 12 жовтня 2023 року та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорти Зіньчука Б.В. від 12 жовтня 2023 року з повідомленнням останнього письмово про результати їх розгляду.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапортів ОСОБА_1 від 12 жовтня 2023 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорти ОСОБА_1 від 12 жовтня 2023 року з повідомленнням письмово про результати їх розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк