Справа № 600/6426/23-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Чернівці Справа № 600/6426/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії.

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №2803-2695/Г-17/8-2400/23 від 26.04.2023 року у проведенні розрахунку та виплати компенсації втрати частини доходів, у зв`язку із порушенням строків виплати щомісячної доплати, встановленої згідно положень постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 року, за період з 01.12.2021 року по 01.04.2023 року, в загальному розмірі 32000 грн, на підставі виготовленого розрахунку суми, що підлягає виплаті від 19.06.2023 року, який проведено в рамках виконання рішення Верховного Суду №600/870/22-а від 02.03.2023 року, передбаченої частиною 2, статті 55 Закону України №2262-ХІІ, частиною 2 статті 46 Закону України №1058-IV, Законом України №2050-III та постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відповідно до частини 2, статті 55 спеціального Закону України №2262- ХІІ від 09 квітня 1992 року, Закону України №2050-III від 19.10.2000 року, частини 2 статті 46 загального Закону України №1058-IV від 09 липня 2003 року та постанови Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року, провести розрахунок та виплату компенсації втрати частини доходів, у зв`язку із порушенням строків виплати щомісячної доплати, встановленої згідно положень постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 року, за період з 01.12.2021 року по 01.04.2023 року, в загальному розмірі 32000 грн, на підставі виготовленого розрахунку суми, що підлягає виплаті від 19.06.2023 року, який проведено в рамках виконання рішення Верховного Суду №600/870/22-а від 02.03.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання рішення Верховного Суду від 02.03.2023 №600/870/22-а, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача. Натомість частину донарахованої пенсії в сумі 32000,00 грн, відповідачем виплачено не було. Враховуючи наведене, позивач вважає, що має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

За вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подало до суду відзив на позов, в якому заперечувало проти позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування заперечень відповідач вказував, що виплата нарахованих на виконання рішень судів загальної суми коштів підлягає виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України. Таким чином, нараховані суми на виконання рішення суду виплачуються органом Пенсійного фонду після відповідного фінансування з Державного бюджету України. Враховуючи викладене, вважають, що у діях Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, та у зв`язку з виконанням рішення Верховного Суду від 02.03.2023 №600/870/22-а в повному обсязі.

З`ясувавши обставини на які посилаються учасники справи в обґрунтування своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про грошове забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Із комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» та Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що постановою Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 600/870/22-а, рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.06.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2022 у справі скасовано. Прийнято нову постанову. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у поновленні виплати з 01.12.2021 щомісячної доплати в розмірі 2000 грн згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відновити ОСОБА_1 з 01.12.2021 нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000 грн згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб.

На виконання постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 600/870/22-а, у березні 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2021 з урахуванням покладених судом зобов`язань.

Визначена відповідно до рішення суду заборгованість за період з 01.12.2021 по 31.03.2023 склала 32000,00 грн, яку включено до реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, що також підтверджуються розрахунком суми, що підлягає виплаті на виконання рішення суду.

12.04.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходу за нараховану але не вчасно виплачену з вини ГУ ПФУ частини пенсії в розмірі 32000,00 грн за період з 01.12.2021 по 31.03.2023.

За наслідками розгляду заяви, 26.04.2023 відповідач листом за вих. № 2803-2695/Г-17/8-2400/23 повідомив позивача, що Головним управлінням виконано постанову Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 600/870/22-а своєчасно та без порушення термінів виконання визначених законодавством.

У листі також зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області не порушено термінів виплати доходів, нарахованих на виконання судового рішення, тому відсутні підстави для виплати компенсації втрати частини грошових доходів.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно вимог статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 55 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 19.10.2000 № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (ст. 2 Закону № 2050-III).

З метою реалізації Закону № 2050-III, Кабінет Міністрів України 21.02.2001 прийняв постанову № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок № 159).

В силу п. 1 Порядку № 159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Пунктом 3 Порядку № 159 встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення).

Відтак, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону № 2050-III та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно вимог ст. 3 3акону № 2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

У п. 4 Порядку № 159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Згідно з положеннями ст. 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до ст. 6 Закону № 2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Із системного аналізу правових норм видно, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. Відтак, законодавець пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі № 140/1547/19 та від 20.10.2022 у справі № 140/862/19, від 24.01.2023 у справі № 200/10176/19-а.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, вирішуючи даний спір щодо нарахування і виплати позивачу компенсації втрати частини доходу (пенсії) у зв`язку із порушенням строку її виплати відповідно до Закону № 2050-III та Порядку № 159, суд враховує вказані вище висновки суду касаційної інстанції.

Крім цього, суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 20.10.2022 у справі № 140/862/19 з правовідносин, що є аналогічними відносинам у цій справі, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини перерахованої пенсії у зв`язку із порушенням строків її виплати з огляду на відсутність доказів виплати позивачу нарахованої доплати за рішенням суду.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що на виконання постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 600/870/22-а, відповідачем проведено відповідний перерахунок пенсії та здійснено нарахування різниці пенсії за період з 01.12.2021 по 31.03.2023 в сумі 32000,00 грн. Різницю пенсії, визначену відповідно до рішення суду включено до Реєстру рішень суду.

У даній справі позивач звернувся до суду з приводу нарахування та виплати йому компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням територіальним органом Пенсійного фонду України строків виплати донарахованої пенсії за період з 01.12.2021 по 31.03.2023 в сумі 32000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечувалося сторонами, що сума перерахованої пенсії 32000,00 грн на час звернення до суду з цим позовом та на час розгляду справи в суді не була виплачена позивачу.

Оскільки позивачу кошти у розмірі 32000,00 грн фактично не виплачені, суд приходить до висновку про безпідставність та передчасність заявлених позовних вимог. Тому, позов задоволенню не підлягає.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 90 КАС України).

Позивач під час розгляду справи по суті, не довів належними засобами доказування обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та наявні докази, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 139, 243 - 246, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до вимог ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м. Чернівці, площа Центральна, 3, ).

Суддя В.К. Левицький