Справа № 400/5644/23
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/5644/23

Перша інстанція: суддя Устинов І. А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з орендної плати за з 2019-2021 року та пені,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Головне управління ДПС у Миколаївській області (відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути податковий борг в сумі 165 802,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що відповідач має узгоджений податковий борг, проте всупереч вимогам чинного законодавства цей борг не сплатив.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, задоволений позов Головного управління ДПС у Миколаївській.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 165802,07грн. на користь Держави в рахунок погашення податкового боргу з орендної плати.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що грошове зобов`язання, нараховане контролюючим органом може бути стягнуто лише в межах 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно, списання безнадійного податкового боргу здійснюється самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи.

Враховуючи, що дата граничного строку сплати боргу встановлена до 29.08.2019 року, тому строк стягнення такого боргу минув в серпні 2022 року, що свідчить, на думку апелянта, про необґрунтованість позовних вимог на що суд першої інстанції не звернув уваги.

У відзиві на апеляційну скаргу, податковий орган посилається на правомірність оскаржуваного рішення та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 відповідно до приписів Податкового кодексу України (далі ПК України) є платником податків.

За ОСОБА_1 обліковується непогашена податкова заборгованість/недоїмка у сумі 165802,07 грн., з яких:

1) орендна плата за землю:

- нараховано відповідно до податкового повідомлення-рішення від 19.03.2019 №-1403, за період 2019 рік, по строку сплати 29.08.2019, у розмірі 46 956,97 грн., часткова сплата 17 236,06 грн, залишок несплаченого зобов`язання 29 720,91 грн.

- нараховано відповідно до податкового повідомлення-рішення від 15.04.2020 №1-1403, за період 2020 рік, по строку сплати 29.08.2020, у розмірі 55 134,15 грн.

- нараховано відповідно до податкового повідомлення-рішення від 12.04.2021 №88376- 2403-1403, за період 2021 рік, по строку сплати 29.08.2021, у розмірі 55 134,15 грн.

2) пеня:

- нараховано пені на податкове повідомлення-рішення від 02.09.2017 №1, за період 31.01.2018-26.03.2021, по строку сплати 26.03.2021, у розмірі 9 772,76 грн.

- нараховано пені на податкове повідомлення-рішення від 02.09.2017 №1, за період 31.01.2018-06.08.2021, по строку сплати 06.08.2021, у розмірі 6 616,50 грн.

- нараховано пені на податкове повідомлення-рішення від 06.08.2018 №9- 1403, за період 04.01.2019-06.08.2021, по строку сплати 06.08.2021, у розмірі 1 703,68 грн.

- нараховано пені на податкове повідомлення-рішення від 06.08.2018 №9- 1403, за період 04.01.2019-10.08.2021, по строку сплати 10.08.2021, у розмірі 7 142,87 грн.

- нараховано пені на податкове повідомлення-рішення від 19.03.2019 №- 1403, за період 28.11.2019-10.08.2021, по строку сплати 10.08.2021, у розмірі 577,05 грн.

Станом на час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції податковий борг апелянта з моменту винесення податкової вимоги від 14.01.2021 не переривався і не був погашений.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем у встановлені законодавством строки податкового боргу в повному обсязі, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення коштів з відповідача в рахунок погашення податкового боргу.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України врегульовує відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами п.59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Таким чином, за своїм змістом податкова вимога є документом, яким контролюючий орган повідомляє платника податків про невиконання ним свого податкового обов`язку та виникнення у нього податкового боргу.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно з абзацом 1 пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Абзацом 2 пункту 57.3 статті 57 ПК України передбачено, шо у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У силу вимог пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З положень зазначених норм закону випливає, що обов`язок зі сплати грошового зобов`язання у платника податків виникає з наступного дня за днем узгодження такого зобов`язання і має бути виконаний протягом десяти днів. У разі оскарження до суду податкового повідомлення-рішення днем узгодження грошового зобов`язання є день набрання законної сили судовим рішенням.

Несплачені грошові зобов`язання у встановлений законом строк - протягом 10 календарних днів, наступних за днем їх узгодження, яке відбувається в день набрання законної сили судовим рішенням, є податковим боргом платника податків, з виникненням якого контролюючий орган має вжити заходів для його погашення, зокрема надіслати платникові податкову вимогу щодо погашення суми податкового боргу.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 810/272/16.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДПС у Миколаївській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 14.01.2021 №1377-13 (а.с. 17) у зв`язку з несплатою узгодженого податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб, земельний податок з фізичних осіб (ККДДБ 18001900, 18001700), розмір якого станом на 13.01.2021 складає 196011,19 грн.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення (п. 59.5 ст. 59 ПК України).

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні докази сплати або оскарження відповідачем нарахованих контролюючим органом податкових зобов`язань з податку орендна плата фізичних осіб згідно вказаної податкової вимоги.

Таким чином, оскільки узгоджене податкове зобов`язання з орендної плати фізичних осіб не було сплачене апелянтом у встановлені строки, таке зобов`язання визнається податковим боргом, який підлягає стягненню у судовому порядку.

Посилання апелянта на те, що у відповідності до норм Податкового кодексу України податковий борг може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, відтак строк стягнення даного боргу минув 29.08.2022, апеляційний суд оцінює критично з огляду на таке.

За приписами підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України до безнадійної заборгованості відноситься, серед іншого, заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Згідно з пунктом 101.1 статті 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном «безнадійний» розуміється також податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України).

У відповідності до пункту 102.4 статті 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Відповідно, податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац третій пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України).

З огляду на вказане, на час виникнення спірних правовідносин, норми Податкового кодексу України передбачали, що строк давності, протягом 1095 днів для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

До того ж, у постанові від 25.02.2020 у справі №1340/5767/18 Верховний Суд сформулював правовий висновок, згідно якого положеннями пунктів 95.1-95.3 статті 95 і пункту 102.4 статті 102 КАС України встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом, проте норми пункту 102.4 статті 102 ПК України не є такими, що обмежують суд у праві ухвалювати судове рішення про стягнення податкового боргу після закінчення 1095-денного строку, з вимогою про стягнення якого контролюючий орган звернувся вчасно.

Водночас, абзацом 10 пункту 52-2 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України (зі змінами, внесеними згідно Законом №591-ІХ) передбачено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Враховуючи, що у апелянта виник податковий борг, який перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, однак з 18 березня 2020 року по 30 червня 2023 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України №651 від 27 червня 2023 року на території України був впроваджений карантин, відтак звернення у травні 2023 року податкового органу здійснено у межах 1095 календарних днів, що спростовує доводи апелянта.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року у справі № 400/5644/23 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 06.02.2024

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький