Справа № 280/4554/23
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 280/4554/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року (суддя Максименко Л.Я., повне судове рішення складено 07 вересня 2023 року) в справі № 280/4554/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (далі управління Держпраці) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ДПС-ФС/10 від 23 травня 2023 року у розмірі 134 000 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Звертає увагу, що оскаржена позивачем постанова прийнята на підставі акту фактичної перевірки позивача, який складено Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, від 06 березня 2023 року № 257/08/01/07/09/ НОМЕР_1 .

Звертає увагу на приписи частини восьмої статті 265 КЗпП та зазначає, що цією нормою фактично встановлено заборону накладення штрафу, якщо цьому не передувало здійснення заходу державного нагляду (контролю), а єдиним виключенням є накладення штрафу без здійснення такого заходу на підставі рішення суму про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладання трудового договору, та яким встановлено період такої роботи.

Вважає, що ці норми КЗпП мають вище юридичну силу за положення Порядку № 509.

Враховуючи, що управлінням Держпраці не проводилась перевірка позивача, то накладення штрафу оскарженою постановою тільки на підставі акту фактичної перевірки податкового органу є протиправним. При цьому актом фактичної перевірки не доведений факт використання позивачем найманої праці без оформлення трудових відносин з працівниками.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у Запорізькій області проведено фактичну перевірку магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , про що складено акт від 06 березня 2023 року №275/08/01/07/09/ НОМЕР_1 .

Актом зафіксовано, що підприємець використовує працю двох найманих осіб, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які здійснювали розрахунки, виконували обов`язки продавців без оформлення трудових відносин.

Розглянувши справу про накладення штрафу на підставі акта фактичної перевірки Головного управління ДПС у Запорізькій області від 06 березня 2023 року №275/08/01/07/09/ НОМЕР_1 щодо порушень позивачем вимог ст. 24 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України №413, Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці прийнято постанову №ДПС - ФС/10 від 23 травня 2023 року про накладення штрафу у розмірі 134 000, 00 грн.

Врахувавши, що Порядок №509 передбачає можливість розгляду справи та накладення на суб`єкта господарювання штрафу на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю, тобто самостійною підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю є також акт перевірки ДПС, її територіального органу, а в процесі перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 встановлено порушення позивачем вимог статті 24 КзПп України, а саме допущення працівників до роботи без укладення трудового договору, що зафіксовано в акті фактичної перевірки Головного управління ДПС в Запорізькій області, які є підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є правомірною.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 23 травня 2023 року № ДПС-ФС/10 на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 134 000,00 грн. за порушення вимог ст. 24 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України №413 (допущення до роботи працівників без укладання трудового договору).

Підставою накладення на позивача штрафу, виходячи зі змісту постанови № ДПС-ФС/10 від 23 травня 2023 року, є встановлення актом фактичної перевірки Головного управління ДПС у Запорізькій області від 06 березня 2023 року №275/08/01/07/09/ НОМЕР_1 використання найманої праці двох осіб без оформлення трудових відносин.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області проведено фактичну перевірку магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , висновки якої оформлені актом від 06 березня 2023 року №275/08/01/07/09/ НОМЕР_1 , яким встановлено, що підприємець використовує працю двох найманих осіб, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які здійснювали розрахунки, виконували обов`язки продавців без оформлення трудових відносин.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є правомірність постанови управління Держпраці про накладення штрафу.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 (далі - Положення №96) встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За положеннями підпункту 6 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання вимог посадових осіб Держпраці (підпункт 54 пункту 4 Положення № 96).

Пунктом 7 Положення № 96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Саме таким територіальним органом є Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці.

Статтею 21 КЗпП України встановлено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ (далі Закон № 2694-ХІІ) працівник - це особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом).

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VI (далі Закон № 5067-VI) роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Статтею 24 КЗпП України визначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 24 КЗпП України).

Згідно із абзацом 2 частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною четвертою статті 265 КЗпП визначено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі - Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;

акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ДПС-ФС/10 від 23 травня 2023 року винесена відповідачем на підставі акту фактичної перевірки від 06 березня 2023 року №275/08/01/07/09/ НОМЕР_1 , складеному Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, яким встановлено використання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 праці двох найманих осіб ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), які здійснювали розрахунки, виконували обов`язки продавців, без оформлення трудових відносин.

Повноваження органів державної податкової служби із здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю передбачені, зокрема, Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.6 статті 80 ПК України під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

З урахуванням того, що підставою для накладення штрафу органами Держпраці є, зокрема, акти перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, а до повноважень органів ДПС належить здійснення перевірки наявності належного оформлення трудових відносин, суд доходить до висновку, що акт фактичної перевірки, проведеної органом ДПС, в якому встановлені порушення законодавства про працю, є достатньою підставою для прийняття органом ДПС постанови про накладення штрафу.

За позицією апелянта органом Держпраці постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю може бути прийнята за результатами перевірки (інспекційного відвідування), проведеного саме органом Держпраці, за наявності відповідних підстав.

Частиною восьмою статті 265 КЗпП встановлено, що штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, в установі, організації.

Судом першої інстанції правильно зауважено, що використання законодавцем в цій правовій нормі формулювання «може» надає суб`єкту владних повноважень можливість на свій розсуд здійснювати власні активні дії, а ця норма не вказує на те, що тільки рішення суду є єдиним виключенням при накладенні штрафу без проведення перевірки, а також положення частини восьмої статті 265 КЗпП не забороняють накладати штрафи на підставі акта перевірки Державної податкової служби, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, як це передбачено Порядком № 509.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 28 січня 2021 року у справі № 380/1116/20, від 29 вересня 2022 року у справі № 460/3829/20.

Доводи апелянта про те, що актом фактичної перевірки не доведений факт використання позивачем найманої праці без оформлення трудових відносин з працівниками, спростований власне змістом акту фактичної перевірки, а позивачем ані в позовній заяві, ані в апеляційній скарзі не спростовується.

Той факт, що відповідачем не призначалось та не проводилось інспекційне відвідування, не спростовує правомірності постанови про накладення штрафу, адже акт перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, є самостійною підставою для накладення штрафу.

Враховуючи приведене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про правомірність постанови про накладення штрафу з огляду на встановлення порушення позивачем вимог статті 24 КЗпП (допущення працівників до роботи без укладення трудового договору) актом фактичної перевірки Головного управління ДПС в Запорізькій області, який за положеннями Порядку № 509 є підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року в справі № 280/4554/23 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року в справі № 280/4554/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 07 лютого 2024 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко