Справа № 140/18980/23
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/18980/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_2 , позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі- в/ч НОМЕР_1 , відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді гранатометника 1-го відділення, 3-го взводу 3-ої роти другого окремого стрілецького батальйону.

14.06.2023 позивач звернувся до відповідача з рапортом та відповідним пакетом підтверджуючих документів про звільнення з військової служби за пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ), у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком ОСОБА_1 , який відповідно до висновку ЛЛК за станом здоров`я потребує стороннього догляду.

На даний час рішення по його рапорту не прийнято та з військової служби його не звільнено. Вказує на те, що 25.06.2023 на ім`я командира військової частини надійшла відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо направлення документів на доопрацювання.

Позивач вважає такі дії щодо неприйняття рішення про його звільнення протиправними та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства. Вказує на те, що Законом №2232-ХІІ передбачені чіткі підстави звільнення з військової служби, зокрема у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворими батьками та перелік необхідних документів, які повинен подати військовослужбовець на підтвердження вказаних обставин. Такі документи ним до рапорту було долучено.

Враховуючи вищезазначене, вказує на те, що відповідач невірно трактує норми чинного законодавства, протиправно вимагає додаткові документи, які не передбачені законом та всупереч вимогам чинного законодавства військовою частиною не було прийнято рішення про його звільнення з військової служби згідно поданого рапорту. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав. Вказав на те, що 14.06.2023 до військової частини надійшов рапорт позивача про звільнення його з військової служби. В процесі ознайомлення зі змістом рапорту та долучених до нього документів було встановлено відсутність ряду документів, а саме висновку МСЕК щодо потреби у постійному догляді за ОСОБА_3 . Враховуючи відсутність висновку МСЕК, подані позивачем до рапорту документи були повернуті на доопрацювання. Звертає увагу на те, що у даному випадку відповідно до Положення про медикосоціальну експертизу, затвердженого Постановою КМ України №1317 від 03.12.2009 (далі Положення №1317), повинен бути наявний висновок МСЕК, а не ЛКК, оскільки саме медикосоціальні комісії визначають потребу в сторонньому догляді дорослої особи. Вказує на те, що підставою для звільнення згідно з підпунктом г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ за наявності зазначених вище документів є відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. З урахуванням наведеного просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа у поданому поясненні на позов вказала, що у зв`язку з відсутністю висновку МСЕК про потребу в сторонньому догляді ОСОБА_3 подані документи були повернуті позивачу на доопрацювання. Зазначає, що виходячи із змісту п.п.1 п.11 Положення №1317 та п.4 Розділу IV Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом МОЗ №189 від 04.09.2008 (далі Порядок №189) необхідність постійного стороннього догляду за хворими батьками підтверджується висновком МСЕК, а не ЛКК, як є у випадку позивача. Відтак подані позивачем документи не є належними для звільнення його з військової служби згідно з підпунктом г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ. Просить в позові відмовити.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді гранатометника 1-го відділення 3-го взводу 3-ої роти другого окремого стрілецького батальйону.

14.06.2023 позивач подав рапорт командиру взводу, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення з військової служби на підставі пп. г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком ОСОБА_1 , який до висновку ЛЛК за станом здоров`я потребує стороннього догляду (а.с.23-24).

Волинський ОТЦК та СП листом №1020 від 20.06.2023 повідомив командира в/ч НОМЕР_1 про направлення документів ОСОБА_1 для доопрацювання, у зв`язку із відсутністю відповідного висновку МСЕК про потребу у постійному сторонньому догляді гр. ОСОБА_3 (а.с.25).

На даний час рішення по рапорту позивача не прийнято.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Закон №2232-ХІІ здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 ст. 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово було продовжено.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до абз. 5 пп. г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: необхідності постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.

Ч. 7 ст. 26 даного Закону визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Частинами 1, 2 статті 1 вступу Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Відповідно до ст.ст. 5, 6 Статуту внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Як встановлено ст. 9 даного Закону військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Абзацами 8, 13 ст. 59 даного Статуту визначено зобов`язання командира (начальника), зокрема, це встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями.

П. 1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (далі Положення №1153/2008) передбачено, що ним визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до п. 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби.

Абз. 4 п. 241 Положення №1153/2008 визначено, що накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

Системний аналіз абз. 5 пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ дає підстави для висновку, що під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) за таких підстав: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Позивач зважаючи на своє право звільнення з військової служби 14.06.2023 подав відповідний рапорт з необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком ОСОБА_1 , який відповідно до висновку ЛЛК за станом здоров`я потребує стороннього догляду у відповідності до вимог Положення №1153/2008.

До рапорту були долучені відповідні документи, які підтверджують зазначені у рапорті обставини, а саме: копія паспортів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , копія свідоцтва про народження позивача, копія висновків ЛЛК № 810, 811 про потребу ОСОБА_3 постійного стороннього догляду.

Подання будь-яких інших документів чинним законодавством не передбачено.

Предметом спору у цій справі є розгляд і вирішення рапорту позивача від 14.06.2023 про звільнення його з військової служби з підстав вище вказаних.

Суд зазначає, що нормативними актами, які регламентують проходження військової служби та звільнення визначено, що за поданим рапортом військовослужбовця командиром частини, до повноважень якої входить вирішення порушених у ньому питань, повинно бути прийнято відповідне рішення.

Зокрема, за наслідками питання про звільнення має бути прийнято рішення про відмову у звільнені із зазначенням підстав, що стали підставами для його прийняття, або видано наказ про звільнення.

Як вбачається із долучених до справи доказів відповідачем на даний час будь-якого рішення за наслідками розгляду рапорту ОСОБА_1 не прийнято.

В матеріалах справи наявний лист №1020 від 20.06.2023 Волинського ОТЦК та СП адресований на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 про направлення документів ОСОБА_1 для доопрацювання, у зв`язку із відсутністю відповідного висновку МСЕК про потребу у постійному сторонньому догляді гр. ОСОБА_3 .

Суд зазначає, що ні Законом №2232-ХІІ, ні Положенням №1153/2008 та іншими нормативними документами не передбачено направлення рапортів військовослужбовців про звільнення на доопрацювання.

При цьому суд зауважує, що таке рішення з приводу направлення документів на доопрацювання приняла не в/ч НОМЕР_1 , а третя особа, до повноважень якої не входить вирішення кадрових питань даної військової частини.

Надаючи оцінку підставам повернення, зазначеним в листі третьої особи, суд зазначає наступне.

Абзацом 5 пп. г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ визначено, що військовослужбовці звільняються за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Норми даної статті чітко визначають, що обставини потреби в сторонньому догляді підтверджуються відповідними висновками МСЕК або ЛЛК та не ставлять у залежність відсутність у такої особи інших осіб, що можуть здійснювати такий нагляд.

Суд зауважує, що даною нормою визначено, що такі висновки надаються або МСЕК або ЛЛК.

Системний аналіз норм Положення №1317 та Порядку №189 дають суду підстави до висновку, що видача відповідних висновків, в тому числі і потреби в сторонньому догляді, можуть видаватися як МСЕК так ЛЛК, що прямо випливає із наданих їй повноважень.

При цьому посилання відповідача та третьої особи на п.4 Розділу IV Порядку №189 не стосуються даного випадку та регламентують не спірні правовідносини, оскільки воно стосується видачі висновків або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний),- до досягнення дитиною 16-річного віку і вони стосуються тимчасової непрацездатності дитини.

Позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не звільнення його зі служби на підставі п.п. «г» п.п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ та зобов`язати військову частину прийняти рішення про його звільнення.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідач розглядаючи рапорт від 14.06.2023 будь-якого рішення щодо наявності підстав для звільнення військовослужбовця з військової служби на підставі п.п. «г» п.п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ не прийняв та оцінку долученим до рапорту документів не надавав.

Лист третьої особи від 20.06.2023 не є належним розглядом рапорту позивача, позаяк позивач проходить службу у відповідача.

Висновки та додаткові доводи відповідача у його заявах по суті справи не вказують про вирішення ним порушеного питання, а додатково вказують на те, що він ухилився від розгляду наданих документів, зокрема, наявності підстав для звільнення позивача з військової служби та прийняття відповідного рішення.

У спірних правовідносинах відповідач як суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

Суд вважає, що за обставин цієї справи має місце бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо належного розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби на підставі п.п. «г» п.2 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу з прийняттям відповідного рішення за всіма підставами, про які йдеться у рапорті від 14.06.2023. Поряд з тим, суд надає оцінку рішенню (діям, бездіяльності), що передували зверненню із позовом та захисту порушеного права.

До вирішення цього питання відповідачем як уповноваженим органом, суд такі повноваження не може перебирати та здійснює лише функцію судового контролю за правомірністю прийнятих рішень (вчинених дій чи бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. Суд не повинен перебирати на себе функції, які належать до виключної компетенції суб`єкта владних повноважень, та надавати оцінку доводам, які не відображенні у відповідному рішенні.

Тому вимоги про зобов`язання прийняти рішення про його звільнення з військової службу під час мобілізації у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком ОСОБА_1 , який до висновку ЛЛК за станом здоров`я потребує стороннього догляду у цьому разі є передчасними.

Оскільки відповідач належним чином не розглянув рапорт від 14.06.2023, то в контексті спірних правовідносин суд може лише зобов`язати останнього повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби на підставі п.п. «г» п.2 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та прийняти відповідне рішення.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 244-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо належного розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 14 червня 2023 року про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Третя особа: Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (43008, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Теремнівська, 85а, ).

Суддя Р.С. Денисюк