Справа № 620/17967/23
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року Чернігів Справа № 620/17967/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (отримання травми), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 12.11.2022 по 26.11.2022 та з 07.02.2023 по 06.03.2023 та зобов`язати відповідача вчинити відповідні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем всупереч вимог законодавства України, за спірний період не виплачено у належному розмірі додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини, у зв`язку з чим виникла необхідність у поданні даної позовної заяви. Невиплата військовою частиною додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини є незаконною та безпідставною.

Суд ухвалою від 11.12.2023 відкрив провадження у справі. Ухвалою від 10.01.2023 у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_2 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та про зупинення провадження у справі відмовлено.

Відповідач протягом встановленого судом строку надав відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив та зазначив, що у період з 07.02.2023 по 06.03.2023 позивач права на виплату додаткової винагороди не має, оскільки травма пов`язана з проходженням військової служби, але не пов`язана із захистом Батьківщини (згідно довідки військово-лікарської комісії від 23.03.2023 №904). Також зазначає, що за період перебування на стаціонарному лікуванні у період з 12.11.2022 по 26.11.2022 позивачу було виплачено після відрахування військового збору 1,5% на картковий рахунок 28.03.2023 - 32 176,67 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Згідно зо Випискою №5091 із медичної картки стаціонарного хворого неврологічного відділення позивач у період з 12.11.2022 по 25.11.2022 перебував на стаціонарному лікуванні. Також, відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №198 позивач у період з 07.02.2023 по 06.03.2023 перебував на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії від 23.03.2023 № 904 (а.с.13) травма (08.11.2022) пов`язана із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми від 14.02.2023 №374/4 видана командиром Військової частини НОМЕР_1 ). Травма (20.01.2023) пов`язана з проходженням військової служби (довідка про обставини травми не надана).

19.09.2023 позивач через свого адвоката звернувся до відповідача із запитом, в якому зокрема, просив повідомити, яка сума грошової винагороди та грошового забезпечення виплачувалась позивачу в період з 12.11.2022 по 26.11.2022 та в період з 07.02.2023 по 06.03.2023 під час проходження ним лікування в результаті отримання поранення під час несення служби та виконанні бойових завдань.

У відповідь на вказаний запит, відповідач листом від 27.10.2023 №4350 повідомив, що додаткова винагорода за період з 12.11.2022 по 25.11.2022 із розрахунку 70000,00 грн була виплачена відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2023 №580 у розмірі 32 176,67 грн на картковий рахунок позивача. Інформацію щодо виплати додаткової винагороди, збільшеної до 70000,00 грн лист від 27.10.2023 №4350 не містить.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів Українивід 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацем 4 п.1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пцнкті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Суд констатує, що обидві вищевказані умови дотримані у період з 12.11.2022 по 25.11.2022 та підтверджуються довідкою військово-лікарської комісії від 23.03.2023 №904, а також випискою із медичної карти стаціонарного хворого №5091.

А отже, позивач має право на отримання збільшеної винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні з 12.11.2022 по 25.11.2022 в закладах охорони здоров`я (14 днів), яка становить 32 666,67 грн (70000/30*14). За відрахуванням військового збору 1,5% сума виплати становить 32 176,67).

Таким чином, проведений відповідачем розрахунок є вірним та позивачу виплачено на картковий рахунок всю суму збільшеної грошової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні у зазначений вище період. Наведене позивачем не спростовано.

Щодо періоду перебування на стаціонарному лікуванні з 07.02.2023 по 06.03.2023, суд наголошує, що обов`язковою умовою для отримання додаткової винагороди, у розмірі 70000,00 грн, є пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

В той же час, як вбачається з доданих позивачем документів, відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 23.03.2023 №904 (а.с.13) травма (20.01.2023) пов`язана з проходженням військової служби (довідка про обставини травми не надана).

А отже права на отримання у зазначений період додаткової винагороди, у розмірі 70000,00 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, позивач не має.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є безпідставними, а отже задоволенню не підлягають.

Згідно із ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, суд вважає, що у позові належить відмовити повністю.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Повне рішення суду складено 08.02.2024.

Суддя Л.О. Житняк