Справа № 120/9579/23
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 лютого 2024 р. Справа № 120/9579/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 15.03.2023 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити і виплачувати пенсію ОСОБА_1 згідно ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 07.03.2023.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що вважає протиправним рішення пенсійного органу про відмову у призначенні йому пенсії на підставі ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із заниженням пенсійного віку по досягненню 55 років у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, тому звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 07.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії заяви ОСОБА_1 з додатками від 07.03.2023 та прийняте за наслідками її розгляду рішення від 15.03.2023.

01.08.2023 відповідач заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

07.08.2023 представник Головного управління Пенсійного фонду України надав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що за принципом екстериторіальності зазначена заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

За результатами розгляду заяви встановлено, що вік ОСОБА_2 на момент звернення - 59 років 04 місяці 01 день. Страховий стаж - 07 років 10 місяців 24 дні.

До страхового стажу не зараховані наступні періоди трудової діяльності: ??що містяться у трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки трудова книжка оформлена неналежним чином з порушенням вимог Інструкції №58 (на титульному аркуші рік народження дописаний іншим кольором чорнилом); ??3 27.02.1985 по 11.10.2002 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки відсутня довідка про перейменування підприємства; ??період проходження військової служби з 24.11.1982 по 14.12.1983, оскільки в довідці №697 від 03.11.2020 зазначена дата народження ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що не відповідає паспортним даним Позивача (« ІНФОРМАЦІЯ_2 »).

Також не зараховано період проходження військової служби в період бойових дій з 15.12.1983 по 17.12.1984 згідно архівної довідки від 16.11.2020 №11/193542, оскільки довідка видана російською федерацією; період проходження військової служби в період бойових дій з 15.12.1983 по 17.12.1984 згідно довідки №582 від 03.11.2020, оскільки дана довідка видана на підставі архівної довідки від 16.11.2020 №11/193542.

Крім того, зазначає, що оскільки 23.12.2022 набрав чинності Закон України 2783-ІХ від 01.12.2022 «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», відповідно до якого зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-BP, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №40/98-BP.

Тому документи, що необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31.12.1991, уточнюючі довідки, інші документи, враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області винесене правомірне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії №58 від 15.03.2023.

Ухвалою від 25.12.2023 відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою від 25.12.2023 залучено до участі у справі другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та встановлено строк для подання відзиву.

16.01.2024 представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подав відзив, у якому заперечує проти позовних вимог, оскільки згідно з наданими документами страховий стаж позивача становить 7 років 10 місяців 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 07.03.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до чинного Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) заяви про призначення пенсій розглядаються органами Пенсійного фонду України за принципом екстериторіальності, зокрема, засобами програмного забезпечення визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Тому, за принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.03.2023 №58 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058.

Зазначено, що відповідно до п. 4 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, які брали участь у бойових діях, - після досягнення 55 років, за наявності страхового стажу не менше 25 років.

Вік заявника на дату звернення 59 років 4 місяці 1 день. Згідно з наданими документами страховий стаж становить 7 років 10 місяців 24 дні.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період навчання та період роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки дата народження на титульному аркуші внесена різними чорнилами (дописана), чим порушено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція).

В записі про період роботи з 27.02.1985 по 11.10.2002 відсутня інформація про перейменування підприємства, чим порушено п. 2.14 Інструкції, необхідно долучити відповідні документи.

До страхового стажу не зараховано період проходження строкової військової служби 3 24.11.1982 по 14.12.1984. згідно військового квитка серії НОМЕР_2 від 14.10.1991 та довідки №967 від 03.11.2020, оскільки дата народження, в зазначених документах, не відповідає паспортним даним заявника.

Щодо зарахування військової служби в період бойових дій ( ДРА) згідно архівної довідки, виданої центральним архівом міністерства оборони російської федерації, відповідач повідомив наступне: оскільки росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991 року, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. ( лист ПФУ №2800-030102-5/56080 від 27.12.2022 та лист Міпсоцполітики №411/0/2-23/54 від 12.01.2023). Довідка №582 від 03.11.2020, видана на підставі вище вказаної довідки, не містить дати народження.

Вважаючи рішення відповідача від 15.03.2023 №58 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Вказане також передбачено п. 4 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стаття 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає серед іншого, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу.

Статтями 4, 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до п. 13 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнано військовозобов`язаних, які призивалися на навчальні збори і направлялися до Афганістану в період ведення там бойових дій.

Судом установлено, що відповідно архівної довідки від 16.08.2020 №11/193542 у період з 15.12.1983 по 17.12.1984 ОСОБА_1 проходив службу на території Афганістану на посаді водія БРДМ-2 та брав участь у бойових діях, що також підтверджується Посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 05.01.2001.

Тобто, враховуючи також вік ОСОБА_1 (59 років), позивач відноситься до осіб, які мають право на призначення пенсії як учасник бойових дій, визначених ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи, що наявність у позивача статусу учасника бойових дій та необхідного віку не заперечується відповідачами, то суду слід встановити наявність страхового стажу у ОСОБА_1 не менше 25 років.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Отже, з вище зазначеного вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.

Щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу період навчання та період роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки дата народження на титульному аркуші внесена різними чорнилами (дописана), чим порушено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція №162), то суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Для підтвердження необхідного стажу роботи позивачем надано копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , згідно записів якої ОСОБА_1 працював на наступних посадах:

- 01.08.1982 19.11.1982 автослюсар по 4 розряду Ремонтно-будівельної контори Житомирського Облмістпрому;

- 27.02.1985 18.06.1986 підмінний водій Вінницького насіннєвого заводу;

- 19.06.1986 28.10.1986 водій автонавантажувача ДВ 1792-4520 Вінницького насіннєвого заводу;

- 29.10.1986 11.10.2002 водій автонавантажувача АП 40-14М;

- 27.10.2010 12.03.2012 водій маршрутного таксі приватного підприємця ОСОБА_3 ;

- 11.09.2012 01.04.2014 механік автомобільної колони (гаража) ФОП ОСОБА_4 .

Під час початку роботи позивача з 01.08.1982 діяли норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162.

Відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив, що при заповнені трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 порушено Інструкцію №162, оскільки дата народження на титульному аркуші внесена різними чорнилами.

Відповідно абзацу 3 п. 2.3 Інструкції №162 записи виконуються акуратно, перовою або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Тобто, Інструкцією №162 не передбачено обов`язку внесення записів лише ручкою одного кольору. Крім того, відповідачем не вказано, який саме пункт Інструкції №162 порушено при внесенні записів.

Суд вважає, що недоліки оформлення трудової книжки виявлені відповідачем, такі як заповнення титульної сторінки різними чорнилами, не може вважатися достатньою і самостійною підставою для відмови позивачеві у зарахуванні періоду роботи до його загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем різними ручками, відсутня.

У зв`язку з чим, суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області безпідставно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання та роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , тому зазначені періоди слід зарахувати до страхового стажу позивача.

Щодо не зарахування відповідачем періоду роботи з 27.02.1985 по 11.10.2002 у зв`язку з відсутністю інформації про перейменування підприємства, чим порушено п. 2.4 Інструкції №162, то суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 2.14 Інструкції №162 передбачено, що якщо за час роботи робітника або службовця найменування підприємства змінюється, то про це окремим рядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке з такого числа перейменовано в таке", а в графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата та номер.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції №162, трудова книжка є основним документом про трудової діяльності робітників та службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Відповідно до пункту 18 указаного Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Суд зазначає, що період трудової діяльності позивача з 27.02.1985 по 11.10.2002 підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Відсутність у трудовій книжці записів про перейменування підприємства, в якому працював позивач у спірний період, не може бути самостійною підставою для виключення цього періоду роботи з трудового стажу позивача.

Слід зазначити, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було недостатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільному підприємстві та мали документи про це за час, стосовно якого вони підтверджують період трудової діяльності заявника.

Дана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відтак, підсумовуючи вищевикладене суд вважає, що оскільки записами у трудовій книжці, підтверджується період робити позивача з 27.02.1985 по 11.10.2002, тому не зарахування органами Пенсійного фонду України вказаного періоду до страхового стажу з тієї підстави, що відсутня довідка про перейменування навчального закладу, є протиправним.

Враховуючи наведене суд вважає, що період робити з 27.02.1985 по 11.10.2002 підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .

Щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача період проходження строкової військової служби з 24.11.1982 по 17.12.1984 згідно військового квитка серії НОМЕР_2 від 14.10.1991 та довідки №967 від 03.11.2020, оскільки дата народження, в зазначених документах не відповідає паспортним даним заявника, то суд зазначає наступне.

Судом установлено, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач з 24.11.1982 по 17.12.1984 проходив службу у Радянській армії (суд звертає увагу, що у рішенні відповідача неправильно зазначено період військової служби позивача з 24.11.1982 по 14.12.1984, замість правильно з 24.11.1982 по 17.12.1984).

Проходження військової служби y вищезазначені періоди підтверджується також військовим квитком № НОМЕР_4 від 14.10.1991, посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_3 , довідкою про військову службу №697 від 03.11.2020, довідкою про участь у бойових діях №582 від 03.11.2020 та архівною довідкою №11/193542 від 16.09.2020.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Суд вважає, що зазначення у довідці № 697 від 03.11.2020 іншого місяця народження позивача (вересня замість листопада) є лише технічною помилкою та не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби у Збройних Силах, з врахуванням того, що прізвище, ім`я, по-батькові, день та рік народження ОСОБА_1 у вищезазначеній довідці вказані правильно, а проходження військової служби у цей період підтверджено іншими документами: військовим квитком № НОМЕР_4 від 14.10.1991, посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_3 та архівною довідкою №11/193542 від 16.09.2020 (дата народження позивача у архівній довідці відповідає даті народження у паспорті позивача).

Окрім того, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Такої позиції дотримується Верховний суд у Постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 24.11.1982 по 17.12.1984, а тому зазначений період підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .

Щодо зарахування військової служби в період бойових дій (ДРА) до страхового стажу позивача, то суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 6 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до стажу роботи на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міноборони.

Відтак, період участі позивача у бойових діях на території Республіки Афганістан підтверджується Довідкою від 03.11.2020 №582, виданою Вінницьким об`єднаним міським військовим комісаріатом. Вказане також підтверджується архівною довідкою від 16.09.2020 №1/193542, виданої Центральним архівом міністерства оборони російської федерації.

Крім того, суд зазначає, що довідкою №582 не передбачено графи для зазначення дати народження.

Згідно з пунктом 13 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій визнаються військовозобов`язані, які призивалися на навчальні збори і направлялися до Афганістану в період ведення там бойових дій.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок та військову службу" (далі - Закон №2232-ХІІ).

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Суд вважає, що позивач надав до пенсійного органу всі наявні у нього документи, які підтверджують його участь у бойових діях на території Республіки Афганістан у період з 15.12.1983 по 17.12.1984, тому такі періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача .

Суд зазначає, що призупинення росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 не може негативно впливати на право позивача на отримання пенсії.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №58 від 15.03.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд вказує, що у межах розгляду даної справи відповідачем не була надана оцінка усім періодам роботи позивача, зазначених у його трудовій книжці, тому суд не наділений повноваженнями зобов`язувати відповідача зараховувати всі періоди роботи позивача до загального трудового стажу, оскільки встановлення наявності страхового стажу для призначення пенсії відноситься до дискреційних повноважень пенсійних органів.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити у спосіб визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №58 від 15.03.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача від 07.03.2023, з урахуванням висновків суду.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у справі судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №58 від 15.03.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.03.2023 з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018; ).

Суддя Віятик Наталія Володимирівна