Справа № 420/19021/22
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/19021/22

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу адвоката Пудлінської Лариси Іванівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року, прийняте за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження суддею Дубровною В.А. у місті Одеса, по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи-платника податку ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року Головне управління ДПС в Одеській області (далі Позивач, ГУ ДПС в Одеській області, Контролюючий орган) звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-платника податку ОСОБА_1 (далі Відповідач, ОСОБА_1 ) в якому просило суд стягнути податковий борг, а саме:

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 35 502, 61 грн., на бюджетний рахунок - UA0015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , отримувач коштів ГУК в Одеській області/м.Одеса/18010300;

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості 210, 46 грн., на бюджетний рахунок - UA0015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , отримувач коштів ГУК в Одеській області/м.Одеса/18010200.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за Відповідачем, як платником податків, обліковується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, а також з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, який виник починаючи з 2019 року за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, визначених згідно податкових повідомлень-рішень. Сума податкового боргу є узгодженою, проте добровільно несплаченою, відтак підлягає стягненню в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року позов задоволено:

- стягнуто з Фізичної особи - платника податку ОСОБА_1 суму заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 35 502, 61 грн., на бюджетний рахунок - UA0015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , отримувач коштів ГУК в Одеській області/м.Одеса/18010300;

- стягнуто з Фізичної особи - платника податку ОСОБА_1 суму заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості 210, 46 грн., на бюджетний рахунок - UA0015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , отримувач коштів ГУК в Одеській області/м.Одеса/18010200.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Пудлінська Л.І. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона зазначає, що справу розглянуто адміністративним судом першої інстанції за відсутністю ОСОБА_1 , не повідомленої належним чином про дату, час і місце судового засідання, - що у відповідності до норм пункту 3 частини 3 статті 317 КАС України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. ОСОБА_1 не було відомо про розгляд Одеським окружним адміністративним судом адміністративної справи № 420/19021/22, що позбавило можливості належним чином (та й взагалі) захистити свої права та охоронювані законом інтереси.

Крім цього, скаржник зазначає, що позовна заява ГУ ДПС в Одеській області до подана з пропуском визначеного Податковим кодексом України строку давності для звернення до суду. В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо об`єкту оподаткування та його характеристик, що виключає можливість перевірки судом правильності розрахунків ГУ ДПС в Одеській області, а також докази на підтвердження майнового та фінансового стану ОСОБА_1 та наявності у неї права на пільги з оподаткування.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є фізичною особою резидентом та перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Згідно відомостей ГУ ДПС в Одеській області платник податків ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням обов`язку зі сплати податків в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України (далі ПК України), у ОСОБА_1 станом на 06.10.2022 року, відповідно до розрахунку заборгованості, довідки-розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованої картки платника (ІКП), обліковується податковий борг перед бюджетом на загальну суму 35 713, 07 грн., з яких:

І. заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в сумі 35 502, 61 грн., яка виникла на підставі:

- податкового повідомлення-рішення від 05.04.2019 року № 0-1517 на загальну суму 10 811, 59 грн. (основний платіж);

- податкового повідомлення-рішення від 18.03.2020 року № 0-1517 на загальну суму 12 118, 39 грн. (основний платіж);

- податкового повідомлення-рішення від 10.06.2021 року № 0-1517 на загальну суму 12 572, 63 грн. (основний платіж).

ІІ. заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в сумі 210, 46 грн., яка виникла на підставі:

- податкового повідомлення-рішення від 05.04.2019 року № 0-1517 на загальну суму 40, 55 грн. (основний платіж);

- податкового повідомлення-рішення від 18.03.2020 року № 0-1517 на загальну суму 79, 70 грн. (основний платіж);

- податкового повідомлення-рішення від 10.06.2021 року № 0-1517 на загальну суму 90, 21 грн. (основний платіж).

(10 811, 59 грн. + 12 118, 39 грн. + 12 572, 63 грн. + 40, 55 грн. + 79, 70 грн. + 90, 21 грн. = 35 713, 07 грн.)

22.01.2020 року Контролюючим органом було складено податкову вимогу до ОСОБА_1 форми «Ф» за № 15993-50 щодо сплати податкового боргу в сумі 10 852,14 грн. відповідно до підпункту 59.1 статті 59 ПК України, яка була надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення за його податковою адресою засобами поштового зв`язку: АДРЕСА_1 , проте була повернута відправнику у зв`язку з закінченням строку зберігання, що підтверджується копією листа разом з довідкою Ф20.

Як вбачається з Довідки-розрахунку заборгованості до бюджету, станом на 06.10.2022 року за ОСОБА_1 числиться податковий борг в сумі на загальну суму 35 713, 07 грн., з яких:

- 35 502, 61 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості;

- 210, 46 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі.

Невиконання з боку ОСОБА_1 обов`язку щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у встановлені законодавством строки стало підставою для звернення ГУ ДПС в Одеській області до суду з вказаним позовом про стягнення податкового боргу у судовому порядку.

Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, який підлягає задоволенню, оскільки податковий борг є узгодженим, проте в добровільному порядку Відповідачем на день розгляду справи не сплачений та складає 35 713, 07 грн., тому підлягає стягненню.

Вирішуючи спірне питання, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як з`ясовано колегією суддів, в даному випадку вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, у зв`язку з чим предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.

При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки ППР суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а отже не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

Відтак, дослідженню і оцінці підлягають питання чи набула сума податкового зобов`язання визначена контролюючим органом у ППР статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу та з огляду на встановлене чи були правові підстави для її стягнення.

Саме така правова позиція щодо предмету доказування у подібних взаємовідносинах викладена Верховним Судом у постанові від 18 квітня 2019 року по справі № 813/2092/15.

Так, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом (ч. 1 ст. 67 Конституції України).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Підпунктом 14.1 статті 14 ПК України визначені поняття, що у цьому Кодексі вживаються в такому значенні:

грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п.п. 14.1.39 п. 14.1);

податкова вимога письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (п.п. 14.1.153 п. 14.1);

податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 п. 14.1);

податкове повідомлення-рішення письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (п.п. 14.1.157 п. 14.1);

пеня сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (п.п. 14.1.162 п. 14.1);

податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п. 14.1.175 п. 14.1).

Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання в установлений законом строк. У свою чергу, невиконання обов`язку щодо сплати узгодженого податкового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого визначається законом.

Положеннями п. 59.1 ст. 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України).

За приписами п. 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Аналіз вказаної норми свідчить про відсутність обов`язку в контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.

Підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України встановлено, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно платником податків або органом стягнення.

Отже, надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії.

Водночас, податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

У такому випадку право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає в контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, сформованими у постановах від 06.02.2018 року по справі № 826/12162/17, від 20.11.2018 року по справі № 804/7638/16 та від 04.12.2018 року по справі № 806/4015/15.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (п. 54.1 ст. 54 ПК України).

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом на підставі, зокрема, у підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (абз. 1 п. 57.3. ст. 57 ПК України).

За змістом п. 58.1. ст. 58 ПК України визначено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

Як встановлено колегією суддів, податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в сумі 35 502, 61 грн. виник у ОСОБА_1 на підставі ППР від 05.04.2019 року № 0-1517 на загальну суму 10 811, 59 грн. (основний платіж), ППР від 18.03.2020 року № 0-1517 на загальну суму 12 118, 39 грн. (основний платіж), ППР від 10.06.2021 року № 0-1517 на загальну суму 12 572, 63 грн. (основний платіж).

Разом з тим, факт неналежного виконання з боку ОСОБА_1 податкових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, підтверджується інтегрованою карткою платника податків станом 31.12.2021 року.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 35 502, 61 грн., яка заявлена до стягнення за цим позовом, виникла в результаті несплати грошових зобов`язань, визначених на підставі відповідних ППР.

Крім цього, податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в сумі 210, 46 грн. виник у ОСОБА_1 на підставі ППР від 05.04.2019 року № 0-1517 на загальну суму 40, 55 грн. (основний платіж), ППР від 18.03.2020 року № 0-1517 на загальну суму 79, 70 грн. (основний платіж), ППР від 10.06.2021 року № 0-1517 на загальну суму 90, 21 грн. (основний платіж).

Разом з тим, факт неналежного виконання з боку ОСОБА_1 податкових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, підтверджується інтегрованою карткою платника податків станом на 31.12.2021 року.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, у розмірі 210, 46 грн., яка заявлена до стягнення за цим позовом, виникла в результаті несплати грошових зобов`язань, визначених на підставі відповідних ППР.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п. 59.5 ст. 59 ПК України).

З метою погашення податкового боргу контролюючим органом було виставлено ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» за № 15993-50 від 22.01.2020 року, яка була надіслана за її податковою адресою, а саме: АДРЕСА_1 .

Вищезазначена адреса ОСОБА_1 збігається з її місцем реєстрації, за яким вона зареєстрована з 11.06.2007 року згідно відомостей з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 04.01.2023 року, отриманих на запит суду першої інстанції від 28.12.2022 року за № 420/19021/22/20039/22.

Проте, вищезазначена податкову вимогу повернулася адресату за закінченням встановленого строку зберігання. Сума боргу не було сплачено.

Абзацом 7 пункту 58.1 статті 58 ПК України встановлено, що форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, порядок та механізм формування, надсилання (вручення) та відкликання податкових вимог контролюючими органами визначено Порядком направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, розробленого відповідно до статей 59 та 60 глави 4 розділу II Податкового кодексу України (з урахуванням статей 42 та 58 Кодексу), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 року № 610 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 24.07.2017 року за № 902/30770 (далі Порядок № 610).

Абзацом 1 пункту 7 розділу IV Порядку № 610 визначено, що податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Абзацом 3 пункту 7 розділу IV Порядку № 610 передбачено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Пунктами 42.1. та 42.2. статті 42 ПК України регламентовано, що податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

З огляду на зазначене, колегія суддів зазначає, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Положеннями п. 95.1 ст. 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі, однак не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст. 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом (п. 87.9 ст. 87 ПК України).

Абзацом 1 пункту 95.3. статті 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п. 95.4 ст. 95 ПК України).

Таким чином, факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. У свою чергу, невиконання обов`язку зі сплати узгодженого грошового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого за загальними правилами розпочинається не раніше, ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у податкової інспекції для стягнення сум боргу існує 1095 днів з моменту виникнення податкового боргу. Положення наведених вище норм податкового законодавства обумовлюють висновок про те, що у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню судами підлягає факт узгодженості грошового зобов`язання, зокрема факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу, тощо.

Податкова вимога форми «Ф» № 15993-50 від 22.01.2020 року була надіслана у зв`язку з наявністю станом на 21.01.2020 року боргу у розмірі 10 852,14 грн., що підтверджується відомостями з ІКПП, наявними в матеріалах справи, однак у зв`язку з тим, що до даного часу сума зобов`язання не була сплачена у повному розмірі, вимога не відкликалася та нова податкова вимога відповідно до норм статті 59 ПК України не надсилалася.

В свою чергу, податкові повідомлення-рішення від 05.04.2019 року № 0-1517 на загальну суму 10 811, 59 грн. (основний платіж), від 18.03.2020 року № 0-1517 на загальну суму 12 118, 39 грн. (основний платіж), від 10.06.2021 року № 0-1517 на загальну суму 12 572, 63 грн. (основний платіж) не оскаржені та є чинними, у зв`язку з чим сума податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в сумі 35 502, 61 грн., яка ними визначена, є узгодженою з платником податків.

Крім того, податкові повідомлення-рішення від 05.04.2019 року № 0-1517 на загальну суму 40, 55 грн. (основний платіж), від 18.03.2020 року № 0-1517 на загальну суму 79, 70 грн. (основний платіж), від 10.06.2021 року № 0-1517 на загальну суму 90, 21 грн. (основний платіж) також не оскаржені та є чинними, у зв`язку з чим сума податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в сумі 210, 46 грн., яка ними визначена, є узгодженою з платником податків.

Таким чином, загальна сума податкового боргу становить 35 713, 07 грн. (10 811, 59 грн. + 12 118, 39 грн. + 12 572, 63 грн. + 40, 55 грн. + 79, 70 грн. + 90, 21 грн. = 35 713, 07 грн.), яка є узгодженою.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б засвідчували припинення з боку ОСОБА_1 податкового обов`язку внаслідок самостійного перерахування платником податків коштів до бюджету у спірній сумі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки ГУ ДПС в Одеській області вірно визначено суму податкового боргу, додержано процедуру узгодження сум несплачених зобов`язань, податковий борг є узгодженим, у зв`язку з чим підлягає стягненню у встановлений ПК України спосіб.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні спору керується правовою позицією Верховного Суду, визначеною у постановах від 24.04.2020 року по справі № 818/263/16, від 10.04.2020 року по справі № 813/7758/14, від 21.11.2019 року по справі № 821/1126/16, 09.10.2019 року по справі № 803/1101/15-а.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки останні фактично зводяться на незгоді Відповідача із нарахованими сумами, проте в даному випадку предметом доказування є: обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України тощо. При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом цього позову, оскільки ППР суб`єкта владних повноважень, якими були визначені відповідні зобов`язання, не є предметом дослідження у справі (постанова Верховного Суду від 18 квітня 2019 року по справі № 813/2092/15).

При цьому, під час перегляду справи в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено порушення з боку контролюючого органу процедури стягнення податкового боргу.

Щодо доводів скаржника про те, що судом першої інстанції розглянуто справу без належного сповіщення ОСОБА_1 , як Відповідача по справі, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом частини 1 статті 8 КАС України, всі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Відповідно до частини 1 статті 44 КАС України, учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 11 КАС України передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Кодекс адміністративного судочинства України встановлює для судів певну процедуру надсилання процесуальних документів учасникам справи, а також необхідність їх виклику та заслуховування в судовому засіданні.

Згідно з частиною 10 статті 171 КАС України, ухвала про відкриття провадження у справі постановляється з додержанням вимог статті 126 цього Кодексу.

Судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями (частина 1 статті 124 КАС України).

Відповідно до частини 2 статті 124 КАС України повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Згідно з частиною 3 статті 124 КАС України, судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 126 КАС України передбачено, що повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.

Виходячи зі змісту норм Конституції України, Конвенції про права людини та основоположні свободи, Кодексу адміністративного судочинства України, які регулюють питання рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, зокрема щодо права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи та забезпечення права доведення переконливості своїх доводів перед судом, Верховний Суд наголошує, що в спірних правовідносинах належним повідомленням позивача як учасника справи про місце, день та час розгляду справи в суді апеляційної інстанції є повідомлення його повісткою чи іншим способом, передбаченим КАС України, не пізніше, ніж за п`ять днів до судового засідання.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 129 КАС України за письмовою заявою учасника судового процесу, який не має офіційної електронної адреси, текст повістки надсилається йому судом електронною поштою, факсимільним повідомленням, телефонограмою, текстовим повідомленням з використанням мобільного зв`язку на відповідну адресу електронної пошти, номер факсу, телефаксу, телефону, зазначені у відповідній письмовій заяві.

Учасник судового процесу, згідно з частиною другою статті 129 КАС України, повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки.

Відповідно до частини 3 статті 129 КАС України якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року відкрито адміністративне провадження, визначено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено Відповідачу 15-ти денний строк для подання відзиву (а.с. 35-38).

Згідно супровідного листа суду від 09.01.2023 року № 420/19021/22/20039/22 копію вищевказаної ухвали суду про відкриття провадження було надіслано ОСОБА_1 , як Відповідачу по справі, за її місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 39).

Проте, ухвала суду першої інстанції не була отримана Відповідачем та повернута за зворотною адресою до суду у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 43-50).

Також, секретарем судового засідання Биковою В.А. було розміщено на офіційному сайті суду оголошення про розгляд цієї справи за позовом ГУ ДПС в Одеській області до Фізичної особи-платника податку ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу (а.с. 41, 42).

Крім цього, за приписами абз. 2 ч. 2 ст. 161 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову в паперовій формі зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій позовної заяви та доданих до неї документів.

Як встановлено колегією суддів, в матеріалах справи знаходиться докази направлення ГУ ДПС в Одеській області, як Позивачем по справі, копії позовної заяви по цій справі за місцем реєстрації ОСОБА_1 , як Відповідача по справі, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , на виконання вимог абз. 2 ч. 2 ст. 161 КАС України (а.с. 3).

При цьому, як вже зазначалось вище, за вищевказаною адресою ОСОБА_1 зареєстрована з 11.06.2007 року згідно відомостей з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 04.01.2023 року, отриманих на запит суду першої інстанції від 28.12.2022 року за № 420/19021/22/20039/22.

Таким чином, на день відкриття провадження у справі по цій справі, суду першої інстанції було відомо про дійсне місце реєстрації ОСОБА_1 , як Відповідача по справі, та за цією адресою судом була надіслана кореспонденція, проте не отримана ОСОБА_1 незалежних від суду причин.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було вжито всіх заходів щодо сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи, тому підстав для висновку про недотримання судом першої інстанції процесуальних гарантій забезпечення належного розгляду справи стосовно Відповідача, немає.

Не є юридично спроможними також твердження скаржника стосовно пропуску Позивачем строку звернення до суду з даним позовом, оскільки, як було встановлено вище, ГУ ДПС в Одеській області звернулося до суду з вказаним позовом про стягнення податкового боргу у судовому порядку в межах строку, встановленого чинним законодавством.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Твердження апелянта про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Пудлінської Лариси Іванівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи-платника податку ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко