Справа № 420/3082/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/3082/23

Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.,

повний текст судового рішення

складено 26.09.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (відповідач), про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення виплати довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 90 відсотків на 80 відсотків;

- визнання, що ОСОБА_1 , як суддя у відставці, отримує щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків від заробітної плати працюючого судді;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року виходячи із 90 відсотків від заробітної плати працюючого судді, з урахуванням виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати ОСОБА_1 , як судді у відставці, виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із 90 відсотків від заробітної плати працюючого судді.

В обґрунтування позову вказала, що з 03.08.2011 року вона перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області, отримувала довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітку. Право позивачки на обчислення пенсії з 03.06.2013 року виходячи з розрахунку 90% суддівської винагороди, який є постійним і незмінним при наступних перерахунках пенсії підтверджено постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2017 року по справі № 495/5163/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського об`єднання УПФУ в Одеській області. В подальшому, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року по справі №420/5916/20 Головне управління ПФУ в Одеській області перерахувало довічне грошове утримання позивачки з 19.02.2020 на підставі довідки ТУ Державної судової адміністрації України в Одеській області від 27.02.2020 № 5-575/20 вих. Однак, такий перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 здійснив у розмірі 80% замість належних 90% грошової (суддівської) винагороди працюючого судді, що на думку ОСОБА_1 є протиправним. Позивачка стверджує, що відсотковий розмір її довічного грошового утримання у розмірі 90% не може бути зменшений, та при перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці змінюється виключно розмір грошового утримання.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що у спірних правовідносин діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішенням Одеського кружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачка подала на зазначене вище судове рішення апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити у цій справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 повністю.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує окрім наведеного у позові, що 13.04.2021р. на виконання судового рішення у справі №420/5916/20 відповідач здійснивши перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , самовільно та протиправно зменшив відсотковий розмір такого до 80% з належних позивачці 90%. Такі дії відповідача за доводами апеляційної скарги суперечать вимогам ст. 142 Закону №1402-VIII від 02.06.2016р., оскільки на думку ОСОБА_1 пенсійний орган був позбавлений права коригувати відсотковий розмір її щомісячного довічного грошового утримання в будь-який бік. Такий розмір був визначений ОСОБА_1 з моменту призначення пенсії та підтверджений постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2017 року по справі № 495/5163/13-а. Скаржниця зауважує, що вийшовши у відставку та отримавши щомісячне довічне грошове утримання у відповідному відсотковому розмірі, позивач набула відповідних державних гарантій наданих відповідно до її статусу, та яких в силу норм ст. 22 Конституції України її позбавлено вже бути не може. Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 вийшла у відставку з посади судді 16.06.2011 року і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя, а тому, апелянт переконана, що має право на здійснення перерахунку та виплату довічного грошового утримання з 19.02.2020р. виходячи із 90% від заробітної плати працюючого судді у сумі 113508,00 грн., з урахування виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Відтак, за твердженнями апелянта, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 на момент перерахунку вже було призначено, а тому могло лише перераховуватись.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказуючи на хибність та необґрунтованість доводів ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні її апеляційної скарги та залишити судове рішення без змін мотивуючи тим, зокрема, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 по справі 420/5916/20 позивачці проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 19.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум. Після перерахунку пенсія становить 90806, 40 грн. (113508,00 * 80%). Посилаючись на приписи п.3 ст.142 розділу Х Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402 відповідач у відзиві вказує, що при наявності стажу роботи на посаді судді 35 років, відсоток довічного грошового утримання судді у відставці при перерахунку складає 80%. Відповідач зауважує, що застосуванню під час перерахунку довічного грошового утримання судді підлягає норма яка є чинною на момент звернення за перерахунком, а не та, що була чинною на момент призначення довічного грошового утримання судді. Перерахунок відповідачем у спірних правовідносинах було проведено органом ПФУ відповідно до п.3 ст. 142 розділу Х Закону №1402 та рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020. Наявного у позивачки стажу на посадах судді не достатньо для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від грошової винагороди судді.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З огляду на те, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів скаржника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, з 03.08.2011 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримувала, з моменту призначення, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці зі стажем роботи 35 років у розмірі 90% заробітку.

В подальшому постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2017 року по справі №495/5163/13-а ОСОБА_1 підтверджено право на обчислення пенсії з 03.06.2013 року виходячи з розрахунку 90% суддівської винагороди.

З огляду на збільшення прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2020 рік, як розрахункової величини для обрахунку складових суддівської винагороди, 13.01.2020р. позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідні посаді.

14.01.2020 ГУ ПФУ в Одеській області відповідно до Рішення №54 здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2020 в розмірі 90%, що складає 51078,60 грн.

27.02.2020 ТУ ДСА України в Одеській області видало позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Вих.№5-575/20вих, про те, що станом на 19.02.2020 суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 113508,00 грн., у тому числі: посадовий оклад - 63060, доплата за вислугу років (80%) - 50448,00.

16.03.2020 позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі вказаної вище довідки, однак за результатами розгляду цієї заяви 18.03.2020 відповідач прийняв Рішення №17 про відмову у перерахунку.

Указану відмову ОСОБА_1 оскаржила до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.02.2022 року №420/5916/20 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №17 від 18.03.2020 року про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області Вих.№5-575/20вих від 27.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області Вих.№5-575/20вих від 27.02.2020 року, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн. сплачені за квитанцію № від 03.07.2020 року.

Апеляційним судом при цьому також встановлено, що 13 квітня 2021 року на виконання Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року по справі № 420/5916/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснило з 19.02.2020 перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до листа (відповіді) від 07.10.2022 року № 1500-0308-8/104574 на адвокатський запит № 2/04/10/22-3 від 04.10.2022 в інтересах ОСОБА_1 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило, що на виконання вимог рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 по справі 420/5916/20 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 19.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум. Після перерахунку пенсія становить 90806, 40 грн. (113508,00 * 80%).

З метою досудового врегулювання спору, 04.10.2022 року в інтересах ОСОБА_1 направлено до ГУПФУ в Одеській області адвокатський запит № 2/04/10/22-3 від 14.10.2022 року щодо перерахунку пенсії з 19.02.2020 виходячи з постійного та незмінного розміру пенсії у значенні 90% на підставі довідки Територіальною управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 27.02.2020 № 5- 575/20 вих.

Згідно листа (відповіді) від 07.10.2022 року №1500-0307-8/104574 Головного Управління ПФУ в Одеській області позивачці відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з 90% грошового забезпечення (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді.

В указаній відповіді, орган ПФУ послався на приписи п.3 статті 142 Закону № 1402, у редакції чинній на час звернення за перерахунком та вказав, що позивачка не має необхідного стажу для перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із 90% заробітної плати працюючого судді. На відповідній посаді.

Вважаючи, безпідставним зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 90 відсотків від грошової винагороди (суддівської винагороди) на 80 відсотків суддівської винагороди працюючого судді, позивач звернулась із цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що під час перерахунку довічного грошового утримання судді підлягає застосуванню норма, яка є чинною на момент звернення за таким перерахунком, а не та, що була чинною на момент призначення довічного грошового утримання судді, відтак вважав, що відповідачем правомірно проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі п.3 ст. 142 розділу Х Закону №1402 та рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020.

Суд першої інстанції проаналізувавши приписи норми п.3 ст.142 розділу Х Закону №1402, погодившись з позицією відповідача вважав, що у спірному випадку при наявності у ОСОБА_1 стажу роботи на посаді судді 35 років, відсоток довічного грошового утриманні судді у відставці при перерахунку складає 80%.

Відтак, суд першої інстанції вважав відсутніми підстави для задоволення заявлених у цьому позові позивачкою вимог.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновків суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02.06.2016 (надалі - Закон №1402-VIІІ).

Як визначено ч.ч.1, 2 ст. 142 Закону №1402-VIІІ, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною 1 цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч.ч. 4 та 5 ст.142 Закону №1402-VIІІ, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною 3 статті 135 Закону №1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

При цьому, у п. 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначалось, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".

У відповідності до п.23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16.10.2019р. №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, було виключено пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.

Водночас, приписами п.24, 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначалось, що встановлений розмір посадового окладу судді, який з 1 січня 2020 року становить: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010р. № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Однак, як ґрунтовно врахував суд першої інстанції, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Зокрема, у пунктах 16, 17 вказаного Рішення від 18.02.2020 року №2-р/2020 Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п.4 ч.6 ст.126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року №10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання) (Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013).

Також, у вказаному рішенні від 18.02.2020 Конституційний Суд України вказав на те, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли відповідного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України також відзначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі № 200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Апеляційний суд наголошує, що набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 окреслено, що Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі №160/9739/20.

Тобто перерахунок, здійснений ГУ ПФУ в Одеській області позивачці на виконання судового рішення від 10.02.2022 у справі №420/5916/20 був обумовлений відновленням її прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020.

Отже, з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 у позивачки виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до статті 135 та підпункту 4 пункту 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді.

Аналогічний правовий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 16.06.2020 р. у справі № 620/1116/20.

До того ж, враховуючи наведені в указаному вище рішенні Верховного Суду апеляційний суд оцінюючи доводи апеляційної скарги позивачки відзначає, що з дня ухвалення Конституційним Судом України зазначеного вище Рішення, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Отже, у даному випадку, при перерахунку довічного грошового утримання судді слід застосовувати норму закону, яка визначає суддівську вислугу і є чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16 липня 2021 року у справі №200/9113/20-а.

Колегія апеляційного суду звертає увагу, що позивачка при зверненні до відповідача з відповідною заявою та у своєму позові просить здійснити перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі статті 142 Закону №1402-VIII, при цьому виходячи із 90% суддівської винагороди працюючого судді відповідного суду.

Слід зазначити, що ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VІІI передбачає, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що згідно з ч.3 ст.142 Закону № 1402-VІІI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Даною нормою визначено іншій підхід до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку ніж той, про який вказує скаржниця. При цьому такий підхід до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку був передбачений Законом, що втратив чинність станом на час виникнення спірних правовідносин.

З урахуванням права позивача на перерахунок грошового утримання та відповідного його волевиявлення щодо перерахунку на підставі статті 142 Закону № 1402-VІІI, до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми саме цього Закону - Закону №1402-VIII, та саме указаної його норми, а не вибірково з різних законів чи норм, які не підлягають застосуванню.

Отже, на переконання колегії суддів до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку згідно з вимогами ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII, повинні застосовуватись виключно норми ч.3 ст.142 Закону №1402- VIII, що своєю чергою спростовує доводи апеляційної скарги у відповідній частині.

Поряд з викладеним, застосовуючи правові позиції Конституційного Суду України щодо розуміння суддівської винагороди (утримання) як гарантії незалежності суддів, що викладені у рішеннях від 03.06.2013 р. №3-рп/2013, від 18.02.2020 р. №2-р/2020, апеляційний суд звертає увагу, що встановлення рівня суддівської винагороди має бути обумовлене єдиним статусом суддів.

Перерахунок грошового утримання судді у відставці у відсотковому розмірі від заробітної плати працюючого судді на підставі раніше діючого законодавства, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI, або Закону України «Про статус суддів» № 2868, що не відповідає базовому принципу єдності статусу суддів, який означає однаковий підхід до встановлення рівня матеріального забезпечення судді.

Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом у справах, що виникли у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 24.09.2021 у справі № 620/5437/20 та від 11.10.2021 у справі № 160/10640/20, від 15.02.2022 у справі № 340/161/21, від 02.08.2022 у справі №620/6361/20, від 26.01.2023 у справі №500/6626/21, від 30.03.2023 у справі №280/8853/20, від 11.04.2023 у справі № 200/8353/20-а та від 09.05.2023 у справі №580/112/21, від 07 червня 2023 року справа №620/250/21, від 06 липня 2023 року у справі №420/3746/21.

Так, Верховний Суд у вказаних рішеннях зокрема зазначав, що до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону. Таким чином, оскільки чинним Законом № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами. Відповідно, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402- VIII.

Відповідно до викладеного, аналізуючи доводи скаржниці колегія суддів також враховує, що відповідно до встановлених обставин цієї справи, у ОСОБА_1 наявний стаж роботи на посаді судді 35 років, що не заперечується сторонами.

Відтак, застосовуюючи наведені вище підходи до визначення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, які застосовуються Верховним Судом у послідовній практиці, виходячи з приписів ч.3 ст.142 розділу Х Закону №1402-VIII, колегія суддів погоджуючись із позицією відповідача у справі вважає, що відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 при перерахунку такого з 19.02.2020 був обґрунтовано обрахований ГУ ПУ в Одеській області саме у розмірі 80%, що відповідає приписам ст. 142 Закону №1402-VIII.

Наявного у позивачки стажу на посадах судді для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від грошової винагороди працюючого судді не достатньо. При цьому, позивачка не ставить питання щодо не зарахування відповідачем будь-яких періодів її роботи, що послужило протиправному зменшенню відсоткового розміру її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від грошової винагороди працюючого на відповідній посаді судді.

Отже, апеляційний суд приходить висновку про відсутність у відповідача правових підстав для здійснення позивачці перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з огляду на відсутність необхідного стажу у позивачка для застосування 90%.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджено, що саме виходячи із відсоткового розміру 80% грошової винагороди (заробітної плати) працюючого судді на відповідній посаді позивачці відповідачем і було здійснено перерахунок її довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки ТУ ДСА України в Одеській області від 27.02.2020 вих.№5-575/20.

Після перерахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 склав 90806,40 грн. (113508,00*80%).

З огляду на викладене, здійснений відповідачем перерахунок у повній мірі відповідав нормам чинного законодавства.

Отже, за наслідками апеляційного перегляду цієї справи, судовою колегією встановлено доведеність відповідачем правомірності своїх дій у спірних правовідносинах.

Вимоги позовної заяви та апеляційної скарги при цьому повністю спростовуються викладеним вище.

Підсумовуючи зазначене у сукупності, судова колегія вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , про що вірного висновку дійшов суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Доводи апеляційної скарги є несуттєвими, не спростовують встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції за наслідками розгляду цієї справи, не свідчать про неправильне вирішення справи судом першої інстанції.

Відтак, апеляційна скарга Головного управління ПФУ в Одеській області задоволенню не підлягає.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи сукупність Рішення суду першої інстанції, з огляду на викладене вище, відповідає вимогам ст.242 КАС України.

З огляду наведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак враховуючи положення ч.1 ст.315, ст.316 КАС України колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі №420/3082/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді А.В. Крусян Ю.М. Градовський