Справа № 560/8614/22
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/8614/22 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

08 лютого 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати дії Військової частини НОМЕР_1 протиправними, в частині винесення наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2022 №1078/ОД «Про результати проведення службового розслідування для визначення причин та умов по факту відсутності майна, яке рахується за штаб-сержантом ОСОБА_1 та притягнення до матеріальної відповідальності»;

- визнати недійсним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2022 №1078/ОД «Про результати проведення службового розслідування для визначення причин та умов по факту відсутності майна, яке рахується за штаб-сержантом ОСОБА_1 та притягнення до матеріальної відповідальності».

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.01.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, окрім іншого, апелянт посилається на положення п.1 ч.1 ст.9 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", згідно якого завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок дії непереборної сили. Також посилається на те, що в період з 24.02.2022 по 20.06.2022 на території військової чатсини НОМЕР_1 повітряна тримвога оголошувалася 213 раз, а тому позивач фізично не міг провести перевірку уцілілого майна.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 31.03.2021 по 14.07.2022 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді сержанта з матеріального забезпечення роти охорони та оборони батальйону охорони.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2022 № 1000/АГТ "Про призначення службового розслідування по факту відсутності майна, яке рахується за штаб-сержантом ОСОБА_1 " призначено проведення службового розслідування по факту відсутності майна, яке рахується за штаб-сержантом ОСОБА_1 .

По закінченню службового розслідування складено акт службового розслідування від 13.07.2022 №1697/вн. По змісту акту запропоновано: за порушення вимог абзацу 2, 6 статті 11, 16, абзацу 1 статті 121, абзацу 7 статті 122 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до створення нестачі майна з урахуванням зносу в розмірі 106661,37 грн. штаб - сержанта ОСОБА_1 , сержанта з матеріального забезпечення роти охорони та оборони батальйону охорони, керуючись пунктами 1 та 2 статті 3, підпункту 1 пункту 1 статті 6 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі № 160-ІХ від 03 жовтня 2019 року (зі змінами), притягнути до повної матеріальної відповідальності із стягненням завданої шкоди в порядку передбаченому Законом № 160-IX.

На підставі складеного акту командиром Військової частини НОМЕР_1 винесено наказ від 14.07.2022 №1078/ОД «Про результати проведення службового розслідування для визначення причин та умов по факту відсутності майна, яке рахується за штаб-сержантом ОСОБА_1 та притягнення до матеріальної відповідальності». Пунктом 1 наказу за порушення вимог абзацу 2, 6 статті 11, 16, абзацу 1 статті 121, абзацу 7 статті 122 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до створення нестачі майна з урахуванням зносу в розмірі 106661,37 грн. штаб - сержанта ОСОБА_1 , сержанта з матеріального забезпечення роти охорони та оборони батальйону охорони, керуючись пунктами 1 та 2 статті 3, підпункту 1 пункту 1 статті 6 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі № 160-ІХ від 03 жовтня 2019 року (зі змінами), притягнуто до повної матеріальної відповідальності в розмірі 106661,37 грн. із стягненням завданої шкоди в порядку передбаченому законом.

Не погоджуючись з прийнятим наказом, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач приймаючи наказ командира Військової частини НОМЕР_1 винесено наказ від 14.07.2022 №1078/ОД «Про результати проведення службового розслідування для визначення причин та умов по факту відсутності майна, яке рахується за штаб-сержантом ОСОБА_1 та притягнення до матеріальної відповідальності», діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а отже такий наказ є правомірним.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі по тексту - Закон).

Згідно ст. 2 Закону дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони.

Частиною 1 ст. 3 Закону передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Процедура проведення службового розслідування відносно військовослужбовців передбачена ст. ст. 47, 84 - 88 Дисциплінарного статуту і деталізована нормами Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (затверджений наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 р. № 608; далі за текстом Порядок № 608).

За визначенням п. 2 розділу І Порядку № 608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (п. 7 Порядку № 608).

Відповідно до п. 1 розділу II Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції", а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Розділом III Порядку № 608 визначено порядок проведення службового розслідування.

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення (п. 1 розділу III Порядку № 608).

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування) (п. 3 розділу III Порядку № 608).

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (п. 1 розділу V Порядку № 608).

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 року № 160-IX (далі Закон № 160-IX).

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону № 160-IX матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (п. 5 ст. 1 Закону № 160-IX).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону №160-IX умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону № 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону №160-IX особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Закону України №160-IX розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.

Так, службовим розслідуванням встановлено порушення вимог абзацу 2, 6 статті 11, 16, абзацу 1 статті 121, абзацу 7 статті 122 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до створення нестачі майна речової служби, служби РХБЗ, інженерної служби, служби ТЗП, служби МТЗ, що рахується за сержантом з матеріального забезпечення роти охорони та оборони штаб-сержантом ОСОБА_1 , та комісія щодо прийому - передачі посади сержанта з матеріального забезпечення роти охорони та оборони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 відобразила факт нестачі в Звіряльній відомості №1 від 20 червня 2022 року Речова служба, Звіряльній відомості №2 від 20 червня 2022 року служба РХБЗ, Звіряльній відомості №3 від 20 червня 2022 року Інженерна служба, Звіряльній відомості №4 від 20 червня 2022 року служба ТЗП, Звіряльній відомості №5 від 20 червня 2022 року служба МТЗ. Згідно із вищезгаданими відомостями по речовій службі виявлена нестача 466 одиниць майна на загальну суму 187526,15 грн; по службі РХБЗ виявлена нестача 280 одиниць майна на загальну суму 12602,00 грн; по Інженерній службі виявлена нестача 63 одиниць майна на загальну суму 2630,57 грн; по службі ТЗП виявлена нестача 30 одиниць майна на загальну суму 30,00 грн; по службі МТЗ виявлена нестача 33 одиниць майна на загальну суму 10508,80 грн. Загальна кількість виявленої та встановленої нестачі майна яке рахується за штаб-сержантом ОСОБА_1 становить 872 одиниці на загальну суму 213297,52 грн.

Як зазначено в акті сержант з матеріального забезпечення роти охорони та оборони батальйону охорони військовослужбовець військової служби за контрактом штаб - сержант ОСОБА_1 своїм недбалим ставленням до виконання службових обов`язків, що проявляється в не забезпеченні схоронності майна, а також відсутності з його боку контролю за обліком і фактичною наявністю майна, створив нестачу ввіреного йому майна. Загальна кількість виявленої та встановленої нестачі майна, яке рахується за штаб- сержантом ОСОБА_1 становить 872 одиниці на загальну суму 213297,52 грн. з урахуванням зносу майна 106661,37 грн., чим порушив вимоги статей 11, 16, 121, 122 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Так, згідно ч. ч. 1-2 ст. 8 Закону № 160-IX посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів. У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Відповідач зазначає, що штаб - сержант ОСОБА_1 письмово не повідомляв про втрату зазначеного майна.

З матеріалів справи судом встановлено, що в письмових поясненнях штаб - сержант ОСОБА_1 зазначив, що про виявлену нестачу майна роти охорони та оборони, яке за ним рахується під час прийому-передачі посади сержанта з матеріального забезпечення, дізнався в період з 20.06.2022 по 30.06.2022, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2022 №755/АГТ "Про прийом-передачу посади сержанта з матеріального забезпечення роти охорони та оборони батальйону роти." Також, він пояснив, що закріплене за ним майно станом на момент ракетного обстрілу Військової частини НОМЕР_1 24.02.2022 знаходилось в приміщенні батальйону охорони в кімнаті зберігання майна. Після ракетних ударів 24 лютого 2022 року по території військової частини НОМЕР_1 приміщення батальйону охорони було зруйновано, і все майно роти залишилось без охорони та був до нього вільний доступ, що підтверджує в своєму поясненні командир роти охорони та оборони ОСОБА_2 .

При цьому з письмових пояснень ОСОБА_3 судом встановлено, що штаб - сержант ОСОБА_1 24.02.2022 усно доповів ОСОБА_4 про виявлені ним сліди проникнення сторонніх осіб в приміщення кімнати зберігання майна. Проте, ОСОБА_5 оглядав особисто кімнату зберігання майна зруйнованої будівлі батальйону 25 лютого 2022 року зранку, однак явних слідів проникнення він там не виявив.

Відповідно до абз. 2 та 6 ст. 11 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Згідно ст. 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. 121 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, сержант із матеріального забезпечення роти (батареї), старшина роти (батареї) в мирний і воєнний час відповідає за облік та правильне зберігання стрілецької зброї, боєприпасів до неї, іншого майна роти, зберігання особистих речей військовослужбовців у кімнаті для зберігання майна роти, стан пожежної безпеки приміщень роти і закріпленої за нею території, ведення ротного (корабельного) господарства.

Сержант із матеріального забезпечення (старшина) роти підпорядковується командирові роти, а з питань внутрішньої служби - головному сержантові роти.

Відповідно до ст. 122 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, сержант із матеріального забезпечення (старшина) роти зобов`язаний, зокрема, стежити за наявністю майна роти, щомісячно проводити звірку обліку військового майна роти з обліком служб військової частини та вести облік і звітність.

Позивачем не надано до суду належних доказів того, що він, перебуваючи на посаді сержанта з матеріального забезпечення роти охорони та оборони батальйону охорони в період з 24.02.2022 по 20.06.2022 (момент виявлення та встановлення нестачі військового майна) щомісячно проводив звірку обліку військового майна роти з обліком служб військової частини та вів облік і звітність. Також, позивачем не надано до суду доказів того, що штаб - сержант ОСОБА_1 письмово доповідав командиру (начальнику) про факти завдання шкоди військовому майну протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

Щодо посилання позивача на те, що в період з 24.02.2022 до 20.06.2022 на території військової частини НОМЕР_1 повітряна тривога оголошувалася 213 раз, у зв`язку з чим позивач фізично не міг провести перевірку уцілілого майна, то вірно зазначив суд першої інстанції, що відповідно до загально доступної інформації зазначеної на інтернет-ресурсі Air-alarms.in.ua загальна тривалість повітряних тривог на території Вінницької області протягом 25.02.2022 по 20.06.2022 складала 188,6 год., що складає орієнтовно 8 діб, середня тривалість тривог становила 54 хвилини, найчастіше тривоги оголошувались в період з 18:00 по 00:00. Таким чином, як видно з наведеної інформації, кількість та тривалість повітряних тривог цілком дозволяла позивачу виконати свої обов`язки.

Посилання позивача на неможливість виконати свої обов`язки внаслідок постійних повітряних тривог нічим не підтверджені. Слід зазначити, що військові дії в м.Калинівка, Вінницької області, де розташована військова частина НОМЕР_1 після 24.02.2022 не проводились, територія в окупації не перебувала.

Стосовно доводів апелянта щодо не врахування відповідачем при проведення розслідування положення п.1 ч.1 ст.9 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", згідно якого завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок дії непереборної сили, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач, як на докази дії непереборної сили, посилається на лист від 28.02.2022 за підписом голови Торгово-промислової палати України щодо засвідчення форс-мажорних обставин - військової агресії російської федерації проти України.

Однак, посилання на лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, стосовно засвідчення форс-мажорних обставин, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони стосуються суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких(-го) настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких(-го) стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

При цьому, апелянтом не обґрунтовано, яким чином обставини непереборної сили, про які йдеться у листі Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, перешкоджали позивачу виконати свої обов`язки за посадою, передбачені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України щодо необхідності збереження ввіреного йому майна.

Суд враховує, що під час проведення службового розслідування за фактом втрати військового майна встановлено наявність протиправних дій позивача, завдання прямої дійсної шкоди у зв`язку з власною недбалістю, при наявності можливості запобігти втраті військового майна внаслідок умисних протиправних дій та порушення вимог керівних документів, яким було спричинено безповоротну втрату військового майна, внаслідок чого спричинено матеріальні збитки.

Відповідно до ст. 7 Закону 160-IX розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Таким чином, відповідачем під час проведення службового розслідування за фактом нестачі військового майна надані: довідка про вартісну оцінку завданої шкоди (служба РХБЗ) №151 від 13.07.2022 - залишкова вартість майна, яке підлягає відшкодуванню становить 6280,00 грн.; довідка про вартісну оцінку завданої шкоди (служба РХБЗ) №152 від 13 липня 2022 року - залишкова вартість майна, яке підлягає відшкодуванню становить 33,60 грн; довідка про вартісну оцінку завданої шкоди (інженерна служба) №147 від 13 липня 2022 року - залишкова вартість майна, яке підлягає відшкодуванню становить 1315,29 грн.; довідка про вартісну оцінку завданої шкоди (служба ТЗП) №148 від 13 липня 2022 року - залишкова вартість майна, яке підлягає відшкодуванню становить 15,00 грн; довідка про вартісну оцінку завданої шкоди (служба МТЗ) №150 від 13 липня 2022 року - залишкова вартість майна, яке підлягає відшкодуванню становить 5254,40 грн.

Відповідно до п. п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Як передбачено ст. ст. 26, ст. 27 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Так, в ході службового розслідування було встановлено факт нестачі військового майна, за збереження яких відповідальною особою був ОСОБА_1 .

Щодо посилання апелянта на постанову про закриття кримінального провадження №0000094 від 09.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.413 КК України, колегія суддів зазначає, що факт прийняття такої постанови та обставини, встановлені слідчим, не спростовують наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до інших видів відповідальності - адміністративної, матеріальної, дисциплінарної. Висновки, зроблені слідчим у зазначеній постанові не мають для суду преюдиційного значення.

Разом з тим, службовим розслідуванням за наслідками якого позивача притягнено до матеріальної відповідальності, встановлено вину у допущені нестачі майна, та перелік службових обов`язків, які він мав виконувати відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, як у мирний час, так і у воєнний.

Враховуючи наведене та виходячи з обставин справи, підтверджених наявними у ній доказами, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач приймаючи наказ командира Військової частини НОМЕР_1 винесено наказ від 14.07.2022 №1078/ОД «Про результати проведення службового розслідування для визначення причин та умов по факту відсутності майна, яке рахується за штаб-сержантом ОСОБА_1 та притягнення до матеріальної відповідальності», діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а отже такий наказ є правомірним.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, щодо задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.