Справа № 140/397/22
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/397/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , позивач) звернулась з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення суми завданої державі невідшкодованої шкоди у розмірі 87 425,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 10.06.2020 по 06.07.2020 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2020 №253 «Про організацію проведення планової перевірки господарської діяльності у військовій частині в 2020 році» у військовій частині проводилась перевірка господарської діяльності у частині станом на 01.07.2020. В ході проведення перевірки господарської діяльності служби зв`язку військової частини НОМЕР_1 (Акт перевірки від 25.06.2020 №3219) було виявлено розкомплектованість блоків радіостанції Р-140.05 та відсутність радіоприймача Р-326 із комплекту радіостанції Р-140.05.

По даному факту наказом командиром військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2020 року №331 було призначено службове розслідування, яке було оформлено актом проведення службового розслідування від 17.07.2020 року та видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2020 року №377 «Про результати службового розслідування за фактом відсутності радіоприймача Р-326 та розукомплектування радіоприймача Р-155П», за результатами, якого було встановлено, що нестача майна служби зв`язку в роті глибинної розвідки військової частини НОМЕР_1 була допущена начальником радіостанції роти глибинної розвідки військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_1 .

Колишній військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 відповідач, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.08.2020 №174 виключений зі списку особового складу військової, частини з підстав його звільнення з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 19.06.2020 №28-РС.

15.03.2019 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №32-РС відповідача було призначено на посаду начальника радіостанції роти глибинної розвідки, згідно рапорту, написаного відповідачем 20.03.2019 посаду та справи начальника радіостанції роти глибинної розвідки він прийняв та приступив до виконання службових обов`язків та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.03.2019 №60 відповідач з 20.03.2019 справи та посаду начальника радіостанції роти глибинної розвідки прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою.

В ході проведення службового розслідування було складено відомість визначення залишкової вартості військового майна служби зв`язку на 03.07.2020 затверджена командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 та довідка про вартісну оцінку завданої шкоди відповідно до яких вартість шкоди завданої державі внаслідок нестачі майна служби зв`язку складає: радіоприймач Р-155 П в кількості 1 к-т., сума до утримання 107 332,56 грн; радіоприймач Р-326 в кількості 1 к-т., сума до утримання 15 170,54 грн; всього на суму 122 503,10 грн.

Пунктом 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2020 №377 «Про результати службового розслідування за фактом відсутності радіоприймача Р-326 та розукомплектування радіоприймача Р-155П», командира роти глибинної розвідки військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_3 , притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності згідно Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-ІХ на суму у розмірі 32 955,00 грн.

Таким чином, умовами та причинами, що сприяли заподіянню шкоди стали ненадійне збереження закріпленої техніки та майна, неналежне виконання службових обов`язків та особиста безвідповідальність старшого солдата ОСОБА_1 , внаслідок чого була заподіяна пряма дійсна шкода Державі на загальну суму 89 548,10 грн.

Також слід зазначити, що на момент виключення відповідача зі списків особового складу військової частини та остаточного розрахунку у зв`язку із звільненням 10.08.2020, на відшкодування наведеної заборгованості з грошового забезпечення відповідача було утримано 2 123,00 грн. Таким чином, залишок невідшкодованої відповідачем суми збитків складає 87 425,10 грн.

З метою досудового врегулювання спору Військовою частиною НОМЕР_1 була направлена претензія за №2330 від 24.12.2021 на адресу проживання відповідача, однак відповідь надана не була. Відтак заподіяна шкода повинна бути стягнена.

Ухвалою суду від 09.01.2022 дану справу було прийнято до свого провадження суддею, відповідно до приписів статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12.03.2022 з ініціативи суду зупинено провадження у даній справі до моменту припинення на території України воєнного стану.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 клопотання позивача про поновлення провадження у справі задоволено, провадження у даній справі поновлено.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що у період з 10.06.2020 по 06.07.2020 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2020 №253 «Про організацію проведення планової перевірки господарської діяльності у військовій частині в 2020 році» у військовій частині проводилась перевірка господарської діяльності у частині станом на 01.07.2020. В ході проведення перевірки господарської діяльності служби зв`язку військової частини НОМЕР_1 (Акт перевірки від 25.06.2020 №3219) було виявлено розкомплектованість блоків радіостанції Р-140.05 та відсутність радіоприймача Р-326 із комплекту радіостанції Р-140.05.

По даному факту наказом командиром військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2020 року №331 було призначено службове розслідування, яке було оформлено актом проведення службового розслідування від 17.07.2020 року та видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2020 року №377 «Про результати службового розслідування за фактом відсутності радіоприймача Р-326 та розукомплектування радіоприймача Р-155П», за результатами, якого було встановлено, що нестача майна служби зв`язку в роті глибинної розвідки військової частини НОМЕР_1 була допущена начальником радіостанції роти глибинної розвідки військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_1 .

Колишній військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 відповідач, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.08.2020 №174 виключений зі списку особового складу військової, частини з підстав його звільнення з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 19.06.2020 №28-РС.

15.03.2019 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №32-РС відповідача було призначено на посаду начальника радіостанції роти глибинної розвідки, згідно рапорту, написаного відповідачем 20.03.2019 посаду та справи начальника радіостанції роти глибинної розвідки він прийняв та приступив до виконання службових обов`язків та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.03.2019 №60 відповідач з 20.03.2019 справи та посаду начальника радіостанції роти глибинної розвідки прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою.

В ході проведення службового розслідування було складено відомість визначення залишкової вартості військового майна служби зв`язку на 03.07.2020 затверджена командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 та довідка про вартісну оцінку завданої шкоди відповідно до яких вартість шкоди завданої державі внаслідок нестачі майна служби зв`язку складає: радіоприймач Р-155 П в кількості 1 к-т., сума до утримання 107 332,56 грн; радіоприймач Р-326 в кількості 1 к-т., сума до утримання 15 170,54 грн; всього на суму 122 503,10 грн.

Пунктом 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2020 №377 «Про результати службового розслідування за фактом відсутності радіоприймача Р-326 та розукомплектування радіоприймача Р-155П», командира роти глибинної розвідки військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_3 , притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності згідно Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-ІХ на суму у розмірі 32 955,00 грн.

Крім того, на момент виключення відповідача зі списків особового складу військової частини та остаточного розрахунку у зв`язку із звільненням 10.08.2020, на відшкодування наведеної заборгованості з грошового забезпечення відповідача було утримано 2 123,00 грн. Таким чином, залишок невідшкодованої відповідачем суми збитків складає 87 425,10 грн.

З метою досудового врегулювання спору Військовою частиною НОМЕР_1 була направлена претензія за №2330 від 24.12.2021 на адресу проживання відповідача, однак відповідь надана не була.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України від 21.09.1999 № 1075-XIV (далі - Закон № 1075-XIV) військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 1075-XIV Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 № 548-ХІV (далі - Статут).

Згідно із статтею 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають і права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

За приписами статей 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Відповідно до статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.

Суд встановив, що старшого солдата Горгуна відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 призначено на посаду начальника радіостанції роти глибинної розвідки з 20.03.2019 та справи і посаду начальника радіостанції роти глибинної розвідки прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.08.2020 року № 174 виключений зі списку особового складу військової, частини з підстав його звільнення з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 19.06.2020 року № 28-РС.

Наказом Міноборони від 29.06.2016 № 232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (далі Інструкція), якою визначено завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори.

Відповідно до пункту 4 розділу III Інструкції, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Згідно з пунктом 29 розділу V Інструкції, під час звільнення з військової служби в особливий період у запас або відставку військовослужбовці вибувають з тим речовим майном, яке знаходилось у них у носінні. Речі, які ними не були отримані з будь-яких причин за період служби, під час звільнення не видаються. Інвентарні речі здаються на речовий склад військової частини. На майно, яке вибуває зі звільненими, виписується атестат. Предмети речового майна переходять у їх власність.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон № 160-ІХ.

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (пункт 5 статті 1 Закону № 160-ІХ).

Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Відповідно до статті 12 Закону № 160-ІХ у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Наявними у справі доказами підтверджується, що загальна сума прямої дійсної шкоди, завданої державі солдатом ОСОБА_1 внаслідок нестачі майна служби зв`язку, що входило до його службових обов`язків в розмірі 87 425,10 грн. При цьому, відповідач доказів добровільної сплати зазначених коштів до суду не подав.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у суду відсутні.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) суму завданої державі невідшкодованої шкоди у розмірі 87 425 (вісімдесят сім тисяч чотириста двадцять п`ять) гривень 10 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.А. Волдінер