Справа № 140/36313/23
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/36313/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (далі військова частина НОМЕР_1 , відповідач) з наступними позовними вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати Рішення №2615 про відмову в перетинанні Державного кордону України від 04.12.2023 на виїзд з України;

2) зобов`язати забезпечити вільний перетин позивачем за паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 13.12.2023, орган що видав 8018, за умови відсутності законних підстав для відмови в перетині державного кордону;

3) зобов`язати повернути паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 07.07.2023, орган, що видав 8037.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, 04.12.2023 начальником кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , в присутності старшого сержанта ОСОБА_2 , старшого сержанта ОСОБА_3 , відповідно до ч.3 статті 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», 04.12.2023 здійснено вилучення поданого на прикордонний контроль документа: паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 07.07.2023, орган, що видав 8037, на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа складено акт вилучення документа.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача від 05.12.2023 листом №23/11052-23вх.-174 від 08.12.2023 відповідач повідомив про причини вилучення паспортного документу та надав висновок про результати поглибленої перевірки, у відповідності до якого спеціалістом з поглибленої перевірки документів складено висновок за результатами здійснення поглибленої перевірки документа. У висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданого 07.07.2023 року на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказано, наявні сумніви щодо дійсності паспортного документу.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що надані позивачем при перетині державного кордону документи та зазначені обставини не давали підстав, для прийняття правового рішення про надання дозволу на перетин державного кордону України зазначеним вище громадянином, уповноваженими посадовим особам, які здійснюють прикордонний контроль у пунктах пропуску через державний кордон України.

Стосовно правомірності рішення №2615 від 04.12.2023 представник відповідача зазначила, що відхиляє доводи представника позивача щодо неправомірності акту вилучення документу та його невідповідності наказу МВС №311 від 13.04.2018 «Про затвердження зразків документів, необхідних для вилучення, тимчасового вилучення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, та журналу їх обліку», оскільки акт про вилучення документу є окремим рішенням суб`єкта владних повноважень, а вирішення питання щодо його правомірності не є предметом даної справи.

Підсумовуючи наведене вище, під час проходження позивачем прикордонного контролю, в останнього був відсутній дійсний паспортний документ та не надано жодного документу, який підтверджує його статус військовозобов`язаної особи, яка не підлягає призову на військову службу під час мобілізації та має право на виїзд з України.

Згідно відомостей викладених в позовній заяві у позивача наявні 3 паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що суперечить нормам відповідно до п. 3 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою КМУ №152 від 07.05.2014 громадянин України не може мати більше двох паспортів для виїзду за кордон, крім того, виявлено паспорт громадянина Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії № НОМЕР_4 , виданий 12.07.2023, орган видачі НМРО, який був вилучений 04.12.2023 уповноваженими службовими особами НОМЕР_5 прикордонного Волинського загону в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Ягодин», що є предметом спору в справі №320/807/24, стороною якої 6 прикордонний Волинський загін.

Представник відповідача зауважила, що надання дозволу на перетин кордону належить до виключної компетенції відповідача, а відтак суд не повноважний перебирати на себе функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язувати його невідкладно приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу. Окремо зазначила, що паспорт НОМЕР_2 виданий 13.12.2023, орган що видав 8018 та №224549, виданий 07.07.2023, орган, що видав 8037, згідно інформації з бази даних ДМС України, станом на день подання відзиву, визнаний недійсним.

З врахуванням наведеного, просила відмовити у задоволенні адміністративного позову.

15.01.2024 у відповіді на відзив позивач зазначив, що до позовної заяви було надано інформацію розміщену на сайті Державної міграційної служби в період з 04.12.2023 року до 13.12.2023 року, тобто період до отримання нового паспортного документа, замість вилучення попереднього, яка свідчить про дійсність паспортного документу.

Щодо наявності трьох дійсних паспортів громадянина України для виїзду за кордон позивач стверджує, що відповідності до вимог чинного законодавства позивач мав два паспорти громадянина України для виїзду за кордон. Після вилучення двох паспортів 02.12.2023 та 04.12.2023 року він звернувся до органів Державної міграційної служби України за отриманням нового паспорту для виїзду громадянина України за кордон. Отже у нього не було трьох дійсних паспортів і це підтверджується матеріалами справи. Також, позивач вказав, що після отримання громадянства Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії він 23.01.2018 подав подання про припинення громадянства України внаслідок його втрати, згідно із пунктом 1 частини дорогої статті 19 Закону України «Про громадянство України» (далі-Закон) у зв`язку з добровільним набуттям ним громадянства іншої держави, однак, по незалежним від позивача обставинам громадянство України не припинено.

Однією із позовних вимог позивача було зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повернути ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 07.07.2023 року, орган що видав 8037. Відповідач вважає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню, позивач погоджується з даною позицією відповідача, тому що паспорт громадянина серії НОМЕР_3 , виданий 07.07.2023 року, орган що видав 8037, є недійсним.

З урахуванням доводів викладених у відповіді на відзив, позивач 15.01.2024 подав заяву про зміну предмету позову у якій виклав наступні позовні вимоги:

1) визнати протиправними та скасувати рішення №2615, про відмову в перетинанні державного кордону України військової частини НОМЕР_1 , від 04.12.2023 року на виїзд з України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

2) визнати протиправним та скасувати акт про вилучення документу від 04.12.2023, паспорт громадянина України виданого на ім?я ОСОБА_1 для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданого 07.07.2023 року, орган, що видав 8037.

3) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 прикордонний загін Державної прикордонної служби України, забезпечити вільний перетин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за паспортом громадянина України для виїзду за кордон або за паспортом громадянина Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, за умови відсутності законних підстав для відмови в перетині державного кордону.

20.01.2024 представник позивача надала заперечення на відповідь на відзив у якому зазначила, що представник позивача наводить спростування, щодо доказів відповідача, зокрема, що скріншоти «відомості з бази даних ДМС України щодо паспорту серії НОМЕР_3 » та «відомості з бази даних ДМС України щодо паспорту серії НОМЕР_6 » були зроблені 12.01.2024 станом на день подання відзиву на позовну заяву, та зазначає що дані паспорти були дійсними і лише після отримання нового паспорту серії НОМЕР_2 , (який також визнаний недійсним (відомості з бази даних ДМС України долучені відповідачем) були визнані недійсними.

З урахуванням даних аргументів варто зазначити, що інформація з бази даних ДМС України щодо паспорту серії НОМЕР_3 та паспорту серії НОМЕР_6 були отримані представником позивача не в день подання позовної заяви (дата отримання відомостей 07.12.2023, дата подання позовної заяви 22.12.2023), що ставить під сумнів їхню актуальність. Поряд з тим, матеріали адміністративної справи не містять належних доказів, окрім суб`єктивних доводів представника позивача, що паспортні документи позивача виїзду за кордон, були визнані недійсними саме через отримання нового паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

25.01.2024 військовою частиною НОМЕР_1 надіслано до суду додаткові пояснення, у якому представник відповідача позовну вимогу щодо скасування акту вилучення паспортного документу від 04.12.23 не визнала, посилаючись на те, що виконуючи покладені законом обов`язки, уповноваженою службовою особою, під час здійснення прикордонного контролю було здійснено перевірку паспорту для виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 07.07.2023 орган, що видав 8037 за допомогою технічних засобів контролю, в результаті чого встановлено, що машинозчитувальна зона паспорту не зчитувалася. В подальшому паспорт було вилучено та направлено на поглиблену перевірку.

Відтак, уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України діяли в межах та у спосіб, що визначений Законами та Конституцією України, виконуючи в повному обсязі, покладені на Державну прикордонну службу України, завдання та обов`язки, а процедура вилучення паспортного документу була вчинена відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 04.12.2023 начальником кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , в присутності старшого сержанта ОСОБА_2 , старшого сержанта Юрія Лонюка на підставі ч.3 статті 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», 04.12.2023 здійснено вилучення поданого на прикордонний контроль документа: паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 07.07.2023, орган, що видав 8037, на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа складено акт вилучення документа.

04.12.2023 рішенням №2615 про відмову в перетинанні державного кордону України згідно із вимогами статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль» начальником кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 було відмовлено у виїзді з України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, наданого на прикордонний контроль паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданого 07.07.2023 року, орган, що видав 8037, з причин відсутності дійсного паспортного документу, який дає право перетину державного кордону, у зв`язку з вилученням зазначеного вище паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача від 05.12.2023 листом №23/11052-23вх.-174 від 08.12.2023 відповідач повідомив про причини вилучення паспортного документу та надав висновок про результати поглибленої перевірки, у відповідності до якого спеціалістом з поглибленої перевірки документів складено висновок за результатами здійснення поглибленої перевірки документа. У висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданого 07.07.2023 року на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказано, наявні сумніви щодо дійсності паспортного документу.

Вважає дії прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_7 є неправомірними та жодних підстав для вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон не було, так само і для надання відмови в перетині державного кордону.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Зазначене кореспондується також з положеннями ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 №3857-XII (далі Закон №3857). При цьому вказаною статтею також передбачено, що на громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Воєнний стан в розумінні положень ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, зокрема, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Отже, право особи на вільний перетин державного кордону України, згідно з положеннями Конституції України та законодавчих норм, може бути обмежено в умовах воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено.

П. 3 вказаного вище указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543).

Положеннями ст. 2 вказаного законодавчого акту визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, які передбачають, серед іншого, з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів та визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII, на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років.

Відповідно до вимог ст. ст. 6, 10, 27, 28 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, який виконує завдання щодо забезпечення недоторканості державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) зоні, є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону. Однією із функцій Держприкордонслужби, відповідно до чинного законодавства, є здійснення прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб.

Аналізуючи наведене в ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прикордонний контроль» №1710-VI від 05.11.2009 ( далі - Закон №1710-VI) поняття прикордонного контроль. «Прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів» слід зазначити, що саме посадові особи здійснюють необхідні дії і заходи, спрямовані на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами. В частині пропуску осіб через Державний кордон України до таких заходів слід віднести: здійснення перевірки наявності та достовірності документів, визначених нормативно-правовими актами, в особи, а також встановлення підстав для перетину кордону та їх відповідність вимогам чинного законодавства.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України від 05 листопада 2009 року №1710-VI «Про прикордонний контроль» (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення). Відповідно до абзацу першого частини 3 статті 6 Закону №1710 пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні. Прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем (частина 4 статті 6 Закону №1710).

Частиною 1 статті 14 Закону №1710 передбачено, що іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови.

Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт. Форма рішення про відмову у перетинанні державного кордону встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону (частина 2 статті 14 Закону №1710).

Згідно із ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу уповноваженим посадовим особам Державної прикордонної служби України, які відповідно до своїх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на ДПСУ завдань, надається право перевіряти в осіб, які прямують через державний кордон України, документи на право в`їзду в Україну або виїзду з України, робити в них відповідні відмітки і у випадках, передбачених законодавством, тимчасово їх затримувати або вилучати. Шляхом опитування осіб з`ясовувати підстави перетинання державного кордону України, не пропускати через державний кордон України осіб без дійсних документів на право перетинання кордону, осіб, які надали завідомо неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів або постановою державного виконавця не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про прикордонний контроль» паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон. Уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України з урахуванням результатів оцінки ризиків можуть проводити перевірку підтверджуючих документів та повторну перевірку документів осіб, які перетинають державний кордон.

Рішенням №2615 від 04.12.2023 начальника кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » лейтенанта ОСОБА_6 , ОСОБА_1 відмовлено у перетинанні державного кордону в зв`язку із відсутністю в останнього дійсного паспортного документу, який надає право на перетин державного кордону.

Дана відмова спричинена тим, що 04.12.2023 начальником кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_7 на підставі ч.3 статті 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України» здійснено вилучення поданого на прикордонний контроль документа: паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 07.07.2023 року, орган, що видав 8037, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . За результатами здійснення поглибленої перевірки документа складено акт вилучення документа.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Суди в своїх рішеннях неодноразово зазначали, що зміна форми та текстового наповнення рішення суб`єкта владних повноважень не змінює змісту такого рішення.

Оскаржуваний акт містить всі необхідні та визначені реквізити документу, а відтак, суд вважає, що підстави для скасування акту від 04.12.2023 про вилучення паспорту громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданого 07.07.2023 року, орган, що видав 8037 відсутні, так як відповідач вчиняв дії в межах покладених на нього зобов`язань для забезпечення дотримання чинного законодавства.

Також слід зазначити, що визнання протиправним та скасування акту про вилучення документа не буде тягнути для відповідача будь-яких правових наслідків, враховуючи те, що паспорт громадянина України виданого для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 є недійсним.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення №2615 про відмову в перетинанні Державного кордону України від 04.12.2023, суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 07.05.2014 №152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон» пункт 89 передбачає у разі подання заявником для оформлення паспорта для виїзду за кордон у зв`язку з його втратою або викраденням такий паспорт визнається недійсним з дня подання заяви-анкети.

З матеріалів справи вбачається, а саме з інформації, наявної в базі даних ДМС України, щодо статусу паспортів громадянина України для виїзду за кордон, виданих на ім?я ОСОБА_1 паспорти серія НОМЕР_3 та серія НОМЕР_6 . Згідно отриманої інформації дані паспорти визнано недійсними (а.с. 78,79).

Позивач стверджує, що дані паспорти були визнані недійсними після звернення із заявою до органів Державної міграційної служби України для видачі нового паспорту громадянина України для виїзду за кордон, після чого йому видали паспорт серії НОМЕР_7 від 13.12.2023, орган що видав 8018.

Однак, матеріали адміністративної справи не містять належних доказів, які би підтверджували, що паспортні документи позивача були визнані недійсними саме через отримання нового паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Проте, з інформації, наявної в базі даних ДМС України, щодо статусу паспортів громадянина України для виїзду за кордон, виданих на ім`я ОСОБА_1 паспорт серія НОМЕР_2 визнано недійсним, що ставить під сумів доводи позивача, що паспорти серія НОМЕР_3 та серія НОМЕР_6 визнані недійсними саме таким шляхом.

Враховуючи те, що рішення №2615 від 04.12.2023 начальника кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » лейтенанта ОСОБА_6 винесено у зв`язку із складенням акту вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 07.07.2023, орган, що видав 8037, який в результаті визнано недійсним, суд вважає, що підстави для скасування рішення №2615 від 04.12.2023 відсутні.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, забезпечити вільний перетин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за паспортом громадянина України для виїзду за кордон або за паспортом громадянина Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, суд зазначає, що відповідач рішенням №2615 від 04.12.2023 відмовив у перетині кордону з причин відсутності дійсного паспортного документу, який дає право перетину державного кордону, у зв`язку з вилученням паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 . Отже, порушення прав щодо перетину кордону за іншим паспортом громадянина України для виїзду за кордон або за паспортом громадянина Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії на момент розгляду справи відсутні.

У такому випадку відсутні підстави вважати, що права позивача будуть порушені при перетині кордону позивачем за іншим паспортом громадянина України для виїзду за кордон, або за паспортом громадянина Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, то питання щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, забезпечити вільний перетин ОСОБА_1 є передчасним, тому дана вимога задоволенню не підлягає.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 139, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ).

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 )

Суддя В.В. Дмитрук