Справа № 360/990/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року справа №360/990/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Варбана Олександра Валентиновича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року (повне судове рішення складено 31 жовтня 2023 року) у справі № 360/990/23 (суддя в І інстанції Кисіль С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Варбан О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі ГУ ПФУ у Київській області), в якому представник позивача, після уточнення позовних вимог, просив:

- визнати неправомірним і скасувати рішення ГУ ПФУ у Київській області від 10 серпня 2023 року № про відмову в призначені позивачу дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області призначити позивачу дострокову пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) з 16 травня 2023 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, та у зв`язку з досягненням пенсійного віку (50 років) 03 серпня 2023 року подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) заяву про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV.

До заяви про призначення дострокової пенсії за віком позивачем були подані наступні документи, які передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зокрема: свідоцтво про народження дитини ОСОБА_2 , серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів громадянського стаду м. Лисичанська від 06 листопада 1996 року; виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12-ААА № 124643, видана на дитину ОСОБА_2 про визнання її дитиною з інвалідністю ІІІ групи з дитинства; виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10-ААВ № 635957, видана на дитину ОСОБА_2 про визнання її дитиною з інвалідністю ІІІ групи з дитинства; виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12-ААА № 678761, видана на дитину ОСОБА_2 про визнання її дитиною з інвалідністю ІІІ групи з дитинства; медичний висновок від 09 вересня 2003 року № 40 на дитину інваліда з дитинства у віці до 16 років; медичний висновок від 01 вересня 2005 року № 74 на дитину інваліда з дитинства у віці до 18 років; медичний висновок від 24 вересня 2007 року № 62 на дитину інваліда з дитинства у віці до 18 років; медичний висновок від 02 вересня 2009 року № 61 на дитину інваліда з дитинства у віці до 18 років; медичний висновок від 01 вересня 2011 року № 56 на дитину інваліда з дитинства у віці до 18 років; медичний висновок від 29 червня 2013 року № 43 на дитину інваліда з дитинства у віці до 18 років; довідка від 02 серпня 2023 року № 430/7, видана Комунальним некомерційним підприємством Лисичанської міської ради Луганської області «Центр первинної Медико-санітарної допомоги №1».

Заява за принципом екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ у Київській області.

10 серпня 2023 року ГУ ПФУ у Київській області було прийнято рішення № про відмову в призначенні позивачу дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV. Вказане рішення мотивовано тим, що позивачем не надано документів про те, що дитина є інвалідом з дитинства. При цьому відповідач вказує, що позивачем надано висновок Лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю з дитинства до досягнення 6-річного віку.

Відповідач визнає, що позивач має страховий стаж 32 роки 10 місяців 22 дні (при необхідних 15 років) і на момент звернення досягла 50 років.

На думку представника позивача, позивач має право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, оскільки це право підтверджено свідоцтвом про народження, виписками МСЕК, лікарськими висновками та довідкою про те, що дитина мала показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення 6-ти річного віку, а також досягла 50 років та має більше 15 років страхового стажу, що підтверджено паспортом і трудовою книжкою.

Таким чином, оскаржуване рішення про відмову в призначені позивачу дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV є неправомірним, порушує конституційні права позивача, передбачені статтями 19, 46 Конституції України, прийнято із порушенням норм матеріального права, передбаченого Законами № 1058-IV, «Про пенсійне забезпечення», та підлягає скасуванню.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також не відповідає встановленим правовим позиціям, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 330/2181/16-а та постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2020 року у справі № 510/475/17, оскільки висновок ЛКК є не єдиним документом якій підтверджує дату настання інвалідності та виховання матір`ю дитини інваліда з дитинства до 6-ти річного віку. Більш того зауважує, що позивач зареєстрована в м. Лисичанську Луганської області, дитина проходила лікування та перебувала на обліку в м. Лисичанську, який зараз тимчасово окупований.

Лікарсько-консультативна комісія та МСЕК м. Лисичанська на теперішній час свої повноваження не здійснюють, та документів не видають.

На теперішній час єдина лікарня яка працює є Комунальне некомерційне підприємство Лисичанської міської Ради Луганської області «Центр первинної Медико-санітарної допомоги №1», де власне і перебувала на обліку моя донька.

Також зазначає про обрання ефективного способу захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є особою з інвалідність з дитинства, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стаду м. Лисичанська від 06 листопада 1996 року, свідоцтвом про шлюб (повторно) серії НОМЕР_3 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області від 23 листопада 2017 року.

Позивач звернулася до Пенсійного органу із заявою від 03 серпня 2023 року, яка зареєстрована 03 серпня 2023 року за № 12164, про призначення пенсії за віком на підставі пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV.

До заяви про призначення дострокової пенсії за віком позивачем були додані наступні документи: свідоцтво про народження дитини ОСОБА_2 , серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів громадянського стаду м. Лисичанська від 06 листопада 1996 року; виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12-ААА № 124643, видана на дитину ОСОБА_2 про визнання її дитиною з інвалідністю ІІІ групи з дитинства; виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10-ААВ № 635957, видана на дитину ОСОБА_2 про визнання її дитиною з інвалідністю ІІІ групи з дитинства; виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12-ААА № 678761, видана на дитину ОСОБА_2 про визнання її дитиною з інвалідністю ІІІ групи з дитинства; медичний висновок від 09 вересня 2003 року № 40 на дитину інваліда з дитинства у віці до 16 років; медичний висновок від 01 вересня 2005 року № 74 на дитину інваліда з дитинства у віці до 18 років; медичний висновок від 24 вересня 2007 року № 62 на дитину інваліда з дитинства у віці до 18 років; медичний висновок від 02 вересня 2009 року № 61 на дитину інваліда з дитинства у віці до 18 років; медичний висновок від 01 вересня 2011 року № 56 на дитину інваліда з дитинства у віці до 18 років; медичний висновок від 29 червня 2013 року № 43 на дитину інваліда з дитинства у віці до 18 років; довідка Комунального некомерційного підприємства Лисичанської міської ради Луганської області «Центр первинної Медико-санітарної допомоги №1» від 02 серпня 2023 року № 430/7.

Рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 10 серпня 2023 року № позивачу за заявою від 03 серпня 2023 року відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, оскільки відсутні документи про визнання дитини заявниці особою з інвалідністю з дитинства.

В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що позивач має страховий стажу 32 роки 10 місяців 22 дні та на момент звернення досягла 50 років. Разом з тим, позивачем не надані документи про те, що дитина є інвалідом з дитинства.

Відповідно до виписок з Актів огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10-ААВ № 635957 від 21 січня 2015 року, серії 12-ААА № 124643 від 27 січня 2016 року, серії 12-ААА № 678761 від 22 березня 2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є інвалідом з дитинства та їй встановлено ІІІ групу інвалідності з 21 жовтня 2014 року.

Згідно з медичними висновками від 01 вересня 2005 року № 74, від 24 вересня 2007 року № 62, від 02 вересня 2009 року № 61, від 01 вересня 2011 року № 56, від 29 червня 2013 року № 43 наявне у дочки позивача ОСОБА_2 захворювання (паталогічний стан) відповідає Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років (з урахуванням листа Міністерства охорони здоров`я України від 01 лютого 2005 року № 4.03-12/141 інвалідність продовжено до 18-ти років), затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики в Україні, Міністерства фінансів України від 08 листопада 2001 року № 454/471/516

У довідці Комунального некомерційного підприємства Лисичанської міської ради Луганської області «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» від 02 серпня 2023 року № 430/7 зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Згідно з інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії (форма РС-право), та з записами у трудовій книжці від 08 жовтня 1991 року серії НОМЕР_4 страховий стаж ОСОБА_1 (для розрахунку права на дострокову пенсію за віком) складає 27 років 05 місяців 01 день (при необхідних 15 років).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

У частині другій статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 18 років.

Отже, право на дострокову пенсію за віком мають матері, які виховали інвалідів з дитинства до шестирічного віку (після досягнення матір`ю 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу).

За змістом наведеної норми однією з обов`язкових умов для призначення дострокової пенсії за віком є виховання до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства.

Загальний підхід до змістовного наповнення поняття «особа з інвалідністю» на момент виникнення спірних відносин установлювався в статті 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», а також у статті 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні». Зокрема, такий статус могла мати особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, унаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Відповідно до абзацу 3 статті 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» дитина з інвалідністю це особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Визначення терміну «інвалід з дитинства» не міститься ані в Законі України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», ані в Законі України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю».

При цьому за змістом абзацу 2 пункту 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, інвалідність з дитинства розглядається як причина інвалідності. Згідно з пунктом 14 цього Положення причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, установлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до вісімнадцятирічного віку.

Зі змісту пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-ІV вбачається, що пільга, пов`язана зі зменшенням жінкам пільгового віку та страхового стажу, установлювалася лише тим матерям інвалідів з дитинства та дітей інвалідів до 18 років, які виховували їх за підтвердженого стану інвалідності на момент досягнення дитиною 6 років.

Отже, для призначення пенсії на підставі Закону № 1058-ІV має значення не факт установлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, оскільки виховання дитини-інваліда у віці до 6 років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Непрямим підтвердженням цього є встановлена частиною 6 статті 179 Кодексу законів про працю України можливість надання жінці в обов`язковому порядку відпустки без збереження заробітної плати у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку. Натомість, за відсутності медичних показань до догляду за дитиною жінка не матиме можливості перебувати у такій відпустці і має прийняти рішення про вихід на роботу або припинення трудових відносин з роботодавцем.

Відповідно до частини 12 статті 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджується Кабінетом Міністрів України. Серед повноважень лікарсько-консультативних комісій, визначених Положенням про лікарсько-консультативну комісію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 року № 917, визначено надання висновку, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1, яка чинна з 16 березня 2021 року, далі Порядок № 22-1) в абзаці одинадцятому підпункту 5 пункту 2.1 установлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону).

Пунктами 2.17, 2.18 Порядку № 22-1 визначено, що при призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Тобто такий висновок дає можливість опосередковано підтвердити факт догляду матері за дитиною, яка мала право на отримання статусу дитини-інваліда до досягнення шестирічного віку, як це передбачено положеннями Закону № 1058-ІV.

З указаного вбачається, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 330/2181/16-а та постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2020 року у справі № 510/475/17.

Судами установлено та вбачається із матеріалів справи, що позивач, ОСОБА_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно з випискою з Акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10-ААВ № 635957 від 21 січня 2015 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено третю групу інвалідності з дитинства з 21 жовтня 2014 року, тобто у віці 18 років.

Слід звернути увагу, що умовою для призначення позивачу пенсії згідно з пунктом 3 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV є надання нею при зверненні до пенсійного органу висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що її дочка ОСОБА_2 мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку. При цьому, довідка Комунального некомерційного підприємства Лисичанської міської ради Луганської області «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» не може підтверджувати ці обставини, оскільки, як вже було зазначено вище, таким документом згідно з чинного законодавства є саме висновок лікарсько-консультаційної комісії.

Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, ГУ ПФУ у Київській області виходило із відсутності документів про визнання дитини заявниці особою з інвалідністю з дитинства. Разом з тим, у рішенні від 10 серпня 2023 року № відповідач зазначив, що у разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Враховуючи, що подані позивачем медичні документи не містять належних доказів, що її дочка до шести років мала захворювання, та які підтверджують настання інвалідності у дитини до шестирічного віку, зокрема, відповідний висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина позивача мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Тому колегія суддів, ураховуючи те, що визначальним для призначення дострокової пенсії по досягненню 50-річного віку є саме час встановлення інвалідності такої дитини, а саме до шестирічного віку, або ж наявність висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що така дитина мала дійсні медичні показання для визнання її дитиною з дитинства до досягнення вказаного віку, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач правомірно відмовив позивачеві у призначенні такої пенсії, як особі, яка не відповідає законодавчо встановленим вимогам.

Слід звернути увагу позивача, що вона не позбавлена права повторно звернутися до пенсійного органу щодо призначення дострокової пенсії за віком, як матері дитини інваліда з дитинства, із висновком лікарсько-консультаційної комісії, що її дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Щодо посилання апелянта на те, що Лікарсько-консультативна комісія та МСЕК м. Лисичанська на теперішній час свої повноваження не здійснюють, та документів не видають, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано доказів неможливості звернення до уповноваженого органу на підконтрольній Україні території.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першої статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Згідно з статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах цієї адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, довів суду правомірність оскаржених дій, місцевий суд дійшов вірного висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Варбана Олександра Валентиновича залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі № 360/990/23 залишити без змін.

Повне судове рішення 08 лютого 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук