Справа № 380/3414/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 380/3414/23 пров. № А/857/17533/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

з участю секретаря Кардаш В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Коростильова В.А.,

представника відповідача Рибака Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

суддя в 1-й інстанції Костецький Н.В.,

час ухвалення рішення 08.09.2023 року,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 08.09.2023 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що не погоджується із оскаржуваними наказами, оскільки матеріалах дисциплінарної справи відсутні об`єктивні, достовірні і належні докази, які б підтверджували зроблені в ході дисциплінарного провадження і викладені в поданні висновки про наявність в його діях дисциплінарного проступку. Крім цього, в матеріалах дисциплінарної справи відсутні будь-які докази зібрані в рамках дисциплінарного провадження на підтвердження або спростування факту вчинення ним дисциплінарного проступку. Сам факт проведення досудового розслідування, повідомлення про підозру і наявність у його діях, на думку органів досудового розслідування, складу кримінального правопорушення не свідчить про вчинення ним відповідного діяння. Зазначає, що встановленими у кримінальному провадженні фактами є ті, що встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, а не під час досудового розслідування. Факти встановлені органами досудового розслідування є лише версією обвинувачення щодо того як відбувались події і така версія має бути предметом розгляду в суді з метою встановлення і підтвердження її відповідними доказами. Тому виключно судовим рішенням, що набрало законної сили за результатами розгляду кримінальної справи, такі обставини стають встановленими у кримінальному провадженні фактами. На його думку, оскаржуваний наказ Львівської митниці №55-дс від 23.01.2023 року «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким до нього застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а отже підлягає скасуванню. Наказ Львівської митниці №66-о від 23.01.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 » є похідним від наказу №55-дс від 23.01.2023 року, оскільки прийнятий на його підставі, а тому його теж слід скасувати та поновити позивача на займаній посаді.

Позивач та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просять рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечив, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що не є порушенням законодавства притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 з грудня 2012 року працював в митних органах України. 12.09.2022 між позивачем та Львівською митницею укладено Контракт про проходження державної служби №398/2022. Відповідно до наказу Львівської митниці від 17.02.2022 №203-о «По особовому складу», позивач був тимчасово переведений з 18.02.2022 на посаду державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Яворів» Львівської митниці.

Наказом Львівської митниці від 12.12.2022 № 322-дс «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » створено дисциплінарну комісію, якою розглянуто дисциплінарну справу державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці ОСОБА_1 за фактами, викладеними у доповідній записці головного державного інспектора відділу з питань запобігання та протидії корупції Львівської митниці від 07.12.2022 № 7.4-09/323.

За результатами розгляду дисциплінарної справи Комісією встановлено наступне.

Відповідно до наказу Львівської митниці від 29.11.2022 № 199 «Про проведення службового розслідування», проведено службове розслідування з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення або невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» в інший спосіб державним інспектором відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці ОСОБА_1 .

Згідно з Поданням в порядку ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» (подання Львівської обласної прокуратури від 15.11.2022 № 31/1-1236вих-22), Львівською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000197 від 15.07.2022 відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. У Поданні прокуратури, зокрема, вказано, що за результатами досудового розслідування у вказаному кримінальному проваджені 23.01.2023 повідомлено про підозру державному інспектору відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення та невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-яких дій з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинене повторно, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, а саме - за безперешкодне переміщення громадянином України ОСОБА_3 товарів через державний кордон на митну територію України під час його ввезення в Україну через пункт пропуску «Краківець-Корчова».

Також дисциплінарною комісією опрацьовано лист Львівської обласної прокуратури від 19.12.2022 № 31/1-1354вих-22 (вх. Львівської митниці від 20.12.2022 № 43736/8.7) щодо суми митних платежів, що станом на 29.10.2022 підлягали до сплати ОСОБА_3 при ввезенні на митну території України вживаних автомобільних запчастин до автомобіля Mitsubishi Outlander, де зокрема зазначено, що слідчими Львівського районного управління поліції №1 ГУПНП у Львівській області, за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000197 від 15.07.2022 за підозрою державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 29.10.2022, близько 01.00 год., громадянин України ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 в`їхав із-за кордону у пункт пропуску «Краківець-Корчова» у зону митного контролю митного поста «Яворів» Львівської митниці по смузі руху «червоний коридор» на транспортному засобі - автомобілі Рено р.н.з. НОМЕР_1 із вантажем товару (відповідно до висновку експерта №° 4027-Е від 12.12.2022 проведеної комплексної судової транспортно - товарознавчої та товарознавчої експертизи - вживаними автомобільними запчастинами до автомобіля Mitsubishi Outlander, загальною вагою 307,3 кг, загальною ринковою вартістю при перетині митного кордону України 109352,69 грн. станом на 29.10.2022 та загальною ринковою вартістю на території України 222971,80 грн. станом на 29.10.2022) понад митну норму, про що при проходженні митного контролю повідомив державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці ОСОБА_1 . Того ж дня, 29.10.2022, близько 02.12 год., перебуваючи в зоні митного контролю на смузі руху «червоний коридор» пункту пропуску «Краківець» митного поста «Яворів» Львівської митниці за адресою: вул. Михайла Вербицького, 54, смт. Краковець, Яворівський район. Львівська область, ОСОБА_1 одержав від ОСОБА_3 неправомірну вигоду у виді грошових коштів в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн., за безперешкодне переміщення останнім поза митним контролем товару понад митну норму через державний кордон на митну територію України під час його ввезення в Україну через пункт пропуску «Краківець-Корчова».

Відповідно до листа Львівської митниці від 21.12.2022 №7.4-1-15/8/25240, сума митних платежів, що станом на 29.10.2022 підлягали до сплати ОСОБА_3 при ввезенні на митну територію України вищезазначених товарів, становить 37 334,67 грн.

Дисциплінарною комісією опрацьовано долучені до матеріалів службового розслідування копії Журналу виходу на роботу (розподілу функціональних обов`язків) працівників відділів митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» та встановлено, що з 20:00 год. по 29.10.2022 08:00 год. службову діяльність на митному посту «Яворів» Львівської митниці у пункті пропуску «Краковець-Корчова» виконували посадові особи відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці (керівник - начальник відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці ОСОБА_5 ), державний інспектор відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці ОСОБА_1 виконував посадові обов`язки на ділянці роботи «в`їзд в Україну, зелений/червоний коридор». При виконанні посадових обов`язків ОСОБА_1 використовував закріплену за ним ОНП № 068 Львівської митниці та штамп ПМК № 068 Львівської митниці. Безпосереднє керівництво особовим складом відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці 28.10.2022 з 20:00 год. по 29.10.2022 08:00 год. виконувала начальник відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці ОСОБА_5 .

Згідно з наданими документами, з особовим складом відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці, в тому числі з ОСОБА_1 , керівником митного поста «Яворів» та керівником відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» на постійній основі та у визначеному законодавством та актами Держмитслужби та Львівської митниці у повному обсязі проводились заходи, направлені на запобігання та профілактику вчинення посадовими особами митниці корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень, недотримання етики поведінки державних службовців.

Отримані в ході проведення службового розслідування фактичні дані свідчать про обізнаність (під особистий підпис) державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці ОСОБА_1 станом на 29.10.2022 з вимогами Закону України «Про державну службу», Закону України «Про запобігання корупції», обізнаність з правилами етичної поведінки в митних органах України у тому числі, в частині запобігання одержанню неправомірної вигоди або подарунка та поводження з ними, а також з тим, як діяти у разі спроби надання посадовій особі Львівської митниці неправомірної вигоди.

Також комісією встановлено, на виконання пункту 1.3. Розділу 1 наказу Львівської митниці від 30.07.2021 № 112 фактів інформування керівника Львівської митниці керівництвом митного поста «Яворів» Львівської митниці, керівництвом відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці стосовно «групи ризику» (можливої схильності до вчинення правопорушень під час виконання службових обов`язків) з числа працівників відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці, не надходило.

Виходячи з вказаних у Поданні Львівської обласної прокуратури в порядку ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» від 15.11.2022 № 31/1-1236вих-22 (вх. Львівської митниці від 29.11.2022 № 40962/8.7-09), дисциплінарна комісія зробила висновок про те, що державний інспектор відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці ОСОБА_1 не дотримався вимог ст. 68 Конституції України, п. 1 ч. 1 ст. 62 Закону України від 10.12.2015 «Про державну службу», ч.1 ст. 22, ч.1 ст. 23, ч. 1 ст. 24, ч. 1 ст. 38, ч. 1 ст. 39, ч. 1 ст. 54 Закону України від 14.10.2014 «Про запобігання корупції», п. 2 розділу 3 Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених Національним агентством України з питань державної служби від 05.08.2016 № 158, у редакції наказу від 28.04.2021 № 72-21, пп. 3.1.1, 3.1.3 п. 3.1, п. 3.5, п. 3.6, п. 3.7 розділу 3, п. 5.1, п. 5.3 розділу 5 наказу Державної митної служби України від 02.09.2021 № 668 «Про затвердження Кодексу та правил етичної поведінки працівників Державної митної служби України».

Також під час здійснення дисциплінарного провадження встановлено, що комісія з проведення службового розслідування дійшла до висновку, що причинами і умовами, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення, невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» державним інспектором відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці ОСОБА_1 , вказаними у Поданні Львівської обласної прокуратури в порядку ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» від 15.11.2022 № 31/1-1236вих-22 (вх. Львівської митниці від 29.11.2022 № 40962/8.7-09) є превалювання приватного інтересу над державними (стосовно дотримання законодавства України, у тому числі антикорупційного), свідоме ігнорування вимог чинного законодавства України, в тому числі вимог Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про запобігання корупції», відомчих наказів Державної митної служби України, Львівської митниці. Встановлені в ході здійснення службового розслідування та дисциплінарного провадження порушення з боку ОСОБА_1 та висвітлення інформаційними ресурсами таких дій в мережі інтернет свідчать про вчинення ним саме порушення Присяги державного службовця, оскільки такі дії підривають авторитет Львівської митниці як органу державної влади та дискредитують митну службу в цілому.

На підставі зібраних в ході здійснення дисциплінарного провадження документів, матеріалів та пояснень, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, які мають вирішальне значення для розгляду дисциплінарної справи, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що державним інспектором відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці ОСОБА_1 згідно фактів, зазначених у Поданні в порядку ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» (подання Львівської обласної прокуратури від 15.11.2022 № 31/1-1236вих-22), 29.10.2022 не дотримано вимог ст. 68 Конституції України, п. 1 ч. 1 ст. 62 Закону України від 10.12.2015 «Про державну службу», ч.1 ст. 22, ч.1 ст. 23, ч. 1 ст. 24, ч. 1 ст. 38, ч. 1 ст. 39, ч. 1 ст. 54 Закону України від 14.10.2014 «Про запобігання корупції», п. 2 розділу 3 Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених Національним агентством України з питань державної служби від 05.08.2016 № 158, у редакції наказу від 28.04.2021 № 72 21, пп. 3.1.1, 3.1.3 п. 3.1, п. 3.5, п. 3.6, п. 3.7 розділу 3, п. 5.1, п. 5.3 розділу 5 наказу Державної митної служби України від 02.09.2021 № 668 «Про затвердження Кодексу та правил етичної поведінки працівників Державної митної служби України», чим скоєно проступок проти інтересів державної служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, а отже, порушив Присягу державного службовця, правила етичної поведінки державних службовців, вчинив дії, що шкодять авторитету державної служби, використав повноваження в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб та вчинив дисциплінарний проступок, передбачений п. 1, 2, 4, 9 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу».

У свою чергу, відповідно до частини 5 статті 66 Закону України «Про державну службу» звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 ч. 2 ст. 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 65 цього Закону.

Враховуючи викладене вище, у тому числі, ступінь тяжкості вчиненого державним інспектором відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та вини цього державного службовця, характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, дисциплінарною комісією було рекомендовано керівнику Львівської митниці розглянути питання щодо притягнення державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади державної служби.

Наказом Львівської митниці № 55-дс від 23.01.2023 «Про застосування дисциплінарного стягнення» до державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Львівської митниці ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби.

На підставі наказу Львівської митниці від 23.01.2023 № 66-о «Про звільнення ОСОБА_1 » припинено державну службу та звільнено 23.01.2023 ОСОБА_1 із займаної посади, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83, п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п.п. 1, 2, 4, 9 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» та припинено дію Контракту про проходження державної служби від 12.09.2022 року № 398/2022.

Не погоджуючись із оскаржуваними наказами, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спірні правовідносини, які склались у цій справі, врегульовано Конституцією України, Митним кодексом України, Законом України «Про державну службу».

Статтею 8 Конституції України установлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 38 Конституції України громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

Згідно з статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України «Про державну службу» (далі- Закон № 889-VIII).

Згідно ст. 1 Закону № 889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

6) управління персоналом державних органів;

7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 889-VIII цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

За змістом частини третьої статті 5 Закону № 889-VIII дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 64 Закон № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом (ч. 2 ст. 64 Закону № 889-VIII).

Частиною 1 ст. 65 Закону № 889-VІІІ передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

9-1) порушення вимог Закону України «Про запобігання загрозам національній безпеці, пов`язаним із надмірним впливом осіб, які мають значну економічну та політичну вагу в суспільному житті (олігархів)» у частині подання, дотримання строків подання декларації про контакти державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «А» або «Б»;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення;

15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 1, 2, 4, 9 частини 2 статті 65 Закону № 889-VIII, а саме, порушення Присяги державного службовця, порушення правил етичної поведінки державних службовців, дії, що шкодять авторитету державної служби, використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб.

Статтею 66 Закону № 889-VIII визначено види дисциплінарних стягнень, що можуть застосовуватися до державних службовців, серед яких: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

За правилами встановленими ч .5 ст. 66 Закону № 889-VIII, звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Частиною 1 ст. 67 Закону № 889-VIII визначено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Нормами ст. 69 Закону № 889-VIII передбачено, що з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку стосовно державного службовця дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ здійснюється дисциплінарне провадження.

Відповідно до положень ст. 73 Закону № 889-VIII, з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону № 889-VIII, дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Із матеріалів дисциплінарної справи видно, що за результатами службового розслідування встановлено наявність в діях позивача дисциплінарного проступку передбаченого пп. 1, 2, 4, 9 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII.

Вказані висновки ґрунтуються на відомостях, отриманих дисциплінарною комісією Львівської митниці під час дослідження подання Львівської обласної прокуратури від 15.11.2022 № 31/1-1236вих-22, відповідно до якого прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000197 від 15.07.2022 відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Колегією суддів встановлено, що на підставі наявних у матеріалах справи доказів, зміст висновку службового розслідування фактично тотожний змісту подання Львівської обласної прокуратури від 15.11.2022 № 31/1-1236вих-22, відповідно до якого прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000197 від 15.07.2022 відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Колегія суддів зазначає, що будь-яких даних щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку, крім зазначених у вказаній підозрі по кримінальному провадженню та поданні Львівської обласної прокуратури від 15.11.2022 № 31/1-1236вих-22, відповідно до якого прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000197 від 15.07.2022 відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, висновок службового розслідування не містить.

При цьому, колегія суддів враховує, що зміст підозри ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України було змінено органом досудового слідства.

Відтак, висновок службового розслідування не містить самостійно доведених фактів, які б підтверджували вчинення позивачем порушення пп. 1, 2, 4, 9 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII (як наприклад, відсутні пояснення осіб та інші докази, які підтверджують наявність у діях позивача ознак дисциплінарного правопорушення). Доказів в підтвердження обставин, викладених у висновку службового розслідування не надано, крім обставин, описаних в поданні Львівської обласної прокуратури від 15.11.2022 № 31/1-1236вих-22.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів виснує, що матеріали службового розслідування не містять самостійно доведених фактів, які б підтверджували порушення позивачем вимог пп. 1, 2, 4, 9 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII, а фактів вказаних порушень службовим розслідуванням не встановлено та не доведено.

Оскільки судом встановлено, що зміст висновку службового розслідування ґрунтується лише на інформації, здобутій під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку, визначення якого наведено у Дисциплінарному статуті, колегія суддів приходить до висновку щодо протиправності оскаржуваних наказів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 14 грудня 2023 року у справі № 480/9492/20.

Щодо посилань суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 30.08.2022 у справі № 120/8381/20-а, колегія суддів зауважує, що висновки, викладені у наведених відповідачем постановах, перебувають у нерозривному зв`язку із обсягом обставин встановлених у процесі розгляду конкретної справи. Тому адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, здійснені на підставі відмінних фактичних обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Суд зауважує, що закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а, отже, установивши, що звільнення відбулося із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що у разі встановлення незаконного звільнення, суд обмежений правами щодо поновлення такого працівника на посаді, а саме суд може поновити таку особу лише на роботі, з якої працівника було звільнено.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.01.2021 №804/958/16.

Таким чином, з урахуванням вимог статті 235 КЗпП України, позивач підлягає поновленню саме на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Яворів» Львівської митниці.

Вирішуючи питання щодо визначення дати, з якої позивача має бути поновлено на попередній посаді, суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Відповідно до пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, днем звільнення вважається останній день роботи.

Отже, оскільки позивача звільнено з посади з 23.01.2023, то цей день є останнім робочим днем, тому поновлювати позивача на посаді слід з наступного дня після звільнення - з 24.01.2023, тому в цій частині позов підлягає задоволенню частково.

Частиною третьою статті 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника відповідно до статті 27 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР «Про оплату праці» визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100).

Згідно з підпунктом «з» пункту 1 розділу І Порядку №100 він підлягає застосуванню для розрахунку середньої заробітної плати і у випадку вимушеного прогулу.

Відповідно до абзаців першого, третього, четвертого пункту 2 розділу ІІ Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

За правилами пункту 5 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, установленим із дотриманням вимог законодавства.

Із наявної в матеріалах справи довідки Львівської митниці від 29.03.2023 року №92/7.4-22/51 вбачається, що середньомісячна зарплата ОСОБА_1 становила 19869,47 грн., середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 863,89 грн.

Оскільки днем звільнення позивача є 23.01.2023, справа вирішена по суті 07.02.2024, тому період часу вимушеного прогулу позивача становить 254 робочих днів в 2023 році та 28 робочих днів в 2024 році, а всього 282 робочих днів.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 243616,98 грн (863,89 грн х 282 днів).

Таким чином, на користь позивача належить стягнути 243616,98 грн, з яких відповідач відрахує загальнообов`язкові податки та збори.

Згідно приписів частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З урахуванням цих положень рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року у справі № 380/3414/23 скасувати та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Львівської митниці №55-дс від 23.01.2023 року «Про застосування дисциплінарного стягнення».

Визнати протиправним та скасувати наказ Львівської митниці №66-о від 23.01.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Яворів» Львівської митниці з 24.01.2023 року

Стягнути з Львівської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі 243616 гривень 98 копійок з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 07 лютого 2024 року.