Справа № 461/6802/23
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Волоско І.Р.

07 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 461/6802/23 пров. № А/857/22550/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Гранат В.В.

представника апелянта: Штепи Р.П.

представника відповідача: Сліпенка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року у справі № 461/6802/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

24.08.2023р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Львівської митниці, у якому просила суд:

- змінити п.2 постанови в.о. заступника начальника Управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Кравченка Т.В. від 25 липня 2023 року у справі про порушення митних правил № 0795/20900/23, в частині стягнення штрафу, а саме за скоєння адміністративного правопорушення за ч.2 ст.471 МК України та стягнення штрафу в розмірі 212 046,83 грн. в дохід держави.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09.11.2023р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, рішення Галицького районного суду м. Львова від 09.11.2023р. скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник апелянта Штепа Р.П. підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених.

Представник відповідача Сліпенка С.В. в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.06.2023р. близько 5 години 34 хвилин в зону митного контролю в напрямку в`їзду в Україну, смугою руху «червоний коридор» пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 516CD1», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом НОМЕР_2 , де як пасажир слідувала ОСОБА_1 .

До митного оформлення позивач подала митну декларацію для письмового декларування товарів де вказала «Особисті речі (одяг, косметика, засоби гігієни) - 20 кг., продукти харчування - 10 кг, пляшка віскі - 1 шт., бутилка шампанського - 2 шт., порошок в капсулах - 1 упаковка».

Перед початком митного контролю громадянину України ОСОБА_1 та пасажирам запропоновано заповнити митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності та роз`яснено митні правила.

Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № « 549», під час проведення митного огляду транспортного засобу, в багажному відділені транспортного засобу (без ознак приховування) виявлено незадекларований за встановленою формою товар, а саме: Косметичний засіб «Transparent» Blemish Control в упакуваннях по 150 мл. - 204 штуки; Косметичний засіб «Transparent» Blemish Restoring в упакуваннях по 50 мл. - 396 штук; Косметичний засіб «Transparent» Blemish Rose Calming в упакуваннях по 150 мл. 492 штуки; Косметичний засіб «Transparent» Niaciamide в упакуваннях по 50 мл. - 252 штуки; Косметичний засіб «Transparent» Retinal Age в упакуваннях по 50 мл. - 144 штуки; Косметичний засіб «Transparent» PHA Soft Peeling в упакуваннях по 150 мл. 264 штуки; Косметичний засіб «Transparent» Р.І.Н Sun Spot Fading в упакуваннях по 30 мл. 100 штук; Косметичний засіб «Transparent» Oil Baset в упакуваннях по 200 мл. - 144 штуки; Косметичний засіб «TERAMID» НАРСА Filler в упакуваннях по 30 мл. - 64 штуки; Косметичний засіб «Transparent» С Е TETRA-GLOW в упакуваннях по 30 мл. 100 штук; Косметичний засіб «Transparent» Gentle Acid в упакуваннях по 150 мл. - 96 штук; Косметичний засіб «TERAMID» Acid Azelaic в упакуваннях по 30 мл. - 144 штуки; Косметичний засіб «TERAMID» Ceramide Treatment в упакуваннях по 30 мл. - 48 штук; Косметичний засіб «TERAMID» C-Tetra E.F в упакуваннях по 30 мл. - 80 штуки; Косметичний засіб «TERAMID» Derma Peptides в упакуваннях по 30 мл. - 32 штуки.

Про наявність виявлених під час митного огляду вказаних товарів ОСОБА_1 у процесі усного опитування не заявила, у митній декларації не вказала.

Отже, в даному випадку ОСОБА_1 вчинила дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів шляхом недекларування. Тобто, позивач не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються громадянином через митний кордон України.

Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого ч.2 ст. 471 МК України.

Відповідно до висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 07.07.2023р. №-0515 вартість товару вилученого протоколом про порушення митних правил від 27.06.2023 №0795/20900/23 становить 2 036 756,40 грн.

В силу вимог ч.1 та ч. 4 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Отже, принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, який закріплений в ст.9 КАС України, полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

В ході розгляду справи, колегія суддів запропонувала відповідачу в порядку ст.9 КАС України надати суду висновок експерта СЛЕД Держмитслужби від 07.07.2023р. №-0515 на який покликався суд першої інстанції, сторони та який відсутній в матеріалах справи.

Отже, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

25.07.2023р. Постановою Львівської митниці Державної митної служби України у справі про порушення митних правил №0795/20900/23 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 Митного кодексу України (недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами) та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 30 відсотків вартості вилучених товарів, а саме - 611026,92 грн.

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

В ст.486 МК України видно, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

ст.487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.9, ст.10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі ж норми містяться в ст.280 КУпАП.

Із змісту ст.251 КУпАП, ст.495 МК України видно, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

ч.1 ст.531 МК України, встановлено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

ч.4 ст.374 МК України визначено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів.

В ст.257 МК України, видно, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч.8 ст.264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Нормами ст.266 МК України визначено, що декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, застановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

ч.2 ст. 471 МК України передбачено відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Із змісту висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 07.07.2023р. №-0515 видно, що вартість товару вилученого в позивача протоколом про порушення митних правил від 27.06.2023р. №0795/20900/23 становить - 2 036 756,40 грн.

При цьому, ОСОБА_1 не заперечує факту вчинення правопорушення, згідна понести адміністративну відповідальність, однак вважає, що вказана постанова є незаконною в частині визначення розміру штрафу.

В апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що вартість товару явно завищена, оскільки при визначенні розміру штрафу взято до уваги висновок експерта СЛЕД Держмитслужби від СЛЕД Держмитслужби від 07.07.2023р. №-0515, в якому не вказано, з якими саме об`єктами здійснено порівняння товарів щодо яких здійснено експертизу, до такого не долучено будь-яких матеріалів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також не наведено конкретних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваними товарами, при цьому інтернет-ресурси з яких взято вартість товарів, не містять покликань на конкретні товари.

Стосовно вказаних доводів апелянта, колегія суддів звертає увагу на таке.

ст.251 КУпАП, ст.495 МК України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.357 МК України дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

ст.502 МК України передбачено, що експерт призначається посадовою особою митного органу, в провадженні якої перебуває справа про порушення митних правил, у разі потреби в спеціальних знаннях.

Експертом може бути особа, яка має необхідні знання для надання відповідного висновку.

ст.515 МК України передбачено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що визначеним правом ОСОБА_1 не скористалася, незалежну експертизу не проводила, як і не заявляла клопотання про проведення такої експертизи за ухвалою суду першої інстанції.

ст.516 МК України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Одночасно, суд апеляційної інстанції зазначає, що п.3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019р. № 18, у редакції наказу від 12.11.2019р. № 29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.

Таким чином, повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001р. № 2658-ІІІ.

Нормативне врегулювання форми висновку, складеного експертами СЛЕД Держмитслужби за результатами експертизи предметів правопорушення з метою визначення їх вартості, визначено підзаконним нормативно-правовим актом головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію єдиної державної митної політики, а саме наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016р. № 1058, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 26.12.2016р. №1693/29823.

Згідно п.4 розділу III «Формування документації для проведення досліджень (аналізів, експертиз)» Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016р. № 105, посадовою особою митниці призначено експертизу та в постанові значені завдання для дослідження (аналізу, експертизи) які відповідали меті призначення експертизи та не виходили за межі компетенції та спеціальних знань експерта, оскільки передбачали лише визначення вартості предметів правопорушення.

Крім вищезазначених нормативно-правових актів, розпорядчими документами СЛЕД Держмитслужби визначено більш детальні вимоги щодо оформлення змісту експертних висновків, в тому числі щодо наведення відомостей щодо використаних джерел з ресурсів мережі Інтернет. Так, експерти СЛЕД Держмитслужби, що є правонаступником реорганізованого Департаменту податкових та митних експертиз ДФС, керуються Методичними рекомендаціями 01.55-00.080 (03) «Оформлення висновків за результатами досліджень (аналізів, експертиз) проб (зразків) товарів», затвердженими наказом ДПМЕ ДФС від 30.06.2017р. №139, в яких, серед іншого, зазначено, що фотокопії сторінок ресурсів мережі Інтернет зберігаються в архівних справах експертного підрозділу СЛЕД Держмитслужби в твердому та/чи електронному вигляді.

Зважаючи на вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що висновок експерта СЛЕД Держмитслужби від 07.07.2023р. №-0515 проведений уповноваженим органом, відповідає вимогам закону, є належним та допустимим доказом, що не спростував апелянт.

Стосовно пкликання апелянта на Commercial Invoice № CI23/040 та Commercial Packing List № CPL23/041 із штампом фірми - Niche Beauty Lab, вартістю - 19328,68 Євро), які стосуються кількості і вартості тимчасово вилучених протоколом про порушення митних правил № 0795/20900/23 товарів, колегія суддів звертає увагу на таке.

Із змісту пояснень, наданих під час складання протоколу про порушення митних правил, гр. ОСОБА_1 підтвердила факт переміщення косметичних засобів та зазначила, що при декларуванні «забула» їх вказати в декларації.

Крім того, вказані документи не перекладено українською мовою.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції, що зазначені документи не відповідають критеріям належності та допустимості доказів та не можуть бути доказом оплати за товар.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта і на те, що в матеріалах справи відсутній фіскальний чек, який є фінансовим документом суворої звітності, і який міг би засвідчити реальність придбання товарів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Львівської митниці діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законом та Конституцією України.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

В ст.242 КАС України видно, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року у справі № 461/6802/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 09.02.2024