Справа № 160/24130/23
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/24130/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року (суддя Олійник В.М.) в справі № 160/24130/23 за позовом ОСОБА_1 до відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом про визнання протиправними дії (бездіяльність) щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату в день звільнення (14 серпня 2023 року) додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі до 30 000,00 грн. пропорційно в розрахунку за місяць за період з 24 лютого 2022 року по 31 травня 2022 року; зобов`язання здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 24 лютого 2022 року по 31 травня 2022 року в розмірі до 30000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зазначає про неврахування судом першої інстанції правової позиції, висловленої Верховним Судом в справі № 260/3564/22, за якою зміни у правовому регулюванні спірних правовідносин не змінили обсягу права на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. на місяць, передбаченого у первинній редакції постанови № 168, за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

За умови відпрацювання особою повного місяця згідно з встановленим графіком служби розмір додаткової винагороди має складати 30000 грн. за такий розрахунковий місяць, а не частку від суми додаткової винагороди, обраховану у розмірі, пропорційному фактичним годинам проходження служби у співвідношенні до загальної кількості годин часу в розрахунковому календарному місяці.

Тому вважає, що судом першої інстанції зроблено неправильний висновок щодо відповідності виплаченої суми додаткової винагороди положенням постанови № 168.

Судом першої інстанції надана оцінка періоду фактичної виплати додаткової винагороди з 11 березня 2022 року по 31 травня 2022 року, тоді як він має право на отримання такої винагороди за період з 24 лютого по 31 травня 2022 року, а судом першої інстанції взагалі не розглянуті ці вимоги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевірившизаконність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 30 листопада 2008 року проходив службу у відділі охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом на посаді молодшого інспектора 1 категорії відділу охорони, звільнений з 14 серпня 2023 року з Державної кримінально-виконавчої служби України у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів відповідно до частини п`ятої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

14 вересня 2023 року позивач звернувся до відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом із заявою про проведення повного розрахунку при звільненні в частині невиплати йому в день звільнення додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі до 30 000,00 грн. пропорційно в розрахунку за місяць за період з 24 лютого 2022 року по 31 травня 2022 року.

Листом відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом №3/4-442 від 25 вересня 2023 року позивачу повідомлено із посиланням на лист Міністерства юстиції України, що розмір додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу, які несуть службу в органах і установах, визначається пропорційно та виплачується за фактичний час несення служби, розрахований у годинах, в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби (24 години на добу).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності проведеного відповідачем розрахунку розміру додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28 лютого 2022 року.

Суд визнає приведений висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у відділі охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом з 30 листопада 2008 року по 14 серпня 2023 року.

В період з 11 березня 2022 року по 31 травня 2022 року позивачу нараховувалась додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168, та виплачується пропорційно за фактичний час несення служби, розрахований у годинах, в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби (24 години на добу).

За повідомленням відповідача виплата додаткової винагороди здійснювалась наступним чином:

з 11 березня 2022 року по 31 березня 2022 року за 120 годин фактично відпрацьованого часу) х 40,32 грн. (вартість однієї години роботи за березень 2022 року) = 4839,60 грн.;

з 26 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року за 20 годин фактично відпрацьованого часу) х 41,67 грн. (вартість однієї години роботи за квітень 2022 року) = 833,40 грн.

26 травня 2022 року кошти в сумі 12155,10 грн. перераховані на банківський рахунок позивача, 19 серпня 2022 року кошти в сумі 820,90 грн. перераховані на банківський рахунок позивача.

Спірним у цій справі є питання порядку нарахування додаткової винагороди: або виходячи з фактично відпрацьованої загальної норми робочого часу за місяць, як вважає позивач, або з фактичного часу несення служби, розрахованого у годинах в місячному періоді проходження служби, виходячи з 24 годин на добу, як вважає відповідач.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року №2713-IV (далі Закон №2713-IV).

Частиною першою статті 14 Закону №2713-IV передбачено, що служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 23 Закону№2713-IV умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

Згідно з частиною п`ятою статті 23 Закону №2713-IV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28 березня 2018 року № 925/5, яким передбачено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.

При виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного за повний місяць, на кількість календарних днів цього місяця. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: допомога для оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України ухвалено постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова № 168), в пункті 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 3 вказаної постанови Міністерству фінансів України доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

У пункті 5 цієї постанови зазначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 350 від 22 березня 2023 року внесені зміни до пункту 1 постанови № 168, доповнивши абзац перший після слів «та поліцейським» словами «, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року №793 внесені, зокрема, такі зміни до постанови №168:

- в абзаці першому пункту 1 постанови слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць";

- пункт 1 постанови доповнено новим абзацом такого змісту: «Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення»;

- доповнено постанову пунктом 21, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, до яких відноситься позивач, мають право на додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць.

Верховним Судом в рішенні від 06 квітня 2023 року у зразковій справі № 260/3564/22 (Пз/990/4/22), залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року, викладений наступний висновок:

- зміст внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 змін до постанови Кабінету Міністрів України № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість « 30 000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця;

- указані зміни у правовому регулюванні спірних правовідносин не змінили обсягу права особи на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн на місяць, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 168 у первинній редакції, тому суд відхиляє доводи позивача щодо недопустимості застосування постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 для вирішення цього спору.

Відтак, у справі № 260/3564/22 Верховним Судом та Великою Палатою Верховного Суду сформульовано однозначний висновок, що виплата додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. на місяць відповідно до постанови № 168 залежить від пропорційності відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Судом встановлено та не спростовується відповідачем, що ОСОБА_1 у період з 24 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року відпрацював повний період робочого часу, що дає право позивачу на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. за відповідний відпрацьований період.

Разом з тим, в період з 01 травня по 31 травня 2022 року позивач перебував в черговій відпустці згідно з наказом від 19 квітня 2022 року №45 о/с, тобто за цей період додаткова винагорода не може бути виплачена.

Доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, про правомірність обрахунку розміру додаткової винагороди з прив`язкою до відпрацьованих годин за добу не відповідають правовому висновку, викладеному Верховним Судом та Великою Палатою Верховного Суду в справі № 260/3564/22, який має враховуватися судами відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України.

Також є цілком незмістовними посилання відповідача на роз`яснення Міністерства юстиції України, адже такі роз`яснення не є частиною національного законодавства та не можуть змінювати норми актів Кабінету Міністрів України.

Підсумовуючи викладене, суд визнає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірність дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, виходячи з фактичного часу несення служби, розрахованого у годинах в місячному періоді проходження служби, виходячи з 24 годин на добу, та, відповідно, про відмову у задоволенні позову, та доходить висновку, що оскаржувані дії відповідача носять протиправний характер та обмежують гарантоване право позивача на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. за фактично відпрацьований період згідно з табелем обліку робочого часу.

Також суд погоджується з доводами апелянта, що судом першої інстанції фактично не розглянуто позовні вимоги стосовно періоду з 24 лютого 2022 року по 10 березня 2022 року, проте позивач має право на отримання такої додаткової винагороди за цей період, оскільки дія постанови № 168 розповсюджена на період часу, починаючи з 24 лютого 2022 року.

Суд частково задовольняє позовні вимоги з наступних підстав.

Позивачем оскаржуються дії (бездіяльність) відповідача щодо не проведення повного розрахунку при звільненні.

Оскільки відповідачем нарахована та виплачена додаткова винагорода, виходячи з фактичного часу несення служби, розрахованого у годинах в місячному періоді проходження служби, виходячи з 24 годин на добу (в розмірі, що не відповідає нормам постанови № 168), тобто відповідачем вчинені певні дії у питанні виплати додаткової винагороди, відсутні підстави вважати, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність з цього питання.

Крім того, у цій справі не є спірним питання проведення повного розрахунку при звільненні позивача, а спірним є питання розміру додаткової винагороди.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року в справі № 160/24130/23 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року в справі № 160/24130/23 за позовом ОСОБА_1 до відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Ухвалити в справі № 160/24130/23 нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі до 30 000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за період з 24 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року.

Зобов`язати відділ охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом (, вул. Надії Алексеєнко, 84, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49006) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 24 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року в розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 07 лютого 2024 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко