Справа № 160/20070/21
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 лютого 2024 року

м. Київ

справа №160/20070/21

адміністративне провадження № К/990/2343/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів: Жука А.В., Єресько Л.О.,

перевіривши матеріали касаційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року і додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року у справі №160/20070/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

УСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 12 серпня 2021 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року позов задоволений частково. Визнана протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та зобов`язано нарахувати і виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 7 жовтня 2020 року до 30 грудня 2021 року.

4 листопада 2022 року ОСОБА_1 подав заяву в порядку статті 383 КАС України про визнання протиправною бездіяльністю ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року в задоволенні заяви відмовлено. Суд зазначив що рішення виконано в повному обсязі.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року без змін. Прийняте рішення суд мотивував тим, що ухвала про відмову в задоволенні заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, не зазначена в переліку ухвал, наведених в статті 294 КАС України, на які можуть бути подані апеляційні скарги .

Постановою Верховного Суду від 20 липня 2023 року скасована постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 25.01.2023 та справа направлена на новий апеляційний розгляд. Суд вказав, що рішенням Конституційного Суду України №2-р(ІІ)2023 від 1 березня 2023 року визнано неконституційним обмеження прав громадян на оскарження ухвал про відмову в задоволенні заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України .

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року скасовано ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року та прийнято нову постанову.

Визнано протиправним розрахунок ІНФОРМАЦІЯ_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 за період з 7 жовтня 2020 року до 30 грудня 2021 року.

Зобов`язано Дніпропетровський обласний територіальний центру комплектування та соціальної підтримки виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 7 жовтня 2020 року до 30 грудня 2021 року в сумі: 131 526 (сто тридцять одна тисяча п`ятсот двадцять шість) гривень 64 коп.

Додатковою постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі: 2481 грн за рахунок бюджетних асигнувань.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 17 січня 2024 року за допомогою засобів поштового зв`язку.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року і додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року у справі №160/20070/21, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2024 року визнано неповажними підстави пропуску строку Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на касаційне оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року і додаткової постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року у справі №160/20070/21. Касаційну скаргу залишено без руху.

На виконання вимог касаційної скарги, скаржником недоліки усунуто в повному обсязі.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ця справа була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі підставами для відкриття касаційного оскарження, заявник, зокрема, зазначив підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України (касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для скаржника).

Обґрунтовуючи фундаментальне значення, скаржник вказує, що наразі немає прямої вказівки, що при обчисленні середнього заробітку за час затримки, має досліджуватися та враховуватися розмір компенсації за неотримане речове майно, а отже на переконання скаржника, вирішення даної справи є суспільно важливим.

Судом встановлено, що спір, що виник між сторонами у цій справі стосується стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Отже, у цьому випадку мова йде про право особи на компенсацію роботодавцем середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у разі невиконання роботодавцем обов`язку щодо проведення повного розрахунку зі звільненим працівником, що регулюється статтею 117 КЗпП.

Норми статті 117 КЗпП є субсидіарними і застосовуються судами при розгляді спорів щодо компенсації працівникові майнових витрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Вказана норма застосовується адміністративними судами з урахуванням тлумачень щодо її застосування, які викладено у постановах Верховного Суду щодо застосування саме принципів розумності, справедливості та пропорційності щодо розрахунку сум середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, передбаченого статтею 117 КЗпП.

Враховуючи те, що Верховним Судом визначено декілька принципів обрахунку співмірності при визначенні розміру невиплачених при звільнені сум і в кожній конкретній справі суд сам обирає, яка саме практика підлягає застосуванню, доводи скаржника щодо фундаментальності цієї справи, відхиляються судом як необґрунтовані.

Стосовно "виняткового значення" справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Проте, твердження скаржника про те, що справа становить виняткове значення для нього (підпункт "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України) не підтверджене належними доказами та не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів.

Такі посилання скаржника мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі, а тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції.

При цьому використання оціночних чинників, як-то: "винятковість значення справи для скаржника", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", або "суспільний інтерес" тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже, виходячи із статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Отже, аналіз мотивів касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не свідчить про наявність підстав для відкриття провадження у справі за підпунктами "а" та "в" частини п`ятої статті 328КАС України, так як заявником не наведено вмотивованих аргументів, що дозволили стверджувати, що формування Верховним Судом висновку щодо застосування певних норм у цій справі, буде мати вплив на права та інтереси спільноти з метою реалізації їхніх прав щодо певного суспільного блага.

Лише загальні посилання на положення пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за відсутності належного обґрунтування, не є підставою для допуску до касаційного оскарження судових рішень, які за приписами частини п`ятої статті 328 КАС України такому оскарженню не підлягають.

За таких обставин, не підлягає оскарженню і додаткова постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року, яка є невід`ємною частиною постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року.

Інші аргументи скарги також свідчать про переоцінку доказів та обґрунтовані неповним з`ясуванням обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на відхилення Верховним Судом зазначені заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року і додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року у справі №160/20070/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

……………………………

…………………………..

……………………………

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Л.О. Єресько,

Судді Верховного Суду