Справа № 522/22481/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 522/22481/23

Перша інстанція: суддя Бондар В.Я.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

за участі секретаря Алексєєвої Н. М.

представника Державної служби України з безпеки на транспорті Ковальчук В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Сікорського Ярослава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2023 року адвокат Сікорський Я. О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека) в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України від 06 листопада 2023 року серії АА №00014446, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП, якою встановлено стягнення у вигляді штрафу в сумі 8 500 грн.

Також адвокат просив закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях його довірителя відповідного складу.

Підстави для задоволення позову є такі.

По-перше, адвокат указує на те, що у спірній постанові відсутні відомості про марку, модель, реєстраційний номер напівпричепу-контейнеровоза, приєднаного до сідлового тягача. На думку адвоката, це є порушенням вимог пункту 12 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (далі Порядок №1174).

По-друге, адвокат вважає, що Укртрансбезпека невірно визначила максимальне дозволене навантаження на строєну вісь, у зв`язку з тим, що не ідентифікувала напівпричеп-контейнеровоз. Так, за його поясненнями, відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі Правила дорожнього руху), для контейнеровозів допустиме навантаження на строєні осі становить 24 т. Однак, згідно спірної постанови навантаження на строєні осі становило 22,764 т.

По-третє, адвокат указує, що відповідач невірно визначив загальну масу транспортного засобу. Так, транспортний засіб позивача перевозив пшеницю насипом масою брутто 42,14 т, що підтверджується договором про перевезення вантажу від 21.12.2022 №СА-01/22, заявкою до вказаного договору №54 від 31.10.2023, актом наданих послуг №588 від 06.11.2023, рахунком на оплату №585 від 06.11.2023, реєстру ТТН від 06.11.2023, свідоцтвом про розвантаження від 04.11.2023 та товарно-транспортною накладною №22 від 03.11.2023. Водночас, спірна постанова містить відомості щодо загальної маси автомобіля 44,450 т, що не відповідає вказаним доказам.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП.

Так, суд першої інстанції вважав, що відсутність відомостей у спірній постанові про напівпричеп-контейнеровоз не може бути підставою для її скасування, оскільки не спростовує факт вчинення адміністративного правопорушення рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху.

Далі суд першої інстанції указав, що висновки представника позивача про те, що для контейнеровозів допустиме навантаження на строєні осі становить 24 т не відповідають приписам пункту 22.5 Правил дорожнього руху. Так, згідно цієї норми, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: навантаження на вісь: на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше: 21 тонна для доріг державного значення та 13 т для доріг місцевого значення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі адвокат Сікорський Я. О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, адвокат виходить з таких підстав.

По-перше, скаржник вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги надані до позову докази, а саме: договір про перевезення вантажу від 21.12.2022 №СА-01/22, заявку до вказаного договору №54 від 31.10.2023, акт наданих послуг №588 від 06.11.2023, рахунок на оплату №585 від 06.11.2023, реєстр ТТН від 06.11.2023, свідоцтво про розвантаження від 04.11.2023 та товарно-транспортну накладну №22 від 03.11.2023.

Вказані докази, на думку адвоката Сікорського Я. О., свідчать про те, що відповідач невірно визначив загальну масу автомобіля та, відповідно, і навантаження на строєні осі, оскільки загальна маса транспортного засобу включає в себе навантаження на всі осі, в тому числі на строєну.

Також адвокат продовжує наполягати на тому, що у спірній постанові відсутні відомості про марку, модель, реєстраційний номер напівпричепу-контейнеровоза, приєднаного до сідлового тягача, що є порушенням вимог пункту 12 Порядку №1174.

Відповідач, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає її необґрунтованою.

На думку представника відповідача, спірна постанова в повній мірі відповідає встановленим вимогам та містить усі необхідні відомості, зокрема, виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу (кількість вісей, відстань між вісями, навантаження на вісь, загальну масу, формулу розрахунку, відсоток перенавантаження, тоннаж перенавантаження та норматив, який застосовується до транспортного засобу).

Також представник відповідача вважає, що жоден з наданих адвокатом доказів щодо загальної маси транспортного засобу не підтверджує його масу в момент фіксації правопорушення.

Апелянт та його представник в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Сторона апелянта просила розглянути справу без їх участі.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивач є власником автомобіля марки MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип транспортного засобу вантажний спеціалізований сідловий тягач, повна маса 20500, маса без навантаження 7700.

Також позивач є власником спеціалізованого напівпричіпу Н/ПР-контейнеровозу для перевезення контейнерів/сипких вантажів (зернових культур) марки Schwarzmueller, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

03.11.2023 о 20:49 год., за адресою Р-60, км 165+000, Полтавська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.440 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху: навантаження на строєні осі транспортного засобу на 8.4 % (1,764 т), при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 21 т та відстані між осями 1.3 м або менше.

06.11.2023 Державною службою України з безпеки на транспорті складено постанову серії АА №00014446 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення нормативних параметрів транспортних засобів визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: перевищення навантаження на строєні осі транспортного засобу на 8.4 %, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8 500 грн. (а.с.22).

З цієї постанови вбачається, що:

виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу становлять навантаження на строєні вісі 22764 кг;

фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу:

- кількість вісей 5 шт.; спарені колеса 2 вісь;

- відстань між вісями 1-2: 3580 мм, 2-3: 4850 мм, 3-4:1290 мм, 4-5: 1300 мм;

- навантаження на вісь 1 6700 кг, 2 10550 кг, 3 9000 кг, 4 8950 кг, 5 9150 кг;

- загальна маса 44450 кг.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач, отримавши її, звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями 1,3 метра або менше 21 т.

В апеляційній скарзі адвокат Сікорський Я. О. наполягає на тому, що відповідачем невірно визначено загальну масу автомобіля та, відповідно, і навантаження на строєні осі, оскільки загальна маса транспортного засобу включає в себе навантаження на всі осі, в тому числі на строєну.

На думку адвоката, ним були надані докази, які спростовують визначену відповідачем загальну масу автомобіля у 44 450 кг.

Оцінюючи вказаний довід апеляції, колегія суддів виходить з такого.

Слід зазначити, що спірною постановою зафіксовано перевищення навантаження на строєні вісі, а не загальної маси транспортного засобу.

Адвокатом позивача не заперечується, що під час фіксації порушення перевозилась пшениця насипом, що свідчить про можливість зміщення вантажу протягом руху транспортного засобу у зв`язку з перевезенням його не в тарі.

У свою чергу, відповідно до пункту 17.2 наказу Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» забороняється перевозити в універсальних контейнерах, зокрема, сипучі вантажі без тари.

Також, варто зазначити, що, відповідно до абзацу двадцять сьомого глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту.

Посилання скаржника на договір про перевезення вантажу, заявку до вказаного договору, акт наданих послуг, рахунок на оплату, реєстр ТТН, свідоцтво про розвантаження та товарно-транспортну накладну не свідчить про дійсність ваги у момент фіксації правопорушення, а лише надають окрему інформацію про облік активів.

Тому, сам факт наявності вказаних доказів не спростовує можливість перевезення одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, чи, наприклад, здійснення заправки/зливу палива, що також впливає як на навантаження по осях, так і на загальну вагу транспортного засобу.

Також слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 02.10.2018 по справі №910/18036/17 указав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Слід також указати, що на підтвердження факту фіксації руху транспортного засобу MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , через автоматичний пункт з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що стало підставою для притягнення позивача до відповідальності, а також справності технічного засобу та достовірності встановлених ним відомостей відповідач повідомив, що:

- прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 77, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, 077*001, автомобільна дорога Р-60, км 165+000, Полтавська обл., яким здійснювалась фіксація правопорушення в автоматичному режимі, є справним та придатним до експлуатації, що підтверджується свідоцтвами про повірку №№ 2842, 23- 21/000186, сертифікатом перевірки типу UA.TR.001 62-21 Rev.0 щодо технічного засобу: «Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі».

Крім того, щодо WIM-комплексів застосовується презумпція відповідності засобів вимірювальної техніки вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 №94 (п.52 Додатку 1 до Технічного регламенту).

Така презумпція є вимогою застосування європейських гармонізованих стандартів або вітчизняних ДСТУ.

Крім того, законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що дозволяє враховувати специфіку вантажу.

До того ж, прилади автоматичні для зважування транспортних засобів у русі, як було зазначено вище, застосовують похибку для параметру загальної маси ТЗ 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ 16% від фактичного навантаження на осі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не приймає доводи скаржника про неправильність визначення загальної маси автомобіля та, як наслідок, неправильне визначення вагових параметрів на строєну вісь, оскільки у суду апеляційної інстанції відсутні сумніви щодо відповідності засобу вимірювальної техніки.

Ще одним доводом апеляції є те, що у спірній постанові відсутні відомості про марку, модель, реєстраційний номер напівпричепу-контейнеровоза, приєднаного до сідлового тягача, що є порушенням вимог пункту 12 Порядку №1174.

Проаналізувавши даний довід, суд апеляційної інстанції керується таким.

Колегія суддів вважає необґрунтованими наведені доводи апелянта, оскільки спірна постанова містить дані про фактично зафіксовані результати зважування транспортного засобу, з урахуванням похибки, у відповідності до вимог Порядку № 1174.

Суб`єктом владних повноважень долучені належні та допустимі докази на підтвердження результатів зважування, які позивачем не спростовані.

При цьому, не зазначення відповідачем в оскаржуваній постанові даних про напівпричіп не спростовує суті вчиненого правопорушення рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі № 500/26/22.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 по справі № 400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

При цьому, на відміну від надмірного формалізму, застосування судами підходу до вирішення спору, що ґрунтується на засадах, визначених статтею 2 КАС України, передбачає: 1) винесення судового рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), керуючись верховенством права (справедливістю); забезпечення мотивованості судового рішення шляхом оцінки: причин, які призвели до процедурних порушень; наслідків, до яких призвели ці процедурні порушення; можливості безпосередньо у судовому процесі усунути (нейтралізувати) ці процедурні порушення; добросовісності/недобросовісності суб`єкта, який допустив процедурні порушення; 3) застосування трискладового тесту вирішення публічно правового спору (передбачає, що суд, приймаючи рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), перевіряє його на відповідність (несуперечність) принципам національної безпеки, суспільного інтересу, ефективності захисту порушеного права особи).

У вказаній постанові Верховний Суд при визначення підходів до відмежування формалізму від надмірного формалізму, зокрема, наголосив на тому, що якщо є доступ до суду, «правопорушник» доводить, у першу чергу, сам факт відсутності правопорушення, що дозволяє суду оцінити суть відповідного правопорушення.

Водночас, наявні в матеріалах справи докази не спростовують вчинення позивачем інкримінованого правопорушення.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Оскільки в задоволенні позову слід відмовити, позивач не має права на відшкодування судових витрат.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Сікорського Ярослава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко