Справа № 404/317/24
Суддя: Кулінка Л. Д.
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/317/24
Номер провадження 2-а/404/5/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року місто Кропивницький

Суддя Кіровського районного с уду міста Кіровограда Людмила Дмитріївна Кулінка, розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Архітектора Городецького, будинок № 13) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови від 26 грудня 2023 року винесену заступником директора Департаменту начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом Іваном, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно зі пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, або особами без громадянства;затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" (частина перша статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини другої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

Статтею 55 Конституції України проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N005, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №№29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає та встановлює Кодекс адміністративного судочинства України.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернувся позивач, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що за загальним правилом позовна заява з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця розглядається адміністративним судом. Крім того, адміністративний суд розглядає також справи з приводу оскарження рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у випадку, коли закон не встановлює інший порядок їх судового оскарження.

Таким чином, виключення із загального правила про підсудність адміністративному суду справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця становлять випадки, коли законом встановлений інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Так, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби врегульовано статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження".

А саме: частиною другою статті статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, системний аналіз правових норм статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України та стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження" свідчить на користь висновку, що до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно:

- рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання виконавчого документу, виданого адміністративним судом;

- рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) (наприклад: щодо виконання виконавчого напису нотаріуса чи щодо виконання постанов державних органів (їх посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення);

- постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору;

- постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди;

- постанови приватного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження;

- постанови приватного виконавця про стягнення штрафів.

- рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у випадку, коли закон не встановлює інший порядок їх судового оскарження.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у пункті 25 постанови від 05.12.2018 у справі №279/2369/17, юрисдикція спорів про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених на виконання судових рішень, залежить, зокрема, від суду, який видав виконавчий документ.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів судом встановлено, що предметом спірних правовідносин у даній справі є постанова від 26 грудня 2023 року винесену заступником директора Департаменту начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом Іваном, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення, винесена в рамках примусового виконання виконавчого провадження № 69275031.

Суд зауважує, що вказане виконавче провадження відкрите Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з примусового виконання наказу № 904/416/21 виданого 02 грудня 2021 року Господарським судом Дніпропетровської області.

Вищезазначені обставини свідчать на користь висновку про те, що оскаржувана в даній справі постанова від 26 грудня 2023 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу за перешкоджання проведенню виконавчих дій, винесена в межах виконавчого провадження № 69275031 з примусового виконання наказу № 904/416/21 виданого 02 грудня 2021 року Господарським судом Дніпропетровської області, ухваленого відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України №1404-VIII рішення державного виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

При цьому, до категорій спорів, які згідно із статтею 74 Закону України №1404-VIII "Про виконавче провадження" підлягають розгляду адміністративним судом, справи щодо оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу, яка винесена в межах виконавчого провадження з примусового наказу господарського суду, не належать.

З огляду на все викладене, скасування оскаржуваної постанови від 26 грудня 2023 року про накладення штрафу, винесена в межах виконавчого провадження № 69275031 з примусового виконання наказу № 904/416/21 виданого 02 грудня 2021 року Господарським судом Дніпропетровської області, підлягає розгляду судом, який видав виконавчий документ.

Така позиція суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 05.12.2018 (справа №279/2369/17) та від 14.11.2018 (справа №820/4243/17).

Суд враховує, що правила юрисдикції (підсудності) мають імперативний характер, а їх порушення, відповідно до статті 318 Кодексу адміністравтиного судочинства України, є безумовною підставою для скасування судового рішення та направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Наведене дає підстави стверджувати, що процесуальний закон забороняє адміністративним судам розглядати справи, на які їх юрисдикція не поширюється, та які підлягають розгляду у порядку господарського судочинства.

Пунктом першим частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а тому у відкритті провадження необхідно відмовити.

Згідно з частиною п`ятою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

На підставі викладеного, керуючись статями 19, 20, 170, 171, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Архітектора Городецького, будинок № 13) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 09.02.2024 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка