Справа № 520/21551/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 р. Справа № 520/21551/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2023, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., по справі № 520/21551/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі також - відповідач1, ГУ ПФУ в Харківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі також - відповідач2, ГУ ПФУ в Запорізькій області) в якому просив :

- скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 03.03.2023 року № 16 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди проходження ним служби в лавах МВС з 06.10.2010 по 06.11.2015 року та в системі Національної поліції за період січень 2017 - травень 2021.

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 18.10.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в тримісячний строк з дня встановленням інвалідності, звертався до пенсійного органу за місцем проживання за призначенням пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої додав необхідний пакет документів в підтвердження проходження ним служби в системі МВС та Національної поліції. Зазначає, що його інвалідність не пов`язана з проходженням ним служби. Однак, рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, прийнятим за принципом екстериторіальності, протиправно відмовлено в призначені пенсії через відсутність необхідного страхового стажу 6 років.

Вважає, що пенсійним органом безпідставно не враховано період:

проходження служи в МВС з 06.10.2020 по 06.11.2015, за відсутності довідки про проходження служби в МВС про нарахування сум грошового забезпечення та сплату страхових внесків відповідної форми;

період січень 2017- травень 2021 через відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 року позов задоволено частково.

Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 16 від 03.03.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди проходження ним служби в системі Національної поліції за період з 07.11.2015 року до 27.05.2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву від 23.02.2023 щодо призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду проходження ним служби з 06.10.2010 до 06.11.2015, а також з обраним судом способом захисту його прав шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом не враховано подання ним при зверненні до пенсійного органу довідки ГУНП в Харківській області про проходження служби в період з 06.10.2010 по 06.11.2015 року в лавах МВС, та в період з 07.11.2015 по 27.05.2021 року в органах Національної поліції України та довідки ГУНП в Харківській області про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Однак, ГУ ПФУ в Запорізькій області, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії вказані документи не врахувало без зазначення підстав, що призвело до безпідставного не зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів проходження служби.

Вказав, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування до страхового стажу періоду його роботи.

Крім того, статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудової книжки, її облік, зберігання та видачу несуть саме спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність та негативні наслідки за порушення при веденні записів у трудову книжку повинні настати саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника. Вказав, що аналогічні висновки неодноразово висловлював Верховний Суд у своїх постановах від 06.02.2018 у справі №677/277/17, від 11.07.2019 у справі №683/737/17, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.

Зауважив, що надана до пенсійного органу трудова книжка позивача містить записи про проходження ним служби у спірні періоди, не має будь-яких перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали їх суть чи перекручували їх зміст. Записи виконані акуратно, чорнилами відповідного кольору, завірені підписом керівника підприємства, а також штампом та печаткою підприємства. Таким чином, трудова книжка позивача є належним доказом в підтвердження відповідних періодів роботи останнього. Крім того зазначив, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, а тому неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку таких документів, не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на соціальний захист та пенсійне забезпечення. Посилався на правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 09.07.2020 у справі №235/7688/16-а та від 11.11.2020 у справі №677/831/17.

Крім того, навіть у разі підтвердження факту не виконання роботодавцем перед Пенсійним фондом України зобов`язань по страховим внескам не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи позивача до страхового стажу, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Вказав, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні переліку робочих місць виробництва робіт, професій та посад та трудової книжки. Визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не формальні підстави. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а, від 17.07.2018 по справі №220/989/17, від 25.04.2019 по справі №593/283/17, від 30.09.2019 року по справі № 638/18467/15-а.

Зазначив, що відповідно до п.2 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV пенсія по інвалідності призначається з дня її встановлення, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності. Оскільки інвалідність III групи позивачу встановлена з 18.10.2022, що вбачається з довідки МСЕК, а початково звернення за призначенням пенсії ним здійснено 08.12.2022, то позивач має право на пенсію по інвалідності з 18.10.2022.

Обраний судом спосіб захисту шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача від 23.02.2023, з посиланням на дискреційні повноваження відповідача, апелянт вважає помилковим, оскільки за наявності факту скасування рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області № 16 від 03.03.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності пенсійний орган зобов`язаний зарахувати до страхового стажу спірні періоди його роботи та призначити пенсію.

При цьому, оскільки фактично всі пенсійні нарахування має здійснювати саме ГУ ПФУ в Харківській області (за місцем реєстрації та проживання позивача), вважає недоречним екстериторіальний підхід у процедурі відновлення його порушеного права та доцільним зобов`язання саме ГУ ПФУ в Харківській області призначити йому пенсію по інвалідності з 18.10.2022 року.

ГУ ПФУ в Харківській області не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подало апеляційну скаргу та вказало, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивач не перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області як отримувач пенсії, а 24.02.2023 ним подана заява про її призначення.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення спеціалістом управління за принципом екстериторіальності був визначений структурний підрозділ Пенсійного фонду України, який сформував атрибути сканованих документів та електронну пенсійну справу, а саме - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке за наслідками розгляду заяви позивача від 24.02.2023 прийняло рішення від 03.03.2023 про відмову в призначенні пенсії.

За поданими документами до страхового стажу не зараховано період проходження служби в Міністерстві внутрішніх справ з 06.10.2010 по 06.11.2015, оскільки не надано довідку про проходження служби в МВС про нарахування суми грошового забезпечення та про сплату страхових внесків за формою затвердженою постановою правління ПФУ від 04.02.2021 №3-1 та період січень 2017 - травень 2021 року, оскільки за цей період відсутні данні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Необхідний страховий стаж за ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 6 років. Страховий стаж позивача становить 3 роки 3 місяці.

Просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 року по справі № 520/21551/23 та ухвалити постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач та відповідачі не скористались правом надання відзиву на апеляційні скарги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 18.10.2022 є інвалідом 3 групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААВ № 341630 (а.с.47).

08.12.2022 та 02.01.2023 ОСОБА_1 звертався до Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова із заявами про призначення пенсії по інвалідності з відповідними документами, за наслідками розгляду яких пенсійними органами прийняті рішення про відмову у її призначенні.

23.02.2023 позивач повторно звернувся до Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова з заявою про призначення пенсії по інвалідності до якої додав документи: виписка з акту огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну групи інвалідності, довідка про заробітну плату (спецпенсії) (довідка 2), довідка про заробітну плату (спецпенсії) (повторна), довідка про заробітну плату (спецпенсії) (дов), довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим і постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, заява про призначення/перерахунок пенсії, заява про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк), розрахунок стажа, заява від 08.12.2022, заява від 02.01.2023, довідка до зарплати, довідка до зарплати 1; відмова 1, відмова 2, паспорт , трудова книжка або документи про стаж (а.с. 21-24).

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області № 16 від 03.03.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності за заявою від 24.02.2023.

Вказаним рішенням встановлено, що страховий стаж позивача складає 03 роки 03 місяці 00 днів. Необхідний страховий стаж за ст. 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 06 років..

До страхового стажу не зараховано: період проходження служби в МВС з 06.10.2010 по 06.11.2015, оскільки не надано довідку про проходження служби в МВС, про нарахування сум грошового забезпечення та сплату страхових внесків за формою, затвердженою постановою правління ПФУ від 04.02.2021 № 3-1; період січень 2017-травень 2021 через відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб.

Вважаючи рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходи з наявності права на зарахування до страхового стажу періодів проходження ОСОБА_1 служби в системі Національної поліції з 07.11.2015 року до 27.05.2021 року, оскільки сплату за цей період страхових внесків підтверджено належними доказами, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 16 від 03.03.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності визнано протиправним та скасовано.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зарахування до страхового стажу періоду проходження служби в МВС з 06.10.2010 по 06.11.2015 суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів сплачених сум страхових внесків за вказаний період всупереч нормам ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV, а тому вказаний період не підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області призначити пенсію по інвалідності, суд першої інстанції, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, вважав за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно розглянути заяву від 23.02.2023 щодо призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з урахуванням правової оцінки наданої судом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (в подальшому - Закон № 1058-IV), пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Статтею 32 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію по ІІІ групі інвалідності мають особи від 34 років до досягнення особою 35 років включно при наявності страхового стажу не менше 6 років.

Відповідно до ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом (до 01.01.2004). Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до 01.01.2004, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Згідно із ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи також зараховується, зокрема: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в подальшому Порядок № 22-1) затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за № 1566/11846 встановлено, що заява про призначення/перерахунок пенсії подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію).

Відповідно до п. 1.7 Порядку № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення/перерахунок пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначені на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Згідно із п. 4.1. розділу IV Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Пунктом 4.2, Порядку 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

Пунктом 4.3. Порядку № 22-1 встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.

Відповідно до ст.62 Закону України " Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України ( в редакції , що діяла на час спірних періодів роботи) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637).

Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтвердження певних періодів роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №439/1148/17.

Судовим розглядом встановлено, що 24.02.2023 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по інвалідності до якої надав, зокрема, копії трудових книжок, довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески № 490 від 23.11.2022, № 561 від 28.12.2022, № 123 від 08.02.2023, довідку замість послужного списку стосовно ОСОБА_2 .

За наслідками розгляду заяви та документів, рішенням пенсійного органу від 03.03.2023 відмовлено у призначенні позивачу пенсії за інвалідністю з підстав відсутності необхідного страхового стажу.

До страхового стажу не зараховано :

- період проходження служби в МВС з 06.10.2010 по 06.11.2015, оскільки не надано довідку про проходження служби в МВС, про нарахування сум грошового забезпечення та сплату страхових внесків за формою, затвердженою постановою правління ПФУ від 04.02.2021 № 3-1;

- період служби за в Національній поліції січень 2017-травень 2021 через відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Щодо періоду служби в МВС з 06.10.2010 по 06.11.2015.

Відмовляючи в позові в цій частині суд першої інстанції виходив з відсутності доказів сплачених сум страхових внесків за вказаний період .

Колегія суддів вважає такі висновку помилковими, оскільки позивачем до пенсійного органу надавалась трудова книжка , яка містить записи про його роботу в спірний період, а саме: з 06.10.2010 по 06.11.2015 - служба в органах внутрішніх справ (запис №2-3).

Також вказані періоди проходження позивачем службі в органах внутрішніх справ та Національній поліції підтверджуються довідкою ГУНП в Харківській області, виданої замість послужного списку, відповідно до якої з 06.10.2010 по 06.11.2015 ОСОБА_1 обіймав посаду оперуповноваженого УОС ГУМВС України в Харківській області, з 07.11.2015 по 01.12.2016 - оперуповноваженого УОС ГУНП в Харківській області, з 01.12.2016 по 29.03.2021 - старшого оперуповноваженого ГУНП в Харківській області, з 29.03.2021 по 27.05.2021 (а.с. 44-46).

Крім того довідками № 490 від 23.11.2022, № 561 від 28.12.2022, № 123 від 08.02.2023 про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески ОСОБА_1 підтверджено, що позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області з 07.11.2015 по 27.05.2021. За період з 07.11.2015 з усіх виплат сплачені страхові внески (єдиний внесок) (а.с. 35-38, 41-43).

Приписами абз. 8 п. 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, встановлено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача вказаний період з підстав не надання довідки про проходження служби в МВС про нарахування суми грошового забезпечення та про сплату страхових внесків за формою, затвердженою постановою правління ПФУ від 04.02.2021 № 3-1.

Проте, як вбачається із наявних в матеріалах справи доказів, позивач до заяви від 24.02.2022 додав, крім трудової книжки, також довідку (замість послужного списку) про проходження ним служби в органах ОВС та Нацполіції.

Колегія суддів зазначає, що пенсійним органом при прийманні документів для призначення позивачу пенсії не вказано про необхідність подання зазначеної довідки за встановленою формою, як і не зазначено про необхідність дооформлення наданих документів.

Отже не надання довідки за встановленою формою, не може бути єдиною та беззаперечною підставою для відмови в зарахуванні страхового стражу.

Крім того, за час служби позивача в органах МВС в період з 06.10.2010 по 06.11.2015 пенсійний орган має можливість перевірити сплату роботавцем позивача страхових внесків за даними персоніфікованого обліку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте доказів не сплати страхових внесків за спірний період відповідачем не надано, а отже правомірність відмови в зарахування страхового стажу не доведено.

Крім того, згідно зі статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Саме такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 01.03.2021 у справі № 423/757/17.

Колегія суддів зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, відсутність відомостей про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для не зарахування йому періоду служби в органах МВС України.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що період проходження ОСОБА_1 служби в МВС з 06.10.2010 по 06.11.2015 підлягає зарахуванню до його страхового стажу, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового про задоволення позову в цій частині.

Щодо періоду січень 2017- травень 2021 рр.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Харківській області посилається на правомірне не врахування позивачу стажу роботи за період січень 2017- травень 2021 рр. з огляду на відсутність відомостей щодо цього періоду в реєстрі застрахованих осіб.

Колегія суддів вважає такі висновки помилковими з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 р. № 794 (далі Положення), персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням (далі - відомості про фізичних осіб).

Згідно з п. 3 Положення в основі персоніфікованого обліку лежить обов`язковість і своєчасність подання відомостей про фізичних осіб.

Згідно з п. 5 Положення персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Згідно з п. 8 Положення уповноважений орган виконує функції щодо організації персоніфікованого обліку в тісній взаємодії з центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, державної податкової адміністрації, фінансовими органами, банківськими установами.

Тобто, відповідно до Положення відповідальність за належну організацію персоніфікованого обліку відомостей про фізичних осіб покладено на Пенсійний фонд та його органи на місцях.

Згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі Закон № 2464) Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі реєстр застрахованих осіб).

У реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дані до реєстру застрахованих осіб вносяться на підставі відомостей, що надходять з джерел, передбачених статтею 18 Закону № 2464, зокрема відомостей про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, поданих страхувальником у складі звітних відомостей та інформації про сплату внесків.

Згідно з ч. 3 статті 16 розділу V Закону № 2464, ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі Положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 2 розділу V Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 №8-1) (далі - Положення), інформація з реєстру застрахованих осіб надається безоплатно Пенсійним фондом України та територіальними органами Пенсійного фонду України в паперовій та/або електронній формі.

Інформація з Реєстру формується та надається за формами визначеними п. 6 розділу V Положення, зокрема, довідці ОК-5.

В довідці ОК-5, яка використовується для призначення пенсії, автоматично відображаються персоніфіковані відомості про застраховану особу щодо заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, які зазначені у звітності роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують заробітну плату, грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Стаж обчислюється на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, які надаються відділом персоніфікованого обліку Пенсійного фонду.

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що обов`язок внесення відомостей про фізичних осіб до системи персоніфікованого обліку покладено на уповноважений орган Пенсійного фонду.

Натомість, відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування свідчить про неналежне виконання саме пенсійним органом приписів вищенаведених норм законодавства.

Колегія суддів зазначає, що, фактично, внаслідок неналежного виконання Пенсійним органом обов`язку по внесенню відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час служи в органах Національної поліції, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його служби в органах Національної поліції.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період проходження позивачем служби в органах Національної поліції підлягає зарахуванню до його страхового стажу, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 16 від 03.03.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності є неправомірним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, задовольняючи позов та зобов`язуючи пенсійний орган зарахувати позивачу до страхового стажу період служби з 07.11.2015 , суд першої інстанції не звернув уваги, що спірним періодом є січень 2017-травень 2021, саме цей період рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області не зарахований до страхового стажу , в свою чергу ОСОБА_1 не заявляв позовних вимог про зарахування до страхового стажу періоду служби з 07.11.2015 по грудень 2016 р.

Отже, право позивача на зарахування стажу роботи з 07.11.2015 по 31.12.2016 для призначення пенсії по інвалідності не є спірним в межах цієї справи, а тому в цій частині судове рішення підлягає скасуванню.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача та обраного судом способу захисту його прав.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає про відсутність дискреційних повноважень у пенсійного органу в частині вирішення питання про призначення пенсії по інвалідності та наявність підстав для зобов`язання саме ГУ ПФУ в Харківській області призначити йому таку пенсію з дати встановлення інвалідності - 18.10.2022.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що в спірних правовідносинах з урахуванням дискреційних повноважень відповідачів, належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати стаж роботи для призначення пенсії позивачу та зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області як орган, що приймав оскаржуване рішення, повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію шодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Колегія суддів зауважує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Така правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.11.2019 по справі № 227/3208/16-а.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що позивачем виконано всі передбачені законом умови для призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", надано повний пакет документів, а викладені пенсійним органом у рішенні від 03.03.2023 підстави для відмови у призначенні пенсії визнані судом безпідставними, колегія суддів вважає, що з метою повного та ефективного захисту прав позивача слід зобов`язати пенсійний орган призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності.

Щодо органу, уповноваженого на зарахування позивачу стажу роботи та призначення пенсії по інвалідності.

Відповідно до п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно п. 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Судовим розглядом встановлено, що спірне рішення прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за принципом екстериторіальності, і саме воно досліджувало пенсійні документи позивача і вирішувало питання щодо зарахування періодів роботи позивача і призначення пенсії, а не Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області.

Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання зарахувати періоди роботи та призначити позивачу пенсію по інвалідності є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.

Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області після скасування оскаржуваного рішення від 03.03.2023 зобов`язано зарахувати ОСОБА_1 до стажу період проходження ним служби в лавах МВС з 06.10.2010 по 06.11.2015 та в органах Національної поліції за період з 01.01.2017 до 27.05.2021 та призначити йому пенсію по інвалідності.

Натомість, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

Згідно з пунктом 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області визначено як суб`єкт, який буде здійснювати виплату пенсії позивачу за місцем за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийняв зобов`язальну частину оскаржуваного рішення в частині зарахування стажу роботи стосовно неналежного відповідача.

Щодо дати, з якої позивачу має бути призначена пенсія по інвалідності.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивачу встановлено інвалідність ІІІ групи з 18.10.2022 та протягом трьох місяців з дня її встановлення він звертався до органів ПФУ із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Таким чином, належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити йому пенсію по інвалідності з дати встановлення інвалідності - 18.10.2022.

З урахуванням наведеного, вимоги апеляційної скарги позивача щодо покладення обов`язку на ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати стаж роботи та призначити пенсію по інвалідності задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг частково спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позову та задоволення позову про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди проходження ним служби в системі Національної поліції за період з 07.11.2015 року до 27 травня 2021 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву від 23.02.2023 щодо призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 858,88 грн.

Судом першої інстанції за наслідками розгляду справи стягнуто на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в загальному розмірі 429,44 грн солідарно з обох відповідачів.

Разом з тим, колегія суддів вказує на помилковість висновків суду першої інстанції щодо стягнення судових витрат з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, оскільки за наслідками апеляційного перегляду судовим рішенням не встановлено порушення прав позивача з боку вказаного відповідача та не покладено обов`язку з його виконання на нього, а тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат з ГУ ПФУ в Харківській області підлягає скасуванню.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат з ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 є правомірним.

Також, ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги 1 288,32 грн., що підтверджується квитанцією.

Враховуючи, що апеляційна скарга позивача судом задоволена частково, відповідно до ст. 139 КАС України на користь його підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання позову (з урахуванням сум стягнутих судом першої інстанції) та апеляційної скарги пропорційно задоволеним позовним вимогам в загальній сумі 858,88 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області .

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 по справі № 520/21551/23 - скасувати в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди проходження ним служби в системі Національної поліції за період з 07.11.2015 року до 27 травня 2021 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву від 23.02.2023 щодо призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, відмови в задоволенні позову та стягнення судових витрат з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди проходження ним служби в лавах МВС з 06.10.2010 по 06.11.2015 та в органах Національної поліції за період з 01.01.2017 до 27.05.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності на підставі статей 30, 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 18.10.2022.

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, просп. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 по справі № 520/21551/23 - залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій