Справа № 200/7446/20-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про поворот виконання судового рішення

06 лютого 2024 року Справа №200/7446/20-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Христофорова А.Б.,

за участю секретаря Дяченка А.В.

позивача не з`явився

представника заявника (відповідача) Дубоневича О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Національного агентства з питань запобігання корупції про поворот виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

На розгляді Донецького окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі №200/7446/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Національного агентства з питань запобігання корупції від 07 квітня 2020 року № 317-к/тр Про звільнення ОСОБА_1 в частині звільнення 07 квітня 2020 року ОСОБА_1 з посади керівника відділу аналітичної та роз`яснювальної роботи Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя у зв`язку зі скороченням посади. Поновлено ОСОБА_1 на посаді керівника відділу аналітичної та роз`яснювальної роботи Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції з 08 квітня 2020 року. Стягнуто з Національного агентства з питань запобігання корупції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 квітня 2020 року по 25 листопада 2020 року в сумі - 327 953 (триста двадцять сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 40 коп., з вирахуванням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Національного агентства з питань запобігання корупції на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі - 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. Стягнуто з Національного агентства з питань запобігання корупції на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 2 438 (дві тисячі чотириста тридцять вісім) грн. 73 коп.

18 грудня 2020 року судом, зокрема, видано виконавчий лист негайного виконання в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Вказане рішення суду від 25 листопада 2020 року у справі №200/7446/20-а набрало законної сили відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду 22 березня 2021 року, якою апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення по справі 200/7446/20-а без змін.

Втім, постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі № 200/7446/20-а задоволено касаційну скаргу Національного агентства, скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.11.2020 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2021, а в задоволені позову ОСОБА_1 до Національного агентства відмовлено в повному обсязі.

24.01.2024 представник Національного агентства з питань запобігання корупції подав до Донецького окружного адміністративного суду заяву про поворот виконання рішення суду, в якому просив:

- поновити Національному агентству з питань запобігання корупції строк на подання заяви про поворот виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.11.2020 у справі № 200/7446/20-а та прийняти її до свого провадження;

- задовольнити заяву Національного агентства з питань запобігання корупції про поворот виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.11.2020 у справі № 200/7446/20-а;

- допустити поворот виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.11.2020 у справі № 200/7446/20-а, шляхом стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Національного агентства з питань запобігання корупції (; рахунок: UA0093634; Державна казначейська служба України, м. Київ) суми виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 33 207,86 гривень.

Така заява обґрунтована тим, що у зв`язку зі скасуванням рішення суду, яким стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, існують достатні правові підстави для стягнення з позивача на користь Національного агентства з питань запобігання корупції 33 207,86 грн виплаченого на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

06 лютого 2024 року у судовому засіданні представник Національного агентства з питань запобігання корупції доводи викладені у заяві про поворот виконання рішення суду підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

06 лютого 2024 року у судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся судом належним чином, заяв або клопотань суду не надіслав, про причини не явки суд не повідомив.

Керуючись положеннями ч. 9 ст. 205 КАС України, за якими, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд приходить до висновку про можливість провести розгляд справи у письмовому провадженні.

При вирішенні заяви про поворот виконання судового рішення суд виходив з такого.

Відповідно до статті 380 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.

Заявником долучено до матеріалів справи відомість про зарахування заробітної плати позивачу за 10 грудня 2020 року, а також платіжне доручення № 1281 від 08 грудня 2020 року про зарахування позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму 33 207, 86 грн.

Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Як зазначив Конституційний Суд у рішенні від 02.11.2011 у справі № 13-рп/2011, поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Отже, інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Таким чином, з наведених правових норм випливає, що за допомогою інституту повороту, виконання судового рішення, яке було скасоване або змінене, зокрема, у такий спосіб, що стягувач повинен повернути боржнику те, що він отримав за таким судовим рішенням. А отже, поворот виконання рішення спрямований на забезпечення інтересів добросовісного боржника, який виконав судове рішення, яке, як згодом виявилося, було помилковим.

Водночас, відповідно до статті 381 КАС України поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

Отже, згідно з цією нормою не допускається поворот виконання судових рішень у вище зазначеній категорії справ за винятком випадків повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або поданням підроблених документів.

Тобто, якщо особа добросовісно одержувала за скасованим чи зміненим в подальшому судовим рішенням певні виплати, то вона не повинна повертати ці кошти чи надміру одержані кошти. З набранням законної сили новим судовим рішенням вона лише втрачає право на одержання подальших виплат або зберігає це право щодо виплат у меншому розмірі.

Суд зазначає, що у зазначених категоріях адміністративних справ може відбутися поворот виконання у випадках, якщо рішення суду прийнято з урахуванням недобросовісної поведінки позивача (стягувача), а не порушень з боку суду. Тому, якщо скасоване рішення було обґрунтоване на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах, суд повинен допустити поворот виконання.

Вказані висновки також узгоджуються з висновками Верховного Суду у постановах Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 2а-9320/11/0308, від 22.08.2019 у справі № 9557/10/1570, від 24.09.2020 у справі № 818/678/17.

Разом з тим, заявником до суду не подано доказів того, що скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами стосовно виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Також суд, у силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 31.07.2020 у справі № 757/34139/18-ц, від 12.02.2020 у справі № 369/7704/18, від 08.04.2020 у справі № 760/408/19.

У вказаних постановах Верховний Суд дійшов висновку про те, що чинне законодавство не допускає повороту виконання рішення суду у разі скасування виконання судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин. Для цієї категорії справ не має значення, в якому порядку ухвалене те рішення, яким було скасовано інше виконане рішення.

Проте суд вважає за необхідне зауважити, що як вбачається із положень ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 1 Конвенції про захист заробітної плати № 95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30.06.1961, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

У Рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснено нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Структура заробітної плати безпосередньо визначена у ст. 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Отже, за змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні ст. 2 Закону України «Про оплату праці», тобто не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Вказане безпосередньо узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.09.2018 у справі № 1570/771/2012, в якій суд вказав: «…Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До фонду оплати праці не належать суми, нараховані працівникам за час вимушеного прогулу, оскільки ці кошти не є коштами, що сплачені за фактично виконану роботу…».

У постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 461/1303/19, Суд розглядаючи справу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за аналогією зазначив: «…Середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника…».

Отже, на переконання суду, за змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу) , а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Вказаний правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 522/13736/15 (провадження № 61-25545сво18).

Враховуючи те, що середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою, а тому не підпадає під вимоги ст. 381 КАС України.

За таких обставин суд вважає, що заява Національного агентства з питань запобігання корупції про поворот виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає задоволенню шляхом стягнення з

Керуючись ст.ст. 150-154, 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву представника Національного агентства з питань запобігання корупції про поворот виконання рішення суду в адміністративній справі № 200/7446/20-а.

Допустити поворот виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Національного агентства з питань запобігання корупції безпідставно одержаних коштів у сумі 33 207 (тридцять три тисячі двісті сім) гривень 86 копійок стягнутих на підставі виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року по справі №200/7446/20-а.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Національного агентства з питань запобігання корупції (юридична адреса: 01103, місто Київ, бульвар Миколи Міхновського, будинок 28, ) безпідставно одержані кошти у сумі 33 207 (тридцять три тисячі двісті сім) гривень 86 копійок стягнуті на підставі виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року по справі №200/7446/20-а.

Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 06 лютого 2024 року.

Повний текст ухвали складено та підписано 08 лютого 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров