Справа № 140/33889/23
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/33889/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, контролюючий орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 28.07.2023 №000594-09.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем отримано рішення про застосування фінансових санкцій від 28.07.2023 №000594-09, яким відповідно до абз.20 ч.2 ст.17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального застосовано до СГД ОСОБА_1 фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17 000, 00 грн.

Правовою підставою для його прийняття став акт перевірки від 19.06.2023 за №03/10087/09-01/ про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та пальним, за висновками якого ГУ ДПС у Волинській області встановлено порушення позивачем вимог абз.3 ч.4 статті 11 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (далі Закон №481/95-ВР ) та п.226.9 ст. 226 Податкового кодексу України (далі ПК України) реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного податку.

Позивач не погоджується з висновками контролюючого органу та винесеним рішенням про застосування фінансових санкцій та вказує, що при здійсненні підприємницької діяльності в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в ТЦ «Гостинець», наявний елемент можливих відхилень під час безпосереднього продажу алкогольних напоїв. Елементом відхилення від вимог реєстрації продажу через систему ПРРО є можливий збій роботи системи, який безпосередньо впливає на результат реєстрації вищезгаданих товарів через систему ПРРО. Такий технічний збій призводить лише до неправильного проведення товару у системі, але не є фактичним порушенням вимог норм п. 226.9 ст. 226 ПКУ та абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону №481/95-ВР. Зазначає, що помилки у реквізитах, визначених п. 201.1 ст. 201 ПКУ, які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних в електронному вигляді (п. 201.10 ст. 201 ПКУ). Окрім того, саме суб`єкт господарювання-товаровиробник самостійно визначає засоби та форми захисту вироблюваних ним алкогольних напоїв і тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального від фальсифікації (підроблення) і має право ініціативи контролю щодо фальсифікації власної продукції суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) та фізичними особами. Тобто, перевірка щодо відповідності в товарах марок акцизних податків покладається на товаровиробника, що вкотре вказує на безпідставність прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, адже ГУ ДПС у Волинській області в даному випадку невиправдано видало наказ про проведення фактичної перевірки, що в подальшому зумовило прийняття протиправного рішення.

Позивач вказує також на відсутність правових підстав для проведення контролюючим органом фактичної перевірки. Зокрема, у наказі від 19.06.2023 №1216-п, на підставі якого призначено проведення фактичної перевірки, лише вказано на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, однак з цього не можливо встановити, що саме є фактичною підставою для проведення перевірки позивача.

Зважаючи на вищевказане, вважає, що позивачем не порушено вимог ст.11 Закону №481/95-ВР та п. 226.9 ст. 226 ПКУ (реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного податку), а тому рішення ГУ ДПС у Волинській області про застосування фінансових санкцій від 28.07.2023 №000594-09 є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, просив позов задовольнити.

Ухвалою судді від 20.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечила позовні вимоги. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що під час проведення фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність суб`єкт господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , контролюючим органом встановлено порушення позивачем ст.11 Закону №481/95-ВР та п.226.9 ст. 226 ПК України (факт реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку). Відтак, оскаржуване рішення винесене відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому у задоволенні позову просить відмовити повністю.

У відповіді на відзив представник позивача підтримав доводи та аргументи викладені у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення на підставі наведених доказів учасників справи, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що 19.06.2023 працівниками ГУ ДПС у Волинській області на підставі наказу від 19.06.2023 №1216-п «Про проведення фактичної перевірки СГ ОСОБА_1 », направлень на перевірку від 19.06.2023 №1818, 1819 проведено фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність суб`єкт господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 . За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 19.06.2023 за №03/10087/09-01/ НОМЕР_1 (а.с.27, 28-32).

Під час проведення фактичної перевірки встановлено, що через ПРРО з фіскальним номером реалізовано алкогольні напої з одинаковими марками акцизного податку, чим порушено п.226.7 ст.226 ПК України згідно з яким кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв. Також встановлено порушення абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону №481/95-ВР.

З додатка №1 до акта перевірки вбачається, що через ПРРО з фіскальним номером реалізовано дві пляшки коньяку Шустов 0, 1 л 5*40 за ціною 45 грн 03.04.2023 та 21.04.2023 з однією маркою акцизного податку серія АЕКR428116 (а.с.32)

З додатка №2 до акта перевірки вбачається, що через ПРРО з фіскальним номером реалізовано дві пляшки настоянки Медовуха 0, 2 л за ціною 39, 90 грн (за пляшку) 05.04.2023 та 11.05.2023 з однією маркою акцизного податку серія АЕХН 131490 (а.с.33).

За результатами розгляду акта перевірки від 19.06.2023 (дата реєстрації 20.06.2023) за №03/10087/09-01/, ГУ ДПС у Волинській області прийнято рішення від 28.07.2023 №000594-09, згідно з яким до СГД ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у сумі 17 000 грн за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка (а.с.60).

Вважаючи рішення контролюючого органу про застосування штрафних санкцій протиправним, СГД ОСОБА_1 звернулася із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За приписами пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом (пункт 61.2 статті 61 ПК України).

Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідні функції контролю передбачені пунктом 19-1.1 статті 19-1 ПК України. Зокрема, контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (підпункт 19-1.14).

Отже, контролюючий орган має право на проведення перевірки господарюючого суб`єкта у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

За змістом пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України); запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (підпункти 20.1.4, 20.1.6).

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 цього пункту).

Оскаржуючи податкове повідомлення-рішення, прийняте за результатами фактичної перевірки, позивач вважає, що ГУ ДПС у Волинській області допущені порушення порядку призначення та проведення перевірки.

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України.

Згідно з підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Системний аналіз підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України дозволяє дійти висновку, що ця норма передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо, а саме: 1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами. Саме за вказаною підставою контролюючий орган, окрім посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, у наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства; 2) здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, що є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У цьому випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Отже, контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 08.12.2022 у справі №140/2889/21, від 12.08.2021 у справі №140/14625/20, від 10.04.2020 у справі №815/1978/18 та ін.

За змістом висновків, викладених у цих постановах, є підстави вважати усталеною практику Верховного Суду про те, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо. Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 у справі №460/1239/19 вказав, що незазначення підстав у наказі на проведення перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до пункту 81.1. статті 81 ПК України, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.

Відсутність посилання у наказі ГУ ДПС у Волинській області від 19.06.2023 №1216-п «Про проведення фактичної перевірки СГ ОСОБА_1 » на фактичну підставу проведення перевірки, а саме внаслідок здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у цій сфері, не є безумовною підставою для визнання такої перевірки протиправною та скасування оскаржуваного рішення, винесеного за результатами такої перевірки. Зазначені недоліки наказу від 19.06.2023 №1216-п, на думку суду, не призводять до відсутності правових наслідків такої перевірки.

Суд наголошує на тому, що здійснення такого виду заходу контролю, як в спірній ситуації, було не правом ГУ ДПС у Волинській області, а його обов`язком, тому відсутність в наказі про призначення фактичної перевірки детальної інформації про підстави проведення фактичної перевірки не можуть ставити під сумнів легітимність заходу в цілому, якщо такий захід здійснювався на законній підставі, про що зазначено судом вище.

При цьому, твердження позивача про невідповідність наказу ГУ ДПС у Волинській області від 19.06.2023 №1216-п положенням ПК України є необгрунтованим, так як вказаний наказ містить усі реквізити, передбачені нормами чинного законодавства (зокрема, у ньому зазначені дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється), мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися).

Наказ про проведення перевірки містить підпис керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплений печаткою контролюючого органу.

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Отже, у питаннях дотримання контролюючими органами процедури проведення перевірки істотне значення має встановлення обставин забезпечення платникам податків можливості реалізувати їх права, передбачені ПК України, а у разі їх порушення - чи могло це істотно вплинути на правильність та обґрунтованість висновків контролюючого органу, здійснених за результатами такої перевірки, на підставі яких прийняті рішення.

У свою чергу, перевірка проведена та щодо її проведення позивач не заперечував (акт недопуску до перевірки не складався) й за наслідками цієї перевірки прийняте рішення про застосування фінансових санкцій, що є предметом оскарження.

У цій справі позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про такі порушення з боку ГУ ДПС у Волинській області норм ПК України при проведенні перевірки, які вплинули на реалізацію позивачем його прав, як-от ненадання можливості надати необхідні для перевірки документи чи пояснення, що мають вплив на висновки контролюючого органу та прийняте ним рішення за наслідками перевірки.

Відтак, підсумовуючи вищенаведене, судом не встановлено порушень зі сторони податкового органу в частині призначення фактичної перевірки господарської діяльності позивача.

Щодо виявлених під час проведення перевірки порушень вимог законодавства, внаслідок чого прийнято оскаржуване рішення, суд зазначає наступне.

Нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон №481/95-ВР, частиною 1 статті 17 якого визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом - сирцем виноградним, спиртом - сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абз. 20 частини 2 статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкція у вигляді штрафу у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими акцизними марками акцизного податку у розмірі 200 відсотків вартості товарів, але не менше 17000 грн.

Згідно з абз. 3 ч.4 ст.11 Закону №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв з вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється (пункт 226.6 статті 226 ПК України).

Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв (пункт 226.7 статті 226 ПК України)

Виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України (пункт 226.3 статті 226 ПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (Положення №1251).

Пунктом 5 Положення №1251 визначено, що на кожну марку наносяться такі реквізити, зокрема індекс регіону України (згідно з додатком), що відповідає місцезнаходженню виробника продукції, позначений двома цифрами (для маркування вітчизняної продукції), серія чотирьох літер і шестизначний номер, два двозначних числа (місяць і рік, у якому вироблено марки для алкогольних напоїв) або двозначне та однозначне числа (рік і квартал у якому вироблено марки для тютюнових виробів) через скісну риску та сума акцизного податку (для алкогольних напоїв), сплаченого за одиницю продукції, з точністю тисячного знака, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

Маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції (пункт 20 Положення №1251).

Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знаку, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставки акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження: пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачено абзацом 7 пункту 5 цього Положення; наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4х10 міліметрів: горизонтальний - 4х20 міліметрів; діагональний-4x18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція); пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів; відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.

Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції (пункт 226.9 статті 226 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, фактичною перевіркою працівникам ГУ ДПС у Волинській області встановлено, що через ПРРО із фіскальним номером двідчі реалізовано алкогольні напої - коньяк Шустов 0, 1 л 5*40 за ціною 45 грн 03.04.2023 та 21.04.2023 з однією і тією ж маркою акцизного податку серія АЕКR428116, а також двічі реалізовано пляшку настоянки Медовуха 0, 2 л за ціною 39, 90 грн 05.04.2023 та 11.05.2023 з однією маркою акцизного податку серія АЕХН 131490, чим порушено п.226.7 ст.226 ПК України згідно з яким кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв (а.с.32, 33))

Вказані обставини підтверджуються також фіскальними чеками №АЛІ000002629 від 03.04.2023, №АЛІ000003664 від 21.04.2023, №ЛЮБ000003032 від 05.04.2023, №ЛЮБ000005077 від 11.05.2023, які наявні у матеріалах справи та досліджені судом (а.с.67-70).

Суд не бере до уваги твердження представника позивача про те, що в даному випадку елементом відхилення від вимог реєстрації продажу через систему ПРРО є можливий збій роботи системи, який безпосередньо впливає на результат реєстрації вищезгаданих товарів через систему ПРРО, оскільки жодних письмових доказів, які б підтверджували такі обставини (технічних збій системи) матеріали справи не містять, а відтак позивачем не спростовано порушення ст.11 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР.

Не заслуговують також на увагу доводи представника позивача про те, що саме суб`єкт господарювання-товаровиробник має право ініціювати контроль щодо фальсифікації власної продукції суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) та фізичними особами, оскільки, як уже було вищевказано судом, саме на податкові органи законодавцем покладені функції податкового контролю, який здійснюється шляхом перевірок суб?єктів господарювання. Зокрема, ГУ ДПС у Волинській області здійснює контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечує міжгалузеву координацію у цій сфері. Таким чином саме податковий орган має право на проведення перевірки господарюючого суб`єкта у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (в тому числі і щодо реалізації алкогольних напоїв з марками (чи без марок) акцизного податку).

При цьому, суд вважає безпідставним твердження представника позивача відносно того, що вимоги абзацу 20 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР розповсюджуються на виробників алкогольної продукції, яким позивач не являється, оскільки відповідно до вказаної норми до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку. Відтак, СГД ОСОБА_1 здійснювала реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку, тому повинна нести фінансову відповідальність за порушення норм Закону №481/95-ВР. Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні докази в обґрунтування своїх дій, і довів правомірність винесення спірного рішення про застосування штрафних санкцій.

Відтак, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення від 28.07.2023 №000594-09 про застосування фінансових санкцій у сумі 17 000,00 грн є правомірним і таким, що не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення від 28.07.2023 №000594-09, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (Код , 43010, м. Луцьк, Київський майдан, 4).

Суддя Т.М. Димарчук