Справа № 440/6539/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 р. Справа № 440/6539/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2022, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 13.09.22 по справі № 440/6539/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській обл.), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови йому у здійсненні перерахунку пенсії за віком згідно ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, які передують року призначення пенсії за віком, та невиплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати йому пенсію за віком з 22.03.2022 на умовах і у порядку, передбачених ч. 2 ст. 40 Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019-2021 роки (10846,37 грн.), що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, з виплатою різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією, починаючи з 22.03.2022;

- зобов`язати відповідача виплатити йому грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV станом на 22.03.2022, тобто на день призначення пенсії за віком.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2022 відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що 09.10.2017 йому було призначено пенсію за вислугу років згідно із ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Але у зв`язку з працевлаштуванням з 10.10.2017 на посаду вчителя історії та правознавства, виплату пенсії було припинено. 22.03.2022 він досяг пенсійного віку на загальних підставах, проте із відповідною заявою не зміг звернутися до органів ПФУ, оскільки перебував в лавах ЗСУ.

16.06.2022 він звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити нарахування пенсії за три календарні роки, які передують року призначення пенсії (2019-2021) та виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

Рішенням відповідача №84 від 22.06.2022 йому призначено пенсію за віком із застосуванням при визначенні розміру пенсії середньої заробітної плати (доходу) в Україні - 6186,32 грн. Проте на зазначені у заяві окремі прохання ГУ ПФУ в Полтавській області не було розглянуто.

01.07.2022 він повторно звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою, в якій прохав ГУ ПФУ в Полтавській обл. перерахувати пенсію за віком згідно ч. 2 ст. 40 Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2019-2021) та виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

15.07.2022 ГУ ПФУ в Полтавській обл. листом №7942-6382/Ф-02/8-1600/22 позивача повідомлено, що на підставі його заяви від 16.06.2022 прийнято рішення (за принципом екстериторіальності - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві) про переведення його з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно Закону №1058-ІV та розмір його пенсії за віком визначено із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні - 6186,32 грн., а також враховуючи, що було призначено пенсію за вислугу років, одноразова грошова допомога при переведенні на пенсію за віком встановлена не була.

Вважає бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови йому у здійсненні перерахунку пенсії за віком згідно ч.2 ст. 40 Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, які передують року призначення пенсії за віком та невиплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком протиправною.

Апелянт вважає, що 16.06.2022 він звернувся із заявою про призначення пенсії за віком вперше, тому відповідачем неправомірно було врахований показник середньої заробітної плати і неправильно визначений розмір пенсії за віком. Відповідачем з метою визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсії взято середній заробіток за останні три роки (за 2014-2016). Зазначив, що виплата пенсії за вислугу років не входить до правового регулювання Закону 1058-ІV, а регулюється виключно законом України "Про пенсійне забезпечення" і є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб. Тобто, отримуючи пенсію за вислугу років він не користувався жодним із видів передбачених пенсій Законом №1058-ІV, тому звернувшись до ГУ ПФУ в Полтавській області 16.06.2022 про призначення пенсії за віком, використав право на призначення пенсії в солідарній системі відповідно до Закону №1058-ІV вперше.

Крім цього звертає увагу суду, що спірне рішення №84 «Про перерахунок пенсії» від 22.06.2022 винесено відповідачем та жодного іншого рішення органів ПФУ з приводу розгляду його заяв не отримував.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

09.10.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років (а.с. 128-130).

24.10.2017 згідно протоколу №4156 позивачу, як працівнику освіти, призначено пенсію за вислугу років з 09.10.2017 (а.с. 125-127).

16.06.2022 позивач звернувся до УПФУ в Полтавській обл. із заявою, в якій просив: здійснити нарахування пенсії за віком за три календарні роки, які передуються року призначення пенсії (2019-2021) та виплатити грошову допомогу у розмірі десятимісячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком (а.с. 132).

20.06.2022 Головне управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві листом №2600-0309-9/68762 повідомило ГУ ПФУ в Полтавській обл. про результати розгляду заяви позивача від 16.06.2022 №3213 щодо переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно Закону №1058-ІV, а також про те, що розмір пенсії обчислено позивачу з урахуванням коефіцієнту страхового стажу 0,39333 (загальний страховий стаж 39 років 4 місяці 24 днів (472 місяців)) та коефіцієнту заробітної плати 1,94550 (середньомісячний заробіток 12035,49 грн. визначений за період роботи з 01.07.2000 по 31.03.2022 та середньомісячної заробітної плати по народному господарству 6186,32 грн.). Зазначено, що при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно Закону №1058-ІV, ОСОБА_1 не застосовано показник середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення та не надано грошову допомогу відповідно до пунктів е-ж ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки відсутні законні підстави (а.с. 148).

22.06.2022, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення №84 від 22.06.2022 про призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV (а.с. 12-13).

01.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою в якій просив перерахувати пенсію за віком згідно ч.2 ст. 40 Закону №1058-ІУ із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме 2019,2020,2021 роки. Виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу ХУ "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" станом на 21.03.2022 (день призначення пенсії за віком).

15.07.2022 ГУ ПФУ в Полтавській обл. листом №7942-6382/Ф-02/8-1600/22 позивачу повідомлено про те, що на підставі його заяви від 16.06.2022 його переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно Закону №1058-ІV. Рішення за результатом розгляду цієї заяви приймалось за принципом екстериторіальності - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, а перевірялось - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області. Розмір пенсії за віком визначено із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні - 6186,32 грн., що відповідає вимогам чинного законодавства. Одноразова грошова допомога при переведенні на пенсію за віком встановлена не була (а.с. 149-150).

Вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській обл., щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, відповідач не є учасником (суб`єктом) спірних правовідносин, а лист ГУ ПФУ в Полтавській обл. №7942-6382/Ф-02/8-1600/22 від 15.07.2022 носить суто інформаційний характер та не підтверджує вчинення ГУ ПФУ в Полтавській обл. оскаржуваних дій (бездіяльності).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Щодо висновків суду першої інстанції, про недоведеності позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів саме з боку ГУ ПФУ в Полтавській обл. колегія суддів зазначає.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській обл.

01.07.2022 позивач звертається до ГУ ПФУ в Полтавській обл. з новою заявою в якій прохав перерахувати пенсію за віком, згідно ч. 2 ст. 40 Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2019-2021) та виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

15.07.2022 ГУ ПФУ в Полтавській обл. листом №7942-6382/Ф-02/8-1600/22 надало позивачу відповідь.

Не погодившись з даним рішенням ГУ ПФУ в Полтавській обл. позивач і звернувся до суду з адміністративним позовом.

Враховуючи зазначені обставини колегія суддів вважає, що позивач звернувся до належного відповідача про захист порушеного права, а саме щодо питань зазначених у заяві до ГУ ПФУ в Полтавській обл. від 01.07.2022.

По суті позовних вимог колегія суддів зазначає.

Статтею 22 Загальної декларації прав людини встановлено, що кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтями 4, 6 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788-XII) передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей встановлюються Законом України про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.

Особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

За приписами ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Таким чином, законодавством передбачається, що у разі, якщо особа одночасно має право на декілька видів пенсій, то вона має право обрати та отримувати лише один вид пенсії, тобто діє принцип права вибору пенсійного забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.08.2023 у справі № 380/17897/21.

Згідно ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 ст. 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Відповідно до п. 1.1 Порядку подання та оформлення документів для перерахунку пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1(далі Порядок № 22-1) зокрема, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до п. 1.9 Порядку № 22-1 особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням п. 1.8 цього розділу.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.06.2023 у справі № 500/4392/22.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням ГУ ПФУ м. Києві від 22.06.2022 № 84 про перерахунок пенсії, позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV.

Тобто, позивач з 17.06.2022 переведений з пенсії за вислугу років, призначену згідно із ст. 55 Закону №1788-ХІІ, на пенсію за віком, відповідно до Закону №1058-ІV.

Враховуючи зазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскільки позивача переведено на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за іншим законом. А відтак відмова відповідача у перерахунку пенсії за віком, відповідно до Закону №1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, які передують року призначення пенсії за віком є протиправною, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи даний спір, суд враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 03.10.2018 у справі №428/450/17, згідно з якою якщо особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV у зв`язку із досягненням такого віку, пенсія повинна обраховуватись на підставі положень ст. 40 Закону №1058-ІV, як вперше призначена.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п.7-1 розд. ХV Закону № 1058-ІV, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.7-1 розділу XV Закону № 1058-ІV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 (далі - Порядок № 1191) встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах й 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Отже, підставою для відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком є, зокрема, отримання до моменту призначення пенсії за віком будь-якої пенсії.

Колегія суддів зазначає, що умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, як помилково вважали суди попередніх інстанцій, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Слід зазначити і про те, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.03.2020 у справі № 175/4084/16-а.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу з 09.10.2017 було призначено пенсію за вислугу років, згідно ст. 55 Закону №1788-ХІІ, але у зв`язку із працевлаштуванням з 10.10.2017 на посаду вчителя історії правознавства, виплату пенсії було припинено.

Тобто до призначення позивачу пенсії за віком йому призначалась пенсія за вислугу років.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській обл. щодо не виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до п.7-1 розд. ХV Закону №1058-ІV та зобов`язання нарахувати та виплатити дану грошову допомогу.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 5, 7, 242, 311, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року по справі № 440/6539/22 - скасувати.

Ухвалити постанову, якою частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії за віком згідно ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, які передують року призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 на умовах і у порядку, передбачених ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019-2021 роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, з виплатою різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією, починаючи з 22.03.2022

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін