Справа № 335/10221/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2024 року м. Дніпросправа № 335/10221/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17.11.2023 року (головуючий суддя Крамаренко І.А.)

в адміністративній справі №335/10221/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 23.10.2023 до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до відповідача Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради, в якому просив:

- скасувати постанови від 03.10.2023 №1786 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради від 03.10.2023 вважає незаконною, такою що підлягає скасуванню, оскільки: матеріали справи не містять доказів порушення ОСОБА_1 вимог ч.2 ст.156 КУпАП; матеріали справи не містять відомостей того, що ОСОБА_1 перебуває на посаді продавця, відсутній чек (не з`ясовано характер трудових відносин).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17.11.2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 156 КУпАП доведена у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Вказує, що в адміністративному протоколі відсутні відомості того, що ОСОБА_1 перебуває на посаді продавця магазину «Леприон», тому складений протокол не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП. Зауважує, що ч.2 ст.156 КУпАП встановлює відповідальність за торгівлю алкогольними напоями у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, проте Запорізька обласна військова адміністрація, не входить до системи місцевого самоврядування, відтак адміністративні комісії не мають права розгляду таку категорію справ.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скарг залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, ДОП СП ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області 22.09.2023 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №256293, згідно якого 22.09.2023 о 09.07 год., гр. ОСОБА_1 знаходився за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 6, у приміщенні магазину «Лепрекон», здійснив торгівлю алкогольними напоями у заборонений час доби, чим порушив Наказ ЗОДА №509 від 05.09.2023, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП.

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради №1786 від 03.10.2023, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Закону України «Про місцеве самоврядування», Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Частиною 9 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» визначено, що сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби.

Відповідно до п. 44-1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо встановлення заборони продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (крім закладів ресторанного господарства) у визначений час доби в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку.

В силу ч. 3 ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військові адміністрації населених пунктів утворюються в межах територій територіальних громад, у яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи, та/або сільські, селищні, міські голови не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, а також в інших випадках, передбачених цим Законом.

Крім того, п. 13 ч. 1 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, забороняти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, торгівлю зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі.

Вказані повноваження передбачені також Порядком заборони торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 р. № 1457.

Згідно з пунктами 3-5 Порядку, заборона торгівлі алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, в межах території, на якій вводиться воєнний стан, запроваджується шляхом видання наказу військовим командуванням разом з військовою адміністрацією (у разі її утворення) з метою забезпечення громадської безпеки і порядку. Наказом військового командування та військової адміністрації (у разі її утворення) визначається час введення та строк дії заборони торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, в межах території, на якій вводиться воєнний стан.

Наказ військового командування та військової адміністрації (у разі її утворення) доводиться до виконання Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, обласним, Київській та Севастопольській міським держадміністраціям, МВС, Міндовкіллю, Національній поліції, ДПС.

Пункт 1 Розділу ІІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377 (Інструкція №1377) передбачає, що заяви і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події реєструються цілодобово в чергових частинах органів поліції уповноваженими працівниками відразу після їх надходження, вносяться до журналу ЄО та інтегрованої інформаційно-пошукової системи з усіма відомостями з журналу ЄО.

Відповідно до абз. 2 п. 5 Розділу ІІІ вказаної Інструкції №1377, про заяви і повідомлення, які надійшли до чергової частини органу поліції і в яких відсутні відомості, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, після їх реєстрації в журналі ЄО доповідається уповноваженим працівником чергової частини начальникові органу поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Слід взяти до уваги, що пунктом 15 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 (Інструкція №1376), до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

За змістом частин 1-3 статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що введення заборони торгівлі алкогольними напоями належить до виключних повноважень сільських, селищних і міських рад, які не можуть бути делеговані їх виконавчим органам.

При цьому будь-яких виключень з цього правила на період воєнного стану законодавством України не передбачено.

Утворення Запорізької обласної військової адміністрації було обумовлено тим, що значна частина території Запорізької області є тимчасово окупованою, а відповідні органи місцевого самоврядування не здійснюють своїх повноважень.

Водночас слід враховувати, що повноваження Запорізької міської ради під час воєнного стану не припинялись, вона продовжує здійснювати покладені на неї Конституцією та законами України повноваження. За таких умов обмеження щодо торгівлі алкогольними напоями на території, на яку поширюється юрисдикція Запорізької міської ради, мають бути встановлені саме цим органом місцевого самоврядування, однак доказів існування такого рішення матеріали справи не містять.

Крім того, за диспозицією ч.2 ст.156 КУпАП, правопорушенням є торгівля алкогольними напоями у час доби, заборонений саме рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, а не рішенням військової адміністрації та (або) військового командування.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що діяння позивача хоч і було порушенням наказу №5095 від 05.09.2023 Запорізької обласної військової адміністрації, однак не утворювало склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

Отже рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. 241-245, 250, 272, 286, 311, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17.11.2023 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову від 03.10.2023 №1786, винесену Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Запорізької міської ради, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги в загальному розмірі 1342,00 грн. (одна тисяча триста сорок дві гривні 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Запорізької міської ради (м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 206, ).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття 31.01.2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова