Справа № 440/4867/23
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 р. Справа № 440/4867/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Веліток Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 (суддя М.В. Довгопол, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 04.10.23) по справі № 440/4867/23

за позовом Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод дорожніх машин"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Кременчуцький завод дорожніх машин" (надалі - позивач, ПАТ "Кременчуцький завод дорожніх машин") звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також відповідач), у якому позивач просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.01.2023 року № 1, від 18.01.2023 року № 1, від 18.01.2023 року № 1.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 18.01.2023 року № 1, від 18.01.2023 року № 1, від 18.01.2023 року № 1.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що в ході позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Кредмаш» встановлено, що за даними бухгалтерського обліку по рах. 362 «Розрахунки з іноземними покупцями (субрахунок 362/10) станом на кінець лютого 2022 року обліковується як заборгованість по господарським операціям з підприємствами, які зареєстровані у російській федерації та білорусі на суму 30 780 698,38 грн, яка у повному обсязі віднесена до витрат підприємства, про що свідчить бухгалтерське проведення Дт 944 «Сумнівні та безнадійні борги» - Кт 362 «Розрахунки з іноземними покупцями», а відповідно до фінансової звітності позивачем всю суму заборгованості, списану на рахунок Дт 944 «Сумнівні та безнадійні борги» , включено до складу «Інших операційних витрат» коду рядка 2180 «Звіту про фінансові результати» за І півріччя 2022 року, як безнадійну заборгованість, а за даними податкової звітності з податку на прибуток, поданої за 9 місяців 2022 року, факт списання вказаної заборгованості підтверджено даними Додатку РІ «Різниці», підсумок якої формує рядок 03 Декларації. Отже, ПрАТ «Кредмаш» здійснено списання всієї суми дебіторської заборгованості з врахуванням курсових різниць без створення резерву, натомість коригування цієї операції проведено лише після проведення перевірки. Водночас вся дебіторська заборгованість, що обліковується підприємством на рахунку Кт 362, не відповідає визначенню безнадійної заборгованості за ознакою сплину строку давності та за ознакою неможливості її стягнення у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин). З огляду на те, що обліковими регістрами по рахунку 362 підтверджено факт відвантаження (постачання) товару, а по рахунку 31 «Рахунки у банках» підтверджено відсутність розрахунків, така передача товарів розглядається як операція з безоплатного постачання товарів/послуг, яка є об`єктом оподаткування ПДВ та оподатковується, виходячи з бази оподаткування, визначеної п. 188.1. ПК України. При цьому перевіркою зафіксовано, що умови поставки за договорами FCA ПрАТ «Кредмаш», тобто місце поставки склад продавця Україна. З огляду на викладене, перевіркою зроблено висновок про порушення ПрАТ «Кредмаш» вимог п. 185.1. ст. 185, п. 186.1. ст. 186, п. 188.1. ст. 188 ПК України, внаслідок чого занижено податкове зобов`язання з ПДВ за липень 2022 року у розмірі 6 156 140 грн по здійснених операціях поставок товарів на безоплатній основі, а також порушення вимог п. 201.1., 201.7., 201.10. статті 201 ПК України у зв`язку з тим, що позивачем не виписано та не зареєстровано в установлений термін в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на загальну суму обсягу постачання (без ПДВ) 30 780 698,38 грн, у тому числі , за липень 2022 року - 30 780 698,38 грн.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Приватне акціонерне товариство "Кременчуцький завод дорожніх машин" зареєстровано як юридична особа, ідентифікаційний код 05762565, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 158, т. 4/.

19.08.2022 ПрАТ «Кредмаш» подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2022 року /а.с. 142 144, т.4/, в якій задекларовано від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму 9 226 968 грн (рядок 19), у тому числі, сума, обчислена відповідно до пункту 200.-1.3. статті 200-1 ПК України 8 432 535 грн (рядок 20), із якої 4 335 683 грн підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника (рядок 20.2.), 4 096 852 грн зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. У складі декларації з ПДВ за липень 2022 року позивачем подано додаток 2 «Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)» /а.с. 149 150, т.4/, додаток 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3)» /а.с. 151, т. 4/, додаток 4 «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування та /або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4)» /а.с. 152, т.4/.

У період з 29.11.2022 по 05.12.2022 посадовими особами Головного управління ДПС у Полтавській області на підставі наказу Головного управління ДПС у Полтавській області від 19.10.2022 № 1769-П, направлень від 23.11.2022 № 3532, 3533 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «Кредмаш» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі, заявленого до бюджетного відшкодування з бюджету, за наслідками якої складено акт від 14.12.2022 № 7166/16-31-07-01-02/05762565 (далі Акт перевірки) /а.с. 22 -73, т.1/.

Перевіркою встановлено та в Акті перевірки зафіксовано порушення ПрАТ «Кредмаш»:

1) пп. 14.1.11., пп. 14.1.13., пп. 14.1.191. пп. 14.1. ст. 14, п. 185.1. ст. 185, п. 186.1. ст. 186, п. 188.1. ст. 188 ПК України, оскільки підприємством завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню у обсязі 4 335 683 грн, у тому числі за липень 2022 року у сумі 4 335 683 грн;

2) пп. 14.1.11., пп. 14.1.13., пп. 14.1.191. пп. 14.1. ст. 14, п. 185.1. ст. 185, п. 186.1. ст. 186, п. 188.1. ст. 188 ПК України, оскільки підприємством завищено суму залишку від`ємного значення, що включається до складу наступного звітного податкового період (рядок 21 Декларації) на загальну суму 1 820 457 грн;

3) п. 201.1., п. 201.7., п. 201.10. ст. 201 ПК України внаслідок невиписаних та незареєстрованих в установлений термін в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму обсягу постачання 30 780 698,38 грн, в тому числі за липень 2022 року - 30 780 698,38 грн.

ПрАТ «Кредмаш» подано до ГУ ДПС у Полтавській області заперечення від 28.12.2022 № 52/705 на Акт перевірки /а.с. 74 84, т. 1/, за наслідками розгляду яких ГУ ДПС у Полтавській області надано листом від 11.01.2023 № 869/6/16-31-07-01-08 відповідь на заперечення /а.с. 85 91/, згідно з якою висновки акту перевірки від 14.12.2022 № 7166/16-31-07-01-02/05762565 залишено без змін.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийнято такі податкові повідомлення-рішення:

- від 18.01.2023 № 01, яким зменшено ПрАТ «Кредмаш» суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку, згідно з декларацією за липень 2022 року, у розмірі 4 335 683 грн, та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 1 083 920,75 грн /а.с. 93 94, т.1/;

- від 18.01.2023 № 1, яким зменшено ПрАТ «Кредмаш» розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість згідно з декларацією за липень 2022 року, на суму 1 820 457 грн /а.с. 95 96, т.1/;

- від 18.01.2023 № 1, яким до ПрАТ «Кредмаш» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на додану вартість у сумі 3400 грн /а.с. 97 98, т.1/.

Зазначені податкові повідомлення-рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку.

За наслідками розгляду скарги позивача від 06.02.2023 № 52/02/27 /а.с. 102 116, т. 1/ Державною податковою службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги від 31.03.2023 № 8000/6/99-00-06-01-05-06 /а.с. 117 122, т.1/, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 18.01.2023 № 1, № 1, № 1, а скаргу без задоволення.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначає визначено нормами Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Правовідносини щодо справляння податку на додану вартість регламентовані розділом V ПК України.

За приписами пункту 185.1. статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно з пунктом 186.1. статті 186 ПК України місцем постачання товарів є:

а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту);

б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою;

в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.

Пунктом 187.1. статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Згідно з пунктом 201.1. статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.7. статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

В силу вимог пункту 201.10. статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відповідно до пункту 188.1. статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Пунктом 193.1. статті 193 ПК України визначено, що ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах:

а) 20 відсотків;

б) 0 відсотків;

в) 7 відсотків по окремих операціях, перелік яких наведено у пункті 193.1. статті 193 ПК України.

При цьому згідно з підпунктом 195.1.1. пункту 195.1. статті 195 ПК України за нульовою ставкою оподатковуються операції з: вивезення товарів за межі митної території України:

а) у митному режимі експорту;

б) у митному режимі реекспорту, якщо товари поміщені у такий режим відповідно до пунктів 3 (щодо товарів у вигляді продуктів їх переробки) та 5 частини першої статті 86 Митного кодексу України;

в) у митному режимі безмитної торгівлі;

г) у митному режимі вільної митної зони.

Товари вважаються вивезеними за межі митної території України, якщо таке вивезення підтверджене в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, митною декларацією, оформленою відповідно до вимог Митного кодексу України.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені статтею 200 ПК України.

Відповідно до пунктів 200.1, 200.2., 200.4. статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.7. статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що податок на додану вартість є непрямим податком, який нараховується та сплачується платником у разі виникнення об`єкту оподаткування, до якого віднесені операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Ставка податку встановлюється від бази оподаткування і складає 20 відсотків, за винятком операцій, які оподатковуються за ставкою 0 відсотків та 7 відсотків.

При цьому операції з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту оподатковуються за нульовою ставкою (пп. а) пп. 195.1.1. п. 195.1. ст. 195 ПК України).

Предметом спору у цій справі є податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 18.01.2023 № 01, яким зменшено ПрАТ «Кредмаш» суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку, згідно з декларацією за липень 2022 року, у розмірі 4 335 683 грн, та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 1 083 920,75 грн /а.с. 93 94, т.1/; від 18.01.2023 № 1, яким зменшено ПрАТ «Кредмаш» розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість згідно з декларацією за липень 2022 року, на суму 1 820 457 грн /а.с. 95 96, т.1/; від 18.01.2023 № 1, яким до ПрАТ «Кредмаш» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на додану вартість у сумі 3400 грн.

Підставою для прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень послугували висновки акту перевірки щодо порушення ПрАТ «Кредмаш» пп. 14.1.11., пп. 14.1.13., пп. 14.1.191. пп. 14.1. ст. 14, п. 185.1. ст. 185, п. 186.1. ст. 186, п. 188.1. ст. 188 ПК України, п. 201.1., п. 201.7., п. 201.10. ст. 201 ПК України у зв`язку з тим, що платником занижено податкове зобов`язання за липень 2022 року у сумі 6 156 140 грн по здійснених операціях поставок товарів на безоплатній основі, а також не здійснено виписки та реєстрації в установлений термін в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних за липень 2022 року на загальну суму обсягу постачання (без ПДВ) 30 780 698,38 грн.

Відповідні висновки зроблені контролюючим органом з урахуванням того, що в ході перевірки встановлено, що згідно даних обліку по бухгалтерському рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» (субрахунок 362/10) станом на кінець лютого 2022 року обліковується дебіторська заборгованість з наступними підприємствами, що зареєстровані у Російській федерації та Білорусі: ТОВ «СДС» (Самара), ОДО «АБЗ Комплект» (Мінськ), ТОВ «СамараДорМаш» (Самара), ЧТУП «Белавтодорснаб Плюс» (Мінськ), ТОВ «ЕС», ТОВ «Кредмаш» (Новосибірськ), ТОВ «Дормаш Сервіс», ТОВ «СнабДорМаш» (Ростов-на-Дону), ТОВ «Владимирдоркомплект» (Улибишево) на загальну суму 30 780 698,38 грн, яка списана на витрати, про що свідчить бухгалтерське проведення Дт 944 «Сумнівні та безнадійні борги» - Кт 362 «Розрахунки з іноземними покупцями», водночас вся дебіторська заборгованість, що обліковується на підприємстві на рахунку Кт 362 «Розрахунки з іноземними покупцями», не відповідає визначенню безнадійної заборгованості за ознакою сплину строку позовної давності та ознакою неможливості її стягнення у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), тому здійснені підприємством бухгалтерські дії по списанню всієї суми дебіторської заборгованості на витрати не відповідають розумінню пп. 14.1.11. п. 14.1. ст. 14 ПК України та порушують вимоги НП (С)БО 10 «Дебіторська заборгованість».

Одночасно з цим, згідно даних облікових регістрів підприємства по бухгалтерському рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» факт відвантаження (постачання) товарів підтверджено, про що свідчать відповідні бухгалтерські проведення за листопад грудень 2019 року, лютий 2022 року, відсутність проведення розрахунків (наявне вихідне сальдо) за здійснену поставку підтверджується даними регістрів обліку по бухгалтерському рахунку 31 «Рахунки у банках», які складені на підставі первинних банківських документів. За таких обставин контролюючий орган констатував, що така передача товарів відповідно до змісту п. 14.1.13 п. 14 ст. 14 ПК України розглядається як операція з безоплатного постачання товарів/послуг, яка є об`єктом оподаткування ПДВ та оподатковується у загальновстановленому порядку, виходячи із бази оподаткування ПДВ, визначеної п. 188.1. ПК України. Перевіркою також взято до уваги, що умови поставки за даними договорами FCA - склад ПрАТ «Кредмаш», тобто договорами визначено місце поставки склад продавця Україна, а згідно з підпунктами «а» і «б» пункту 185.1. статті 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податків з постачання товарів/послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 розділу V ПК України, розташоване на митній території України, у тому числі операції з безоплатної передачі. Отже, податковим органом встановлено заниження позивачем податкового зобов`язання за липень 2022 року у сумі 6 156 140 грн по здійснених операціях поставок товарів на безоплатній основі.

Також контролюючим органом зазначено, що ПрАТ «Кредмаш» не виписало та не зареєструвало податкові накладні на суму ПДВ, що підлягала самостійному нарахуванню по операціям, що не використані в господарській діяльності (безоплатна передача) на загальну суму обсягу постачання 30 780 698,38 грн, у тому числі за липень 2022 року ( сума ПДВ - 6 156 139,67 грн).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем укладено договори (контракти) із нерезидентами, місцезнаходження яких зареєстровано у Республіці Білорусь та Російській Федерації:

- контракт № 18/0119/69 від 05.02.2018 із Приватним торговим унітарним підприємством «Белавтодорснаб Плюс» (м. Мінськ, Республіка Білорусь) щодо поставки запасних частин і обладнання до асфальтозмішувальних установок /а.с. 124 126, т.1/;

- контракт № 14/0581/69 від 16.10.2014 з ТОВ «СДС» (м. Самара, Російська Федерація) щодо поставки запасних частин і обладнання до асфальтозмішувальних установок /а.с. 161 162, т.1/;

- контракт № 22/0020/69 від 18.01.2022 із ТОВ «СамараДорМаш» (м. Самара, Російська Федерація) щодо поставки обладнання асфальтозмішувальних та грунтозмішувальних установок /а.с. 239 240, т.1/; контракт № 20/0022/69 від 13.01.2020 із ТОВ «СамараДорМаш» (м. Самара, Російська Федерація) щодо поставки запасних частин /а.с. 5 6, т.2/; контракт № 22/0027/69 від 20.01.2022 із ТОВ «СамараДорМаш» (м. Самара, Російська Федерація) щодо поставки запасних частин обладнання асфальтозмішувальних та грунтозмішувальних установок /а.с. 52 53, т.2/;

- контракт № 22/0013/69 від 13.01.2022 з ТОВ «ЕС» (м. Бєлгород, Російська Федерація) щодо поставки продукції /а.с. 68 69, т.2/;

- контракт № 22/0011/69 від 12.01.2022 з ТОВ «СнабДорМаш» (м. Ростов-на-Дону, Російська Федерація) щодо поставки запасних частин і обладнання до асфальтозмішувальних установок /а.с. 79 80, т.2/;

- контракт № 19/0484/69 від 07.09.2019 з ТОВ «Кредмаш» (м. Новосибірська, Російська Федерація) щодо поставки запасних частин /а.с. 108 109, т.2/;

- контракт № 19/0187/69 від 12.03.2019 з ТДВ «АБЗКомлект» (м. Мінськ, Республіка Білорусь) щодо поставки запасних частин і обладнання до асфальтозмішувальних установок /а.с. 124 125, т.2/;

- контракт № 14/0408/69 від 20.05.2014 з ТОВ «Владимирдоркомплект» ( с. Улибишево, Російська Федерація) поставки запасних частин і обладнання до асфальтозмішувальних установок /а.с. 144 145, т.2/;

- контракт № 17/0526/69 від 02.10.2017 з ТОВ «Дормаш Сервіс» (с. Рєпноє, Російська Федерація) поставки запасних частин і обладнання до асфальтозмішувальних установок /а.с. 170 171, т.2/.

Зазначеними контрактами передбачено обов`язок Покупця оплачувати продукцію, поставлену Продавцем (ПрАТ «Кредмаш»), а також визначено умови оплати продукції.

В силу вимог пункту 14.1.13. статті 14 ПК України безоплатно надані товари, роботи, послуги:

а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів;

б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості;

в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Зважаючи на те, що контрактами позивача із підприємствами, що знаходяться у Республіці Білорусь та Російській Федерації, передбачалася грошова компенсація вартості поставлених товарів, то висновок контролюючого органу про те, що операції з поставки товарів розглядаються як операції з безоплатного постачання товарів/послуг, яка є об`єктом оподаткування ПДВ, є помилковим.

Встановлений в акті перевірки факт відсутності проведення розрахунків за здійснену поставку, що підтверджується даними регістрів обліку, жодним чином не може бути єдиною підставою для висновку про безоплатний характер поставки.

За вказаними вище контрактами контрагентами позивача частково проведено оплату продукції, про що свідчать наявні у матеріалах справи копії меморіальних ордерів та банківських виписок /а.с. 192 238, т.2/, що своєю чергою підтверджує оплатний характер господарських операцій.

Станом на 01.03.2022 сума дебіторської заборгованості за вказаними операціями постачання склала 30 780 298,30 грн, що відображено у бухгалтерському обліку ПрАТ «Кредмаш» (рахунок 362, субрахунок 362/10) /а.с. 112, т.4/, у тому числі: ТОВ «СДС» (Самара) 10 348 608,94 грн, ТДВ «АБЗ Комплект» (Мінськ) 1 463 356,44 грн, ТОВ «СамараДорМаш» (Самара) 8 996 573,28 грн, ЧТУП «Белавтодорснаб Плюс» (Мінськ) 662 376,99 грн, ТОВ «ЕС» (м. Бєлгород) 3 207 550,59 грн, ТОВ «Кредмаш» (Новосибірськ) - 1 585 101,14 грн, ТОВ «Дормаш Сервіс» - 40 162,14 грн, ТОВ «СнабДорМаш» (Ростов-на-Дону) 2 431 575,58 грн, ТОВ «Владимирдоркомплект» (Улибишево) 2044993,20 грн.

При цьому позивачем вживалися заходи щодо стягнення заборгованості із Приватного торгового унітарного підприємства «Белавтодорснаб Плюс» (Республіка Білорусь) у примусовому порядку /а.с. 140 160, т.1/.

Стосовно заборгованості інших контрагентів, яка виникла за поставками товарів у лютому 2022 року, то необхідно враховувати, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався і триває по цей час.

ТПП України 28 лютого 2022 року видала лист за № 2024/02.0-7.1 (оприлюднений на офіційному сайті https://ucci.org.ua), в якому засвідчила форсмажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

24.02.2022 Правлінням НБУ прийнято Постанову № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», пунктом 17 якої уповноваженим установам заборонено здійснювати будь-які валютні операції: 1) з використанням російських рублів та білоруських рублів; 2) учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь; 3) для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь.

Надалі Постановою Правління НБУ від 04.04.2022 № 68 внесено зміни до Постанови № 18, згідно з якими пункт 17-2 викладено у редакції, яка передбачала, що заборони, визначені в пункті 17 цієї постанови, не поширюються, зокрема, на операції із зарахування надходжень коштів (уключаючи надходження коштів у російських рублях/білоруських рублях) із-за кордону на кореспондентський рахунок банку, відкритий в іншому банку на території України.

Отже, зважаючи на те, що за умовами контрактів валютою платежів визначено рублі Російської Федерації, з часу запровадження воєнного стану в Україні розрахунок за поставлені товари нерезидентами Російської Федерації та Республіки Білорусь був спочатку неможливий, а надалі ускладнений виконанням певних умов.

Відтак відсутність проведення розрахунків нерезидентами Російської Федерації та Республіки Білорусь за здійснену у лютому 2022 року поставку товарів була зумовлена, зокрема, обставинами, пов`язаними із запровадженням воєнного стану в Україні.

Крім того, судом враховано, що довідкою ГУ ДПС у Полтавській області від 12.05.2023 № 4998/16-31-07-06-02/057623565 про результати документальної позапланової перевірки ПрАТ «Кременчуцький завод дорожніх машин» /а.с. 56 80, т.3/ за наслідками перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 01.07.2017 по 24.04.2023 проаналізовано розрахунки за контрактами позивача, укладеними з нерезидентами Російської Федерації та Республіки Білорусь, та, враховуючи дію форс-мажорних обставин, порушень частин 2, 3 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» щодо несвоєчасного надходження валютної виручки не встановлено. Жодних зауважень стосовно безоплатного характеру операцій контролюючим органом не наведено.

Усі наведені обставини підтверджують, що господарські операції позивача за вказаними вище контрактами не мали характеру безоплатної передачі товару, натомість за змістом відповідали операціям поставки товару, за якими у продавця виникла дебіторська заборгованість.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неспроможність доводів відповідача в акті перевірки на те, що дебіторська заборгованість, яка обліковувалась бухгалтерському рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» (субрахунок 362/10) за підприємствами, що зареєстровані у Російській федерації та Білорусі: ТОВ «СДС» (Самара), ОДО «АБЗ Комплект» (Мінськ), ТОВ «СамараДорМаш» (Самара), ЧТУП «Белавтодорснаб Плюс» (Мінськ), ТОВ «ЕС», ТОВ «Кредмаш» (Новосибірськ), ТОВ «Дормаш Сервіс», ТОВ «СнабДорМаш» (Ростов-на-Дону), ТОВ «Владимирдоркомплект» (Улибишево) на загальну суму 30 780 698,38 грн, була списана на витрати, про що свідчить бухгалтерське проведення Дт 944 «Сумнівні та безнадійні борги» - Кт 362 «Розрахунки з іноземними покупцями», а зважаючи на те, що вся дебіторська заборгованість, що обліковується на підприємстві на рахунку Кт 362 «Розрахунки з іноземними покупцями», не відповідає визначенню безнадійної заборгованості за ознакою сплину строку позовної давності та ознакою неможливості її стягнення у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), тому здійснені підприємством бухгалтерські дії по списанню всієї суми дебіторської заборгованості на витрати не відповідають розумінню пп. 14.1.11. п. 14.1. ст. 14 ПК України та порушують вимоги НП (С)БО 10 «Дебіторська заборгованість, з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 44.1., 44.2. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Так, предметом позапланової документальної перевірки, за результатами якої прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, було дотримання позивачем податкового законодавства при декларуванні за липень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, натомість питання правильності формування витрат та визначення податку на прибуток підприємств з урахуванням документів бухгалтерського обліку не входило до предмету дослідження такої перевірки.

При цьому із акту перевірки (стор. 5) слідує, що до переліку документів, які було використано при проведенні перевірки, включено оборотні відомості по рахунках лише за період січень-березень, червень липень 2022 року, тобто документи бухгалтерського обліку досліджено вибірково за окремі періоди, а податкові декларації з податку на прибуток підприємств позивача взагалі не віднесено до переліку документів, які було використано при проведенні перевірки.

За таких обставин висновки контролюючого органу за наслідками аналізу дебіторської заборгованості позивача не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки зроблені без повного та всебічного дослідження документів бухгалтерського обліку.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що дійсно за наслідками інвентаризації дебіторської заборгованості ПрАТ "Кременчуцький завод дорожніх машин", оформленої протоколом від 01.04.2022 /а.с. 189, т.2/, у зв`язку із рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 24.02.2022, листом ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, встановлено сумнівну дебіторську заборгованість на суму 32 390 666,68 грн, та постановлено створити резерв очікуваних кредитних збитків на вказану суму. На підставі вказаного протоколу у бухгалтерському обліку здійснено проводку Дт 944 «Сумнівні та безнадійні борги» Кт 38 - 32 390 666,68 грн, тобто списано дебіторську заборгованість з подальшим обліком на позабалансовому рахунку з метою ймовірності вирішення питання щодо її погашення Дт 38 Кт36210 на суму 29 079 912,89 грн, що підтверджено бухгалтерською довідкою від 01.04.2022 /а.с. 190, т.2/, а також відомостями Головної книги по рахунках № 944, № 38, № 362/10 /а.с. 108 110, т.4/.

Разом з тим, 01.07.2022 позивачем відкориговано знецінення дебіторської заборгованості методом «сторно», а саме: Дт 38 Кт 36210 «мінус» 28 440 247,84 грн (з урахуванням курсових різниць), чим були поновлені залишки на рахунку НОМЕР_1 з позабалансового рахунку, про що свідчить бухгалтерська довідка від 01.07.2022 /а.с. 191, т.2/, а також відомості Головної книги по рахунках № 944, № 38, № 362/10 /а.с. 108 110, т.4/.

Бухгалтерські довідки від 01.04.2022 та від 01.07.2022 додавалися позивачем до заперечень на акт перевірки /а.с. 74 84, т.1/ та підлягали врахуванню контролюючим органом в силу вимог абзацу 2 пункту 44.6. статті 44 ПК України, однак не були взяті до уваги останнім.

Таким чином станом на 01.07.2022 у бухгалтерському обліку ПрАТ "Кременчуцький завод дорожніх машин" було відкориговано списання дебіторської заборгованості, у зв`язку з чим списання дебіторської заборгованості 01.04.2022 не тягнуло жодних правових наслідків для податкового обліку з податку на додану вартість позивача у липні 2022 року.

Щодо відображення списання дебіторської заборгованості у податковій звітності з податку на прибуток підприємств позивача, то як вже зазначено вище, правильність декларування податку на прибуток підприємств не входила до предмету спірної перевірки.

При цьому заповнення тих чи інших показників податкової декларації з податку на прибуток не може бути саме по собі підставою для висновку про порушення платником вимог податкового законодавства в частині нарахування та сплати податку на додану вартість, оскільки формування показників податкової звітності здійснюється на підставі обліку показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відтак висновки за наслідками перевірки правильності формування платником показників податкової звітності з ПДВ мали ґрунтуватися в першу чергу на дослідженні документів, передбачених пунктом 44.1. статті 44 ПК України, а не на аналізі податкової звітності з іншого податку.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що обов`язок по відповідному коригуванню суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача відповідно до положень статті 192 ПК України виникає у разі, коли після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, водночас списання дебіторської заборгованості не є операцією зі зміни суми компенсації вартості товарів (послуг), і норми ПК України не встановлюють обов`язку по коригуванню податкових зобов`язань і податкового кредиту з ПДВ у разі проведення процедур з врегулювання сумнівної (безнадійної) заборгованості.

З огляду на викладене, дії позивача щодо списання дебіторської заборгованості у квітні 2022 року не є підставою для коригування податкових зобов`язань по операціям, за якими така заборгованість виникла.

Отже, висновки контролюючого органу за наслідками аналізу дебіторської заборгованості позивача не підтверджені документально та не є належною підставою для тверджень про порушення в діях позивача вимог податкового законодавства в частині оподаткування ПДВ.

Колегія суддів також наголошує, що товари, по оплаті яких виникла заборгованість, у розумінні вимог підпункту 195.1.1. пункту 195.1. статті 195 ПК України, вважаються вивезеними за межі України, оскільки таке вивезення підтверджене митними деклараціями, оформленими відповідно до вимог Митного кодексу України, копії яких наявні у справі, із повідомленнями про фактичне вивезення товарів.

Таким чином об`єктом оподаткування за приписами пункту 185.1. статті 185 ПК України є операції позивача з вивезення товарів за межі митної території України (пп. г).

Беручи до уваги те, що вивезення товарів за межі митної території України здійснювалося у митному режимі експорту, про що свідчить тип оформлених декларацій (ЕК), такі операції згідно з підпунктом 195.1.1. пункту 195.1. статті 195 ПК України оподатковувалися за нульовою ставкою.

При цьому позивачем дотримано вимоги пункту 201.10. статті 201 ПК України та складено і зареєстровано податкові накладні на дату виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів, якою відповідно до пп. б п. 187.1. статті 187 ПК України є в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства /а.с. 138 139, 213 220, т.1, а.с.1, 34 39, 64, 75, 98 101, 119 120, 138 140, 161 163, 180, т. 2/. Відповідні податкові накладні внесені до реєстру виданих податкових накладних за листопад 2019 року, грудень 2019 року, лютий 2022 року /а.с. 166 190, т.3/.

Здійснення поставки товарів на умовах FCA відповідно до правил Інкотермс, що було передбачено контрактами, а саме FCA склад Продавця, Україна, жодним чином не змінює сутність оподатковуваної операції вивезення товарів за межі України, підтверджене належним чином оформленими митними деклараціями, що є об`єктом оподаткування відповідно до пп. г) пункту 185.1. статті 185 ПК України, та не є підставою для висновку, що має місце операція з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, яка є об`єктом оподаткування відповідно до пп. а) пункту 185.1. статті 185 ПК України.

Зважаючи на положення підпункту 195.1.1. пункту 195.1. статті 195 ПК України такі операції з вивезення товарів в режимі експорту підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою, тому застосування до них ставки 20 % є безпідставним.

Викладене підтверджується також індивідуальною податковою консультацією ДПС України від 27.07.2023 № 2147/ІПК/99-00-21-03-02-06 /а.с. 229 233, т. 3/, наданою позивачеві на його звернення, в якій зазначено, що операції Товариства з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту, у тому числі якщо таке вивезення здійснюється на умовах FCA згідно з правилами Інкотермс, підлягають оподаткуванню ПДВ за нульовою ставкою ПДВ за умови, що таке вивезення підтверджено належним чином оформленою митною декларацією, в якій, зокрема, вказано, що відправником/експортером товарів є Товариство.

Твердження контролюючого органу про заниження позивачем податкового зобов`язання саме за липень 2022 року у сумі 6 156 140 грн по здійснених операціях поставок товарів на безоплатній основі та порушення обов`язку щодо виписки та реєстрації в установлений термін в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних за липень 2022 року на загальну суму обсягу постачання (без ПДВ) 30 780 698,38 грн взагалі не мотивовано в частині визначення періоду, за який порушено вимоги податкового законодавства, натомість в ході розгляду справи наявність операцій, які є об`єктом оподаткування ПДВ у липні 2022 року в силу приписів статті 185 ПК України на відповідні суми за наведеними в акті перевірки контрагентами, не встановлено.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість доводів позивача щодо протиправності податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Полтавській області від 18.01.2023 № 01, яким зменшено ПрАТ «Кредмаш» суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку, згідно з декларацією за липень 2022 року, у розмірі 4 335 683 грн, та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 1 083 920,75 грн та від 18.01.2023 № 1, яким зменшено ПрАТ «Кредмаш» розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість згідно з декларацією за липень 2022 року, на суму 1 820 457 грн /а.с. 95 96, т.1/; від 18.01.2023 № 1, яким до ПрАТ «Кредмаш» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на додану вартість у сумі 3400 грн. за незабезпечення виписки і реєстрації податкової накладної на загальну суму обсягу постачання (без ПДВ) 30 780 698,38 грн,

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною , підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює відзив на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 по справі № 440/4867/23 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 09.02.24.