Справа № 600/7053/23-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Чернівці Справа № 600/7053/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (відповідача-2), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення від 01.09.2023р. №54, яке прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови їй в призначенні пенсії із зарахуванням до стажу періоду роботи у колгоспі з 18.01.1984р. по 21.10.1984р., період навчання з 01.09.1975р. по 22.06.1977р., а також період роботи за трудовою книжкою від 18.09.1979р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити їй пенсію та врахувати стаж періоду роботи у колгоспі з 18.01.1984р. по 21.10.1984р., період навчання з 01.09.1975р. по 22.06.1977р., а також період роботи за трудовою книжкою від 18.09.1979р. з дати звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.08.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком. Вказана заява за принципом екстериторіальності спрямована для розгляду до відповідача-2. Рішенням від 01.09.2023р. №54, яке прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив їй у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи у колгоспі з 18.01.1984р. по 21.10.1984р., період навчання з 01.09.1975р. по 22.06.1977р., а також період роботи за трудовою книжкою від 18.09.1979р.. На думку позивача, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а обов`язок щодо правильності її заповнення покладено на роботодавця.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Вказаною ухвалою, серед іншого, відповідачу встановлено 15-денний термін з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач-1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи за трудовою книжкою від 18.09.1979 у зв`язку з порушенням п.2.10. Інструкції, а саме: зазначені зміни про прізвище на внутрішньому боці обкладинки трудової книжки не завірені печаткою. За розглядом матеріалів трудової книжки також встановлено, що період роботи з 18.01.1984 по 21.10.1984 у колгоспі "Дніпро" підлягає уточненню документами про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум.

Також, до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1975 по 22.06.1977 згідно сканованої копії довідки від 16.05.20013 (так в довідці) №38-111 у зв`язку з порушенням абз.2 п.1.1 Порядку 22-1.

Враховуючи, що на час звернення у ОСОБА_1 відсутній необхідний страховий стаж, що передбачений ст. 26 Закону №1058, їй відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Відповідач-2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що періоди роботи у колгоспі з 18.01.1984р. по 21.10.1984р., період навчання з 01.09.1975р. по 22.06.1977р., а також період роботи за трудовою книжкою від 18.09.1979р.. не підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Вказує, що до заяви від 24.08.2023 позивачем не додано витягу з реєстру про державну реєстрацію шлюбу, розірвання шлюбу, зміни прізвища, ім`я по батькові. Крім того до заяви від 24.08.2023 позивачкою додано копію свідоцтва про розлучення, виданого повторно 12.01.2019 сільською адміністрацією м. Воркута Республіки Комі російської федерації, про розірвання шлюбу 23.02.1989, проте вказаний документ не є належним доказом про зміну прізвища позивачки « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».

До заяви позивачем не додано копію диплома про навчання у технічному училищі №2 м. Запоріжжя у період з 01.09.1975 по 22.06.1977. Натомість надано довідку №38-111 датовану 20013, видану на ім`я ОСОБА_1 , у ній зазначено період навчання з 01.09.1975 по 22.06.1977, у той час, коли позивач у позові зазначає, що період з 01.09.175 по 22.06.1977 її прізвище було « ОСОБА_2 », а не « ОСОБА_3 »., а тому ненадання диплому про навчання відповідач вважає порушенням Порядку №22-1.

Також, відповідач зазначає, що за розглядом трудової книжки встановлено, що період роботи з 18.01.1984 по 21.10.1984 у колгоспі «Дніпро» підлягає уточненню документами відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 24.05.2022 №7713-. (а.с.7, 8).

Із змісту трудової книжки позивача вбачається, що в ній містяться наступні записи:

- до вступу на роботу в ККП ПЄО «Дніпроенерго» трудового стражу немає. Навчання в ТУ №2 з 01.09.1975 року по 22.06.1977 року, диплом 12С№609808 від 27.06.1977;

- №1 18.09.1979 прийнята на роботу в якості учня оператора хлороочисних агрегатів цеху КБО наказ №73 від 18.09.1979;

- №4 08.11.1983 звільнена за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням;

- №5 18.01.1984 прийнята на роботу колгосп «Дніпро» в якості учениці;

- №6 21.10.1984 звільнена за власним бажанням за ст.38 КЗпП України;

- №7 11.04.1982 прийнята на робота в якості інспектора по обліку газу ВО «Запопоріжжягаз» - наказ від 11.04.1982 №17;

- №8 24.07.1989 звільнена згідно ст.38 КЗпП України наказ від 24.07.1989 №46;

- №9 16.03.1991 прийнята на роботу в якості оператора складу паливно-мастильних матеріалів наказ від 16.03.1991 №12;

- №10 06.05.1994 звільнена за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України наказ від 06.05.1994 №26;

- №11 12.07.1994 прийнята на роботу в відділ внутрішньої безпеки черговим вахтером КП «Гран» - наказ від 12.07.1994 №21;

- №12 03.09.1995 звільнена за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України наказ від 03.09.1995 №3;

- №13 20.09.1995 прийнята на роботу черговим охоронцем промбази НВТ «Темп Лтд» - наказ від 20.09.1995 №34к;

- №16 11.01.1997 звільнена за статтею 36 КЗпП України наказ від 11.01.1997 №2;

- №17 18.05.2008 прийнята на роботу ПП «Висильєв» - розпорядження від 18.05.2008 №19;

- №19 19.11.2010 трудовий договір розірваний у зв`язку з закінченням строку дії розпорядження від 19.11.2010 №7;

- №20 11.01.2018 прийнята до КП «СТрУ» кондуктором громадського транспорту до служби руху наказ від 10.01.2018 №16-вк;

- №21 14.09.2020 звільнена за власним бажанням, ст.38 КЗпП України наказ від 14.09.2020 №3. (а. с. 11-15).

25.08.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком за нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Вказана заява за принципом екстериторіальності спрямована для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

За результатами розгляду заяви позивача від 25.08.2023 про призначення пенсії, 01.09.2023 відповідачем-2 прийнято рішення за №54 про відмову в призначенні пенсії за віком.

В обґрунтування відмови, відповідач зазначав, що страховий стаж позивачки складає 8 років 4 дні (враховано по 26.01.2023), який обчислено за даними Реєстру з урахуванням свідоцтва про народження від 05.06.2018 серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 .

До страхового стажу не зараховано періоди роботи за трудовою книжкою від 18.09.1979 у зв`язку з порушенням пункту 2.10 Інструкції, зазначені зміни про прізвище на внутрішньому боці обкладинки не завірені печаткою. За розглядом матеріалів трудової книжки встановлено, що період роботи з 18.01.1984 по 21.10.1984 у колгоспі "Дніпро" підлягає уточненню документами про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум. Також до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1975 по 22.06.1977 згідно сканованої копії довідки від 16.05.20013 (так зазначено у довідці) №38-111 у зв`язку з порушенням абзацу другого пункту 1.1 Порядку 22-1.

08.09.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом №2400-1708-8/37168 повідомило позивача про прийняте 01.09.2023 в умовах розподілу та опрацювання звернень за принципом єдиної черги, завдань та єдиної черги спеціалістів рішення №54 про відмову в призначенні пенсії за результатами розгляду заяви позивача.

Вважаючи відмову про призначення пенсії за віком за нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування протиправною, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Згідно із ч.1 ст.44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч.3 ст.44 Закону №1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до ст.1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема у 2022 році не менше 29 років.

Відповідно до п.2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Постанова №637); для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст.36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Приписами ст.56 Закону №1788-XII визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Положеннями ст.62 Закону №1788-XII та п.1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В силу вимог абзацу 1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.

Як судом встановлено, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області відмовило в призначенні позивачці пенсії, оскільки відсутній необхідний страховий стаж, що передбачений ст.26 Закону №1058 (страховий стаж становить страховий стаж позивачки складає 8 років 4 дні).

До страхового стажу не зараховано періоди роботи за трудовою книжкою від 18.09.1979 у зв`язку з порушення пункту 2.10 Інструкції, зазначені зміни про прізвище на внутрішньому боці обкладинки не завірені печаткою. За розглядом матеріалів трудової книжки встановлено, що період роботи з 18.01.1984 по 21.10.1984 у колгоспі "Дніпро" підлягає уточненню документами про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум.

Також до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1975 по 22.06.1977 згідно сканованої копій копії довідки від 16.05.20013 (так у довідці) №38-111 у зв`язку з порушенням абзацу другого пункту 1.1 Порядку 22-1.

За загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Суд зауважує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, а саме відомості про підприємство, дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дані про реквізити наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

У свою чергу згідно з вимогами ст.101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, відповідач має вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до підприємства, в якому працював позивач, або архівні установи для отримання відомостей щодо спірного періоду роботи позивача.

Також відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Із змісту трудової книжки позивачки вбачається, що в ній містяться наступні записи:

- до вступу на роботу в ККП ПЄО «Дніпроенерго» трудового стражу немає. Навчання в ТУ №2 з 01.09.1975 року по 22.06.1977 року, диплом 12 НОМЕР_2 від 27.06.1977;

- №1 18.09.1979 прийнята на роботу в якості учня оператора хлороочисних агрегатів цеху КБО наказ №73 від 18.09.1979;

- №4 08.11.1983 звільнена за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням;

- №5 18.01.1984 прийнята на роботу колгосп «Дніпро» в якості учениці;

- №6 21.10.1984 звільнена за власним бажанням за ст.38 КЗпП України;

- №7 11.04.1982 прийнята на роботу в якості інспектора по обліку газу ВО «Запопоріжжягаз» - наказ від 11.04.1982 №17;

- №8 24.07.1989 звільнена згідно ст.38 КЗпП України наказ від 24.07.1989 №46;

- №9 16.03.1991 прийнята на роботу в якості оператора складу паливно-мастильних матеріалів наказ від 16.03.1991 №12;

- №10 06.05.1994 звільнена за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України наказ від 06.05.1994 №26;

- №11 12.07.1994 прийнята на роботу в відділ внутрішньої безпеки черговим вахтером КП «Гран» - наказ від 12.07.1994 №21;

- №12 03.09.1995 звільнена за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України наказ від 03.09.1995 №3;

- №13 20.09.1995 прийнята на роботу черговим охоронцем промбази НВТ «Темп Лтд» - наказ від 20.09.1995 №34к;

- №16 11.01.1997 звільнена за статтею 36 КЗпП України наказ від 11.01.1997 №2;

- №17 18.05.2008 прийнята на роботу ПП «Висильєв» - розпорядження від 18.05.2008 №19;

- №19 19.11.2010 трудовий договір розірваний у зв`язку з закінченням строку дії розпорядження від 19.11.2010 №7;

- №20 11.01.2018 прийнята до КП «СТрУ» кондуктором громадського транспорту до служби руху наказ від 10.01.2018 №16-вк;

- №21 14.09.2020 звільнена за власним бажанням, ст.38 КЗпП України наказ від 14.09.2020 №3. (а. с. 11-15).

Дослідженням трудової книжки позивача встановлено, що на першій сторінці здійснено запис про те, що прізвище « ОСОБА_2 » змінено на прізвище « ОСОБА_3 » на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 від 22.06.1983 року виданого Запорізьким відділом РАЦС.

Крім того, в трудовій книжці позивачки міститься запис про те, що до прийняття на роботу в ККП ПЄО «Дніпроенерго» позивачка навчалась в ТУ-2 с 01.09.1975 року по 22.06.1977 рік, диплом НОМЕР_4 від 27.06.1977 року. (а.с.11).

Також, згідно довідки ДНЗ «Запорізьке вище професійне училище сфери послуг» від 16.05.2013 №38-111, вбачається, що позивач з 1975 року по 1977 рік дійсно навчалась в ТУ-2 по 2-х річній програмі. Термін навчання з 01.09.1975 (наказ №51к від 01.09.1975 року) по 22.06.1977 (наказ №18к від 22.06.1977) по професії штукатур. По закінченню навчання отримала диплом НОМЕР_5 кваліфікованого штукатура 3-го розряду. (а.с.19).

Таким чином, стаж позивача, що обрахований відповідачем, не відповідає записам трудової книжки щодо періодів трудової діяльності (зайнятості).

Враховуючи викладені висновки, суд вважає, що наявні підстави для визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 01.09.2023 №54 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити їй пенсію та врахувати стаж періоду роботи у колгоспі з 18.01.1984р. по 21.10.1984р., період навчання з 01.09.1975р. по 22.06.1977р., а також період роботи за трудовою книжкою від 18.09.1979р. з дати звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, суд зазначає наступне.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи N R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Пунктом 10 ч.2 ст.245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З огляду на суть та характер спірних відносин, зважаючи на необґрунтованість і передчасність прийнятого оскаржуваного рішення про відмову в призначенні позивачці пенсії, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде, окрім визнання протиправним та скасування вказаного рішення, і зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, як органу до якого позивачем було подано заяву про призначення пенсії, повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 563,80грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області оскаржуване рішення якого визнано протиправними та скасовано.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 01.09.2023 №54 про відмову в призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.08.2023р. про призначення пенсії та зарахувати до загального трудового стажу період роботи у колгоспі з 18.01.1984р. по 21.10.1984р., період навчання з 01.09.1975р. по 22.06.1977р., а також період роботи за трудовою книжкою від 18.09.1979р.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 563,80 грн.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 );

Відповідач-2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул.1 травня, 20, Станиця Луганська Луганська область, ).

Відповідач-1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, ).

Суддя В.О. Кушнір