Справа № 400/1148/24
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

08 лютого 2024 р. № 400/1148/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Біоносенко В. В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2
до відповідачаГоловного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, просп. Центральний, 288,м. Миколаїв,54003,
третя особаПівденне регіональне управління державної прикордонної служби України, вул. Жуковського, 1,м. Одеса,65014, 65045, Одеська, м. Одеса, вул. Жуковського, 1
прозаява про забезпечення позову,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07 лютого 2024 року звернулась до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області з вимогами: визнати протиправними дії відповідача щодо внесення позивачки, як мобілізованого керівника структурного підрозділу державного органу до списків осіб, які під час дії воєнного стану мають право перетинати державний кордон на підставі відповідних рішень про службові відрядження відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 №69 «Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України»; зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області виключити позивачку з наявного списку осіб, які під час дії воєнного стану мають право перетинати державний кордон на підставі відповідних рішень про службові відрядження відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 №69 «Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України» на час її мобілізації, шляхом направлення відповідного листа до Державної прикордонної служби України.

Одночасно з позовною заявою, позивачка подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони загонам регіонального управління Державної прикордонної служби України виносити рішення про тимчасово відмову у виїзді за кордон (заборону виїзду) у разі її відпустки, як військовослужбовця, якому надано дозвіл командира на відпустку за кордон.

Заява обґрунтована тим, що дії відповідача про внесення її до списків, осіб, які під час дії воєнного стану мають право перетинати державний кордон порушує її права, як військовослужбовця, має ознаки непрямої дискримінації, що є порушенням ст.12 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні». Вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони загонам Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України виносити рішення про тимчасово відмову у виїзді за кордон (заборону виїзду) у разі її відпустки, як військовослужбовця, якому надано дозвіл командира на відпустку за кордон, буде мати наслідком відновлення її прав до закінчення розгляду справи та можливість відвідати близьку особу за кордоном.

Відповідно ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

По-перше, суд не вбачає очевидної протиправності рішення відповідача щодо внесення позивачки до відповідних списків на перетин кордону, оскільки п.2-14 Правил перетину державного кордону громадянами України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 прямо передбачено, що керівники структурних підрозділів державних органів, у разі введення в Україні воєнного стану, мають право перетинати державний кордон на підставі відповідних рішень про службові відрядження. А пунктом 2 постанови №69 від 23.01.2023 зобов`язано керівників державних органів подати в триденний строк до Адміністрації Державної прикордонної служби списки осіб, передбачених у пункті 2-14 Правил та в подальшому в разі кадрових змін подавати оновлену інформацію не пізніше наступного дня після прийняття відповідного рішення.

На переконання суду, очевидна протиправність рішень суб`єкта владних повноважень, це прийнята рішення ним таких рішень, які взагалі не передбачені законодавством України, або прийняти рішень, суб`єктами які не наділенні компетенцією у відповідній сфері. Натомість, у цьому випадку, відповідно до п.2 постанови КМУ №69 від 23.01.2023 прямо передбачено обов`язок відповідача скласти та подати до Державної прикордонної служби відповідний список.

Питання обґрунтованості чи необґрунтованості включення до цього списку саме позивачки, в теперішній час є спірним, і ще повинно бути ретельним чином досліджено та доведено.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з підстав, передбачених п.2 ч.2 ст.150 КАС України.

По-друге, мета інституту забезпечення позову полягає у можливості, перш за все, зупинення виконання рішення суб`єкта владних повноважень, яке є предметом спору, до вирішення справи по суті. Ухвала про забезпечення позову, у такому випадку є юридичним запобіжником, настанню фактичних (матеріальних) наслідків, до вирішення юридичного спору.

У цьому випадку, включення позивачки до спірного списку, є аналогічним юридичним запобіжником настанню фактичних (матеріальних) наслідків. Звернення позивачки до суду з позовом про виключення її з цього списку, є юридичним спором по суті.

Забезпечення позову шляхом зупинення заборони загонам Південного регіонального управління ДПС України виносити рішення про відмову у виїзді за кордон, призведе не до запобігання фактичних (матеріальних) наслідків, а навпаки дозволить настанню цим наслідками, до вирішення спору по суті. У такому разі, втрачає будь-який сенс як список відповідача, так і юридичний спір щодо правомірності включення до нього позивачки, оскільки після вирішення справи по суті, вже настануть ті фактичні наслідки, на запобігання яких позивачку було включено до цього списку.

По-третє, суд не може забезпечити позов обраним позивачкою способом, оскільки фактично таким чином суд позбавив би Державну прикордонну службу України повноважень відмовляти позивачки у виїзді за кордон за будь-яких підстав. Разом з тим, предметом оскарження по цій справі є лише одна з ймовірно можливих підстав для відмови.

За таких обставин, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення. В задоволенні заяві про забезпечення позову відмовити.

Керуючись положеннями ст.154, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

2. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя В. В. Біоносенко