Справа № 420/29265/23
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/29265/23

Перша інстанція: суддя Хурса О. О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства фінансів України, Міністерства оборони України, Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправними дій та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

25.10.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства фінансів України, Міністерства оборони України, Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, в якому просив суд:

визнати протиправними дії Міністерства фінансів України, Міністерства оборони України, Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 , щодо не виплати на користь ОСОБА_1 , додаткової винагороди передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року;

стягнути з Міністерства фінансів України, Міністерства оборони України, Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати додаткової винагороди передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року за період часу з 03.11.2022 року по 24.02.2023 року в сумі чотириста тисяч гривень;

визнати протиправними дії Міністерства фінансів України, Міністерства оборони України, Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 , щодо не виплати на користь ОСОБА_1 , одноразового грошового забезпечення, внаслідок втрати працездатності, передбаченого Постановою КМУ №275 від 25.12.2013 року;

стягнути з Міністерства фінансів України, Міністерства оборони України, Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою КМУ №975 від 25.12. 2013 року у розмірі сто вісімдесят одної тисячі сто двадцять одної гривні.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року ОСОБА_1 повернутий без розгляду його позов.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу.

При цьому апелянт вказує, що суд першої інстанції не дослідив належним чином матеріали справи, проігнорував аргументи викладені апелянтом у якості підстав пропуску строку звернення до суду.

Міністерство фінансів України надало відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на те, що порушене, на думку апелянта, право стосується проходження апелянтом публічної служби (військової служби) щодо якої встановлені скорочені строки звернення до суду, в той час як надана апелянтом заява на усунення недоліків позовної заяви, не містить відомостей щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду 25.10.2023 при звільненні з військової служби 23.02.2023, тобто через вісім місяців після звільнення у запас. Бойова медична реабілітація стосується періоду перебування на стаціонарі, але у наданому епікризі чітко не конкретизований період лікування.

Військова частина НОМЕР_1 також подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на доводи, які узгоджуються з висновками суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишати без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Апелянт надав відповідь на відзив на апеляційну скаргу міністерства фінансів України, в якій вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку прирівнявши спірні правовідносини до трудових, оскільки спірні правовідносини стосуються більше соціального захисту апелянта, а не проходження ним публічної служби.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 25.10.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства оборони України, Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

При цьому позовні вимоги стосуються протиправності дій усіх відповідачів щодо не виплати на користь позивача, додаткової винагороди передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 за період часу з 03.11.2022 до 24.02.2023 року в сумі чотириста тисяч гривень, щодо не виплати одноразового грошового забезпечення, внаслідок втрати працездатності, передбаченого Постановою КМУ №275 від 25.12.2013 року та стягнення вказаного грошового забезпечення у розмірі сто вісімдесят одної тисячі сто двадцять одної гривні.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху з підстав її невідповідності вимогам пунктам 2, 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України, а також через подання позову з пропуском строку звернення до суду, встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України, та не подання заяви про поновлення цього строку (а.с. 5-6).

Копія ухвали суду першої інстанції від 01.11.2023 була отримана позивачем 04.11.2023 (а.с. 8) та 13.11.2023 позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 10-17).

Як вбачається зі змісту заяви позивача від 13.11.2023, позивач зазначив засоби зв`язку відповідачів, навів обгартування заявлених позовних вимог у тій формі, в якій вони викладені у позовній заяві, та навів в силу свого розуміння правове обґрунтування позовних вимог, заявлених до Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Оскільки оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 20.11.2023, не містить висновків суду першої інстанції щодо не усунення позивачем недоліків позовної заявив частині дотриманням вимог ч. 5 ст. 160 КАС України, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції прийняв виконання позивачем вимог ухвали від 01.11.2023 в частині, яка стосується дотримання вимог ч. 5 ст. 160 КАС України.

Проте, повертаючи позов позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду з позовом не є поважними, але позивач щомісяця отримував заробітну плату (грошове забезпечення) та був обізнаний про її розмір, наданий позивачем виписний епікриз №3117/809 від 16.10.2023 містить в собі дату госпіталізації 05.10.2023, що вказує на те, що госпіталізація позивача відбулась вже після закінчення строку, коли він мав право звернутись до суду з цим позовом, що спростовує доводи позивача про погіршення стану його здоров`я, який тривав довгий час, та включає в себе період із лютого 2023 року по жовтень 2023 року.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як правильно встановив суд першої інстанції спірні правовідносини стосуються питань виплати грошового забезпечення під час проходження публічної служби (військової служби) та при звільнення з публічної служби (військової служби), а тому апеляційний суд відхиляє доводи апелянта стосовно того, що спірні правовідносини не є трудовими, не стосуються проходження та звільнення з військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом першим ч. 2 ст. 122 КАС України, встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому частиною 5 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (статті 116).

Відповідно до статті 234 КЗпП України., у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Статтею 123 КАС України передбачені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так, за приписами частин 1 та 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

При цьому повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч. 8 ст. 169 КАС України).

Як вбачається з адміністративного позову, позивач вказує, що він був звільнений з лав ЗСУ у запас 23.02.2023, проте адміністративний позов подав до суду 25.10.2023, тобто через вісім місяців після звільнення з лав ЗСУ. Адміністративний позов не містить відомостей щодо наявності обставин, які об`єктивно заважали позивачу звернутись до суду з позовом з дотриманням строків звернення до суду (тримісячний строк з дня коли позивач дізнався про порушення своїх прав, або повинен був дізнатись).

Апеляційний суд погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що апелянт щомісяця отримував грошове забезпечення та при звільненні, а тому повинен був знати про наявність, як він вважає, порушених прав після отримання грошового забезпечення. За вказаних обставин, апеляційний суд вважає помилковим посилання апелянта на те, що про порушення своїх прав він дізнався 16.10.2023 (дата виписки зі стаціонарного лікування, де позивач перебував на оздоровленні), як зазначає апелянт у заяві від 13.11.2023 та в апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на надання доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, оскільки у додатку до позову лише вказано «медичні документи позивача військовослужбовця», а до заяви про усунення недоліків позовної заяв не надано жодного додатку, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду. Не зважаючи на те, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив про відсутність доказів перебування на лікуванні з лютого 2023, апелянт посилаючись на вказану обставину, не надав жодних доказів до апеляційної скарги, враховуючи те, що копія позову з усіма додатками була повернута позивачу та отримана ним 25.11.2023 до подання 12.12.2024 апеляційної скарги (а.с. 28, 29). За вказаних обставин апеляційний суд відхиляє і посилання апелянта на необхідність догляду за батьками.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, при цьому суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ч. 5 ст. 77 КАС України).

Апеляційний суд зазначає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема процесуальний обов`язок подання доказів на підтвердження поважності підстав пропуску строку звернення до суду з позовом.

В силу приписів ч. 2 ст. 2 ст. КАС України апеляційний суд не наділений повноваженнями самостійно відшуковувати підстави пропуску строку звернення до суду з позовом. Інакше б означало вчинення судом дій, які зобов`язаний вчинити позивач - апелянт, що було б порушенням принципів адміністративного судочинства (рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та ін.), та фактично було б наданням переваги в цій справі апелянту, та свідчило б про упередженість апеляційного суду під час апеляційного перегляду справи перевірки законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали.

Додаткового, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, звертає увагу на те, що повернення позову не позбавляє апелянта права на подання такого позову повторно, але при цьому апелянт має подати заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій навести причини, які об`єктивно заважали своєчасно подати позов, та надати докази на підтвердження наведених причин.

До суду апеляційної інстанції такі докази надано не було.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини наявності підстав для повернення позову, та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 2-12, 72-78, 122, 194, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі №420/29265/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 06.02.2024

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький