Справа № 160/12025/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування і не виплатити збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні ОСОБА_1 в закладах охорони здоров`я та відпустках для лікування після поранення за періоди з 06.04.2022 р. по 09.04.2022 р. з 09.04.2022 по 11.04.2022, з 12.04.2022 по 15.04.2022;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100000 грн. додаткових винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні ОСОБА_1 в закладах охорони здоров`я га відпустках для лікування після поранення за періоди з 09.04.2022 по 11.04.2022,3 12.04.2022 по 15.04.2022;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування і не виплатити збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди за період грудень-січень 2022 року під час безпосередньої участі у бойових діях ОСОБА_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100000 грн. додаткову винагороду за період грудень-січень 2022 року під час безпосередньої участі у бойових діях ОСОБА_1 .
Позовна зайва обґрунтована посиланнями на протиправність невиплати позивачу відповідачем додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 (далі Постанова №168), за період його перебування на лікуванні в зв`язку з пораненням (квітень 2022 року) та за період безпосередньої участі у бойових діях (грудень 2022 року січень 2023 року).
28 серпня 2023 року та 31 серпня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла довідка про обставини травми позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року повторно витребувано у відповідача докази у справі.
10 жовтня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли картки особового рахунку позивача за 2022-2023 роки.
19 жовтня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли пояснення бухгалтера та довідка про перебування позивача на лікуванні.
20 жовтня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує щодо наданих відповідачем пояснень по справі.
31 жовтня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли копії наказів, згаданих у наданих раніше поясненнях бухгалтера.
11 листопада 2023 року та 16 листопада 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідач надійшли картки особового рахунку, письмові пояснення, довідки.
21 листопада 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшли пояснення щодо вищевказаної довідки, за змістом яких вказує на неповноту нарахування та виплати грошового забезпечення за спірні періоди.
Про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 19 грудня 2023 року, сторони були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судове засідання відкладено на 16 січня 2024 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року повторно витребувано у відповідача докази у справі.
15 січня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшла заява на виконання ухвали про витребування доказів.
Судове засідання, призначене на 16 січня 2024 року, відкладено на 23 січня 2024 року, в зв`язку з оголошенням сигналу "Повітряна тривога".
23 січня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву на виконання ухвали суду, яка надійшла від представника відповідача в підсистемі «Електронний Суд».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06 лютого 2024 року.
В судове засідання, призначене на 06 лютого 2024 року, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, суд на місці ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.
Суд, вивчивши матеріали справи та об`єктивно оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступні обставини.
Відповідно до відомостей з військового квитка позивача від 27.10.2010 року наказом відповідача від 28.02.2022 року №60 позивача призначено на посаду водія для проходження військової служби у складі відповідача.
Згідно наказу відповідача від 05.04.2022 року №97 позивача визнано таким, що вибув у відрядження, а також визнано таким, що залучений до виконання бойових (спеціальних) завдань.
Відповідно до наказу відповідача від 08.04.2022 року №100 позивача визнано таким, що вибув на лікування з 08.12.2022 року.
Згідно наказу відповідача від 09.04.2022 року №101 позивача визнано таким, що вибув з міської лікарні м. Лисичанськ до міської лікарні м. Дніпро.
Відповідно до наказу відповідача від 12.04.2022 року №103 позивача визнано таким, що вибув на лікування до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону м. Вінниця з 12.04.2022 року.
Згідно виписки від 11.04.2022 року №2674 позивач з 09.04.2022 року по 11.04.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради.
Відповідно до виписного епікризу від 15.04.2022 року №3400 позивач перебував на лікуванні в неврологічному відділенні клініки нейрохірургії та неврології Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону України з 12.04.2022 року по 15.04.2022 року.
Довідкою відповідача про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 15.06.2022 року №1171 засвідчено, що 05.04.2022 року позивач одержав травму, діагноз: вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Отримав травму від час виконання обов`язків військової служби в районі проведення бойових дій на території Донецької та Луганської областей, яка пов`язана з захистом Батьківщини, не перебуваючи в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
Згідно довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_4 від 18.03.2023 року №3624 позивач 05.04.2022 року отримав травму, що пов`язана із захистом Батьківщини, визнається обмежено придатним до військової служби.
Наказом відповідача від 26.04.2023 року №121 позивача виключено із списків особового складу частини.
Також в матеріалах справи міститься довідка про періоди перебування на лікуванні та у відпустці після лікування позивача, в якій відображено перебування позивача на лікуванні, зокрема, з 08.04.2022 року по 17.04.2022 року.
Окрім цього, в матеріалах справи містяться пояснення головного бухгалтера відповідача щодо розрахунку позивача. За змістом цих пояснень позивачу нараховано:
Наказом відповідача від 04.05.2022 року №659 наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн позивачу в зв`язку з отриманням поранення 08.04.2022 року.
Наказом відповідача від 04.01.2023 року №69 наказано виплатити, зокрема, позивачу додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн за період з 06.12.2022 року по 25.12.2022 року.
Наказом відповідача від 12.01.2023 року №399 наказано виплатити додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях у розмірі 100 000,00 грн пропорційно дням участі, зокрема, позивачу за період з 13.08.2022 року по 18.08.2022 року.
Згідно наказу відповідача від 29.01.2023 року №929 наказано виплатити додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях у розмірі 100 000,00 грн, зокрема, позивачу за період з 26.12.2022 року по 31.12.2022 року.
Відповідно до наказу відповідача від 04.02.2023 року №1058 наказано виплатити додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях у розмірі 100 000,00 грн, зокрема, позивачу за період з 12.01.2023 року по 28.01.2023 року.
Згідно наказу відповідача від 21.02.2023 року №1521 наказано виплатити додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях у розмірі 100 000,00 грн пропорційно дням участь, зокрема, позивачу за період з 01.01.2023 року по 11.01.2023 року.
Відповідно до наказу відповідача від 19.03.2023 року №84 визнано таким, що прибув з лікування з військового клінічного центру Східного регіону позивача. Підстава: рапорт командира підрозділу від 19.03.2023 року, довідка військово-лікарської комісії від 18.03.2023 року №3624.
Згідно наданих пояснень позивача від 21.11.2023 року та доданої довідки про рух коштів на рахунку від 16.11.2023 року стверджуванні відповідачем суми позивачу дійсно виплачені, в той час як позивач не погоджується з їх розміром, оскільки вважає, що мала бути виплачена більша сума.
В довідці відповідача від 22.12.2023 року №531 міститься детальних розрахунок грошового забезпечення позивача за спірні періоди:
1) щодо періоду з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року: 30 днів, за які нараховано 100000,00 грн, з яких сплачено військовий збір та платіжними інструкціями від 09.06.2022 року та від 16.05.2022 року перераховано позивачу. При цьому відраховано військовий збір.
Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.05.2022 року в рамках виконавчого провадження №65532728 з позивача стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13 квітня 2021 року.
Також відповідачем надано довідку про отриману винагороду позивача за участь у бойових діях б/н (а.с. 152), згідно якої позивач брав участь у бойових діях:
1) 01.04.2022 року 30.04.2022 року: 30 днів, додаткова винагорода 100000,00 грн (аліменти: 0,00 грн), виплачені згідно наказу від 04.05.2022 року №659;
Вважаючи невиплату додаткової винагороди згідно Постанови №168 протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом. В ході судового розгляду позиція позивача фактично змінилася на незгоду з розміром виплаченої додаткової винагороди згідно Постанови №168.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 1 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» віл 20.12.1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Частиною другою ст. 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять, зокрема, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Надалі воєнний стан неодноразово продовжувався (востаннє строк дії воєнного стану в Україні продовжений з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента від 26 липня 2023 року № 451/2023) і діє дотепер.
Постанова №168 прийнята на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, статті 9-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Щодо періоду перебування позивача на лікуванні з 06.04.2022 року по 15.04.2022 року.

Станом на цей період військової служби позивача Постанова №168 діяла в редакції від 02.04.2022 року, згідно п. 1 якої передбачалося: установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Положення про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, дотепер міститься у Постанові №168 (наразі п. 1-2 Постанови №168).

Змістовно аналогічні положення містяться у п. 10 розділу XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (далі Наказ №260).

За обставин цієї справи судом встановлено факт отримання позивачем 05.04.2022 року травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою відповідача від 15.06.2022 року №1171 та відповідачем в ході судового розгляду не заперечувалося.

Також судом встановлено факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні в період з 09.04.2022 року по 15.04.2022 року, що підтверджується наказами відповідача від 08.04.2022 року №100, від 09.04.2022 року №101, від 12.04.2022 року №104, випискою комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради від 11.04.2022 року №2674 (щодо періоду з 09.04.2022 року по 11.04.2022 року), виписним епікризом Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (щодо періоду з 12.04.2022 року по 15.04.2022 року), а також довідкою про періоди перебування на лікуванні та у відпустці після лікування, наданою відповідачем до суду 19.10.2023 року. Факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні відповідачем в ході судового розгляду не заперечувався.

Оцінюючи вказані обставини суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Наведене означає, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом він не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 19.02.2019 року у справі № 824/399/17-а.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведених положень законодавства вбачається, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій.

Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №520/2261/19.

Позивач перебував на лікуванні в період з 06.04.2022 року по 15.04.2022 року, тобто 10 днів. Таке лікування зумовлено отриманням позивачем поранення на початку квітня 2022 року, що сторонами не заперечувалося.

Згідно наказу від 04.05.2022 року №659 наказано виплатити позивачу додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн в зв`язку з отриманням поранення. Відповідно до довідки відповідача від 15.11.2023 року №1540 на виконання цього наказу додаткова винагорода перерахована позивачу 16.05.2022 року в сумі 68950,00 грн платіжною інструкцією від 16.05.2022 року №1240.

З наданої позивачем довідки про рух коштів по рахунку від 16.11.2023 року вбачається, що 18.05.2022 року наявне зарахування «заробітна плата» в сумі 68950,00 грн.

Судом встановлено, що позивачу за квітень нараховано 30000,00 грн (платіжна інструкція від 09.05.2022 року №1075) згідно телеграми від 07.03.2022 року №248/1217, що підтверджується наданими відповідачем довідками. До виплати 29550,00 грн (відраховано 1,5% військового збору).

В свою чергу позивач не надав відомостей про зарахування на його коштів рахунок у вказаний проміжок часу, чим не виконав свій обов`язок згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також судом встановлено, що позивачу за квітень нараховано 70000,00 грн збільшеної додаткової винагороди (що відповідає правову позивача на отримання збільшеної винагороди в зв`язку з отриманням поранення) платіжна інструкція від 16.05.2022 року №1240 згідно наказу від 04.05.2022 року №659.

В свою чергу позивач не надав відомостей про зарахування коштів на його рахунок у вказаний проміжок часу, чим не виконав свій обов`язок згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач виконав свій обов`язок щодо підтвердження факту нарахування та виплати коштів, в той час як позивач ухилився від виконання такого обов`язку в частині виплат за квітень 2022 року, в т.ч. не надав виписки по рахунку за цей період.

Враховуючи вказане суд констатує, що за квітень 2022 року позивачу нараховано та виплачено усі належні до сплати кошти, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо періоду безпосередньої участі позивача у бойових діях у грудні 2022 року січні 2023 року.

В грудні позивач брав участь у бойових діях в два періоди:

1) з 06.12.2022 року по 25.12.2022 року (20 днів). За цей період йому нараховано додаткової винагороди 45161,29 грн згідно наказу від 04.01.2023 року №69, які виплачено платіжною інструкцією від 17.01.2023 року.

Правильність нарахувань підтверджується судом, оскільки 70000,00 (максимально можливий розмір збільшення додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях)/31 (кількість днів у грудні 2022 року) дорівнює 2258,0645 грн за день. Оскільки цей період складається з 20 днів, позивачу належало виплатити 2258,0645*20=45161,29 грн, що повністю відповідає нарахованим позивачу коштам.

Позивачу при виплаті вказані нараховані кошти об`єднано із виплатою за безпосередню участь у бойових діях за період з 13.08.2022 року по 19.08.2022 року (7 днів, 15806,45 грн). Сукупно за обидва періоди нараховано 45161,29+15806,45 = 60967,74 грн. З цієї суми утримано 1,5% військового збору (914,52 грн) та аліменти у розмірі 11674,45 грн, в зв`язку з чим решта склала 48378,77 грн.

Згідно виписки з рахунку позивача йому 18.01.2023 року зараховано 48378,78 грн, тобто саме цю суму.

Відповідно, в цей період позивачу належним чином нараховано та виплачено грошове забезпечення.

2) з 26.12.2022 року по 31.12.2022 року (6 днів). За цей період йому нараховано 13548,39 грн згідно наказу від 29.01.2023 року №929. При виплаті нараховані кошти об`єднано із виплатою за безпосередню участь у бойових діях в період з 12.01.2023 року по 28.01.2023 року (17 днів, 38387,10 грн згідно наказу від 04.02.2023 року №1058), всього: 51935,49 грн. З цієї суми спільно утримано 779,04 грн військового збору та 11922,35 грн, в зв`язку з чим решта склала 39234,10 грн, яку виплачено згідно платіжної інструкції від 20.02.2023 року №775.

Згідно виписки з рахунку позивача 21.02.2023 року йому зараховано саме цю суму.

В свою чергу додаткова винагорода в розмірі 30000,00 грн за грудень 2022 року позивачу нарахована окремо згідно телеграми від 07.03.2022 року №248/1217. До цієї суми додано грошове забезпечення позивача 14855,03 грн, з яких спільно утримано військовий збір (672,83 грн) та аліменти (11945,55 грн), в зв`язку з чим решту (33136,65 грн) перераховано позивачу згідно платіжної інструкції від 10.01.2023 року №10. Цій сум відповідає зарахування на рахунок позивача від 11.01.2023 року.

Відповідно, в цей період (за грудень, який складається з двох періодів) позивачу належним чином нараховано та виплачено грошове забезпечення.

3) з 12.01.2023 року по 28.01.2023 року. Цей період враховано при оцінці попереднього періоду в зв`язку з одночасною виплатою коштів. Відповідно, правильність нарахувань та виплат коштів позивачу за цей період судом вже перевірено та підтверджено.

4) з 01.01.2023 року по 11.01.2023 року (11 днів). За цей період позивачу згідно наказу від 21.02.2023 року №1521 нараховано 24838,71 грн, з яких утримано військовий збір (372,58 грн) та аліменти (6116,53 грн), решта (18349,60 грн) виплачена позивачу на його рахунок згідно платіжної інструкції від 22.03.2023 року №1301.

Додаткова винагорода у розмірі 30000,00 грн позивачу нарахована згідно телеграми від 07.03.2022 року №248/1217, при виплаті її об`єднано з грошовим забезпеченням позивача (13848,30 грн), з яких спільно утримано військовий збір (657,72 грн) та аліменти (10797,65 грн), в зв`язку з чим решту (32392,93 грн) виплачено позивачу згідно платіжної інструкції від 08.02.2023 року №488, що відповідає зарахуванню на рахунок позивача від 09.02.2023 року.

В свою чергу позивач не надав відомостей про зарахування на його коштів рахунок у вказаний проміжок часу, чим не виконав свій обов`язок згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач виконав свій обов`язок щодо підтвердження факту нарахування та виплати коштів, в той час як позивач ухилився від виконання такого обов`язку в частині виплат за січень 2023 року, в т.ч. не надав виписки по рахунку за цей період.

Враховуючи вказане суд констатує, що за січень 2023 року позивачу нараховано та виплачено усі належні до сплати кошти, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Узагальнюючи вищевикладене суд констатує, що за результатом перевірки нарахувань та виплат позивачу коштів в зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях за спірні періоди судом встановлено правильність відповідних нарахувань та реальність виплат відповідних сум.

Окрему увагу суд звертає на те, що попри надання відповідачем конкретних посилань на дати переказів коштів, щодо частини періодів позивачем не надано виписку по власному рахунку. Окрім цього слід врахувати, що попри висловлення заперечень проти розміру нарахованих та виплачених коштів, конкретного розрахунку належного розміру додаткової винагороди згідно Постанови №168 позивачем до суду не надано. В свою чергу на підставі наявних матеріалів справи судом перевірено правильність розрахунків відповідача та констатується їх належність, що саме по собі виключає можливість існування будь-яких інших варіантів належних до сплати позивачу сум.

Відповідно, суд констатує законність та обґрунтованість дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди згідно Постанови №168 за квітень, грудень 2022 року та січень 2023 року, що свідчить про необґрунтованість вимог позовної заяви та відсутність підстав для її задоволення.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної заяви відсутні.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 139-143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко