Справа № 205/2808/23
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 205/2808/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Олефіренко Н.А., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України на додаткову ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.05.2023 в адміністративній справі №205/2808/23 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Волошина Євгенія Олександровича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного

стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з адміністративним позовом до Інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Волошина Євгенія Олександровича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2023 року провадження у даній справі закрито та повернуто позивачу з державного бюджету судовий збір у розмірі 536 грн.80 коп.

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська із заявою про стягнення на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 гривень.

Додатковою ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 травня 2023 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1500 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України звернулось з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що судом не обґрунтовано відшкодовано витрати на правову допомогу у сумі 1 500,00 грн., сума витрат є неспівмірною з правовою допомогою, яка надавалась позивачу. Сума витрат не відповідає складності справи та наданому адвокатом об`єму допомоги. Окремо зауважуємо, що представником відповідача до суду першої інстанції було надано клопотання від 04.04.2023 про закриття провадження у справі, оскільки оскаржувана постанова скасована, а провадження у справі закрито. Таким чином, оскаржувати до суду постанову не було необхідності, в тому числі не було необхідності та доцільності в залученні адвоката, тим паче стягнення з Управління витрат на правничу допомогу.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 24.04.2023 р. адвокатом Макаренко О.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, процесуальний закон надає правові підстави для ухвалення додаткового рішення.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до ч.2 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч.1ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.3 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

З урахуванням зазначеного, послуги зі складання позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг є різновидом правової допомоги, витрати на яку включаються до складу судових витрат.

Так, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.7 та ч.9ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що адвокат звернувся з вищезазначеною заявою у строк передбачених Законом.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмету спору.

Матеріали справи свідчать, що позивачем та адвокатом Макаренко О.А. укладено договір про надання правової допомоги від 16.03.2023 р., а в позовній заяві міститься орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу. Також, на адресу суду було надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 18.03.2023 р., акт здачі-приймання робіт (надання юридичних послуг) від 21.04.2023 р., за яким витрати на правову допомогу складають 4000,00 грн. та квитанцію №0.0..1 від 18.03.2023 р. на суму 1500,00 грн. з призначенням платежу часткова оплата гонорару адвоката по договору про надання правової допомоги б/н від 16.03.2023 р.

У відповідності до ч.3 ст.30 Закону України від 05.07.2012 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховується, серед іншого, складність справи, а гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції, враховуючи обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, керуючись, принципами справедливості та верховенства права, вважає за необхідне залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а додаткову ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 134, 252, 315,316,321,322,325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України на додаткову ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.05.2023 в адміністративній справі №205/2808/23 залишити без задоволення.

Додаткову ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.05.2023 в адміністративній справі №205/2808/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Н.А. Олефіренко

суддя А.В. Суховаров