Справа № 160/11639/22
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 лютого 2024 року Справа №160/11639/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали заяви ОСОБА_1 про покладення обов`язку надати звіт про виконання судового рішення у справі №160/11639/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання неправомірними дій та бездіяльності ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про покладення обов`язку надати звіт про виконання судового рішення у справі №160/11639/22, в якій просить суд:

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 надати звіт про виконання постанови від 30.05.2023 Третього апеляційного адміністративного суду у справі №160/11639/22 та виконавчого листа від 30.05.2023 виданого 04.08.2023.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.01.2024, заяву передано на розгляд судді Калугіної Н.Є.

Згідно довідки від 29.01.2024 №34 Дніпропетровського окружного адміністративного суду, суддя Калугіна Н.Є. з 15.01.2024 по 29.01.2024 перебувала у щорічній відпустці.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.01.2024 прийнято заяву ОСОБА_1 про покладення обов`язку надати звіт про виконання судового рішення у справі №160/11639/22 до розгляду. Повідомлено, що розгляд заяви здійснюватиметься у письмовому провадженні.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " зареєструвати офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Зобов`язано відповідача подати до суду упродовж 5 днів з дня отримання даної ухвали докази на підтвердження виконання судового рішення у справі №160/11639/22.

Разом з тим, станом на дату розгляду заяви, згідно відомостей КП «Діловодство спеціалізованого суду», Військовою частиною НОМЕР_1 електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі не зареєстровано.

Суд наголошує, що відсутність у осіб, визначених ч. 6 ст. 18 КАС України, зареєстрованого електронного кабінету в ЄСІТС може потягнути за собою процесуальні наслідки, визначені КАС України.

З огляду на викладене, з урахуванням встановленого КАС України (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами») обов`язку військової частини зареєструвати електронний кабінет в ЄСІТС до 18.10.2023 та невиконання відповідачем вказаних положень КАС України, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви у встановлений ст. 382 КАС України строк.

Розглянувши заяву про встановлення судового контролю, судом встановлено наступне.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 у справі № 160/11639/23 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " стосовно залишення без реагування рапортів №1, №4 від 11.05.2022 старшого сержанта ОСОБА_1 про повернення майна.

Зобов`язано командира Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (код відокремленого підрозділу: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) розглянути рапорти №1, №4 від 11.05.2022 старшого сержанта ОСОБА_1 (ІНН: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ).

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 в адміністративній справі №160/11639/22 скасовано в частині відмовлених позовних вимог та прийнято в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Визнано неправомірними діями в/ч НОМЕР_1 вилучення 25.04.2022 у старшого сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належного йому ноутбука «SAMSUNG» із зарядним пристроєм.

Визнано неправомірними діями в/ч НОМЕР_1 вилучення 27.04.2022 у старшого сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належних йому мобільних телефонів «SAMSUNG», «Аррle iPhone 11» та трьох електронних накопичувачів.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 повернути старшому сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належні йому на праві власності ноутбук «SAMSUNG» із зарядним пристроєм до нього, мобільні телефони «SAMSUNG», «Аррle iPhone 11» та три електронних накопичувачі.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 в адміністративній справі №160/11639/22 залишено без змін.

Судове рішення у справі № 160/11639/22 набрало законної сили 30.05.2023.

На виконання постанови апеляційного суду позивачу 04.08.2023 видано виконавчий лист наступного змісту: "зобов`язати в/ч НОМЕР_1 повернути старшому сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належні йому на праві власності ноутбук «SAMSUNG» із зарядним пристроєм до нього, мобільні телефони «SAMSUNG», «Аррle iPhone 11» та три електронних накопичувачі".

Обґрунтовуючи подану заяву про встановлення судового контролю заявником зазначено, що 13.07.2023 на виконання постанови від 30.05.2023 Третього апеляційного адміністративного суду у справі №160/11639/22 видано відповідний виконавчий лист зі змістом «Зобов`язати в/ч НОМЕР_1 повернути старшому сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належні йому на праві власності ноутбук «SAMSUNG» із зарядним пристроєм до нього, мобільні телефони «SAMSUNG», «Аррle iPhone 11» та три електронних накопичувачі». Постановою від 22.08.2023 державного виконавця Першого Правобережного ВДВС у Центральному та Шевченківському районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 72458967. До 13.01.2024 судове рішення відповідачем не виконано. Разом з тим, державний виконавець позбавлений можливості спонукати посадових осіб в/ч НОМЕР_1 виконати судове рішення - зокрема, накласти штраф за ухилення від виконання. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з заявою в порядку ст.382 КАС України.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява №60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява №30779/04).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях по справах «Іммобільяре Саффі проти Італії», «Горнсбі проти Греції», «Жовнер проти України», «Бурдов проти Росії», «Ясіун`єне проти Литви», «Руйану проти Румунії» наголошує на тому, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

У контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Отже, механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури виконання рішень суду.

Відповідно до ст. 382 КАС України, суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можливо, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади. Застосування наведеної норми - це прерогатива суду.

Відтак, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 382 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, враховуючи те, що в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

У постанові Верховного Суду від 11.06.2020 у справі № 640/13988/19 висловлено позицію, відповідно до якої адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження. Встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Суд наголошує, що позивачем до вказаної заяви долучено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72458967 від 22.08.2023 на підставі виконавчого листа №160/11639/22 виданого 04.08.2023.

Відповідно до відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження № 72458967 на час розгляду заяви відкрито. Відомості щодо його завершення відсутні.

Водночас, на переконання суду з урахуванням набрання судовим рішенням у справі законної сили 30.05.2023 та відкриття виконавчого провадження 22.08.2023, вчинення таких дій як повернення старшому сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належних йому на праві власності ноутбуку «SAMSUNG» із зарядним пристроєм до нього, мобільних телефонів «SAMSUNG», «Аррle iPhone 11» та трьох електронних накопичувачів не становить собою великих зусиль та витрат за часом.

Суд зауважує, що доказів виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд вважає, що є всі підстави для встановлення судового контролю за виконанням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 у справі № 160/11639/22.

Разом з тим, суд зауважує, що виконавчий лист № 160/11639/22 виданий 04.08.2023 є виконавчим документом виданим на підставі постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 та є складовим елементом виконання судового рішення, а тому встановлення судового контролю та подання звіту щодо його виконання є недоцільним.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " подати звіт про виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 у справі № 160/11639/22.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 295, 382 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про покладення обов`язку надати звіт про виконання судового рішення у справі №160/11639/22 задовольнити частково.

Встановити судовий контроль за виконанням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 у справі № 160/11639/22 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " надати звіт про виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 у справі № 160/11639/22 упродовж 1 (одного) місяця з дня постановлення даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Калугіна