Справа № 160/4036/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 лютого 2024 рокуСправа №160/4036/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №160/4036/23 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

29 січня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 08 травня 2023 року у справі №160/4036/23. В обґрунтування клопотання посилається на невиконання відповідачем остаточного судового рішення в цій справі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року призначено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №160/4036/23 до розгляду в порядку письмового провадження. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 5-ти денний строк з дня отримання цієї ухвали для надання суду письмових пояснень по суті поданої заяви.

Згідно матеріалів справи відповідачем вказана ухвала отримана 01 лютого 2024 року в підсистемі «Електронний Суд». Отже, 06 лютого 2024 року закінчився строк на подання відповідачем пояснень по суті заяви позивача. В зв`язку з цим суд вважає за необхідне перейти до вирішення заяви позивача про встановлення судового контролю по суті.

Відповідно до частини 3 статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України - заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

За викладених обставин, враховуючи приписи статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, заяву розглянуто за наявними матеріалами в справі, в порядку письмового провадження

Вирішуючи вимоги заяви представника заявника про встановлення судового контролю, суд виходить з такого.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року в адміністративній справі №160/4036/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у нарахуванні та виплаті з 01 липня 2021 року ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 гривень згідно положень постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 року №713, викладену у листі від 21.02.2023 року №5841-2537/В-01/8-0400/23.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити з 01 липня 2021 року ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб», в повному обсязі, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1073,60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року в адміністративній справі №160/4036/23 набрало законної сили 27 червня 2023 року.

27 липня 2023 року позивачем отримано виконавчий лист про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Листом від 25.08.2023 року №40794-32227/В-01/8-0400/23 відповідач повідомив, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року в адміністративній справі №160/4036/23 до пенсії позивача з 01.07.2021 року позивачу встановлено щомісячну доплату згідно Постанови №713 у розмірі 2000,00 грн, доплата за період з 01.07.2021 року по 31.08.2023 року становить 52000,00 грн. Доплату на виконання рішення суду буде здійснено після надходження бюджетних асигнувань, виділених на цю мету, в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили. З 01.09.2023 року виплата пенсії позивачу буде здійснюватися у розмірі 15427,19 грн. Таким чином, покладені рішенням суду зобов`язання виконані в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на органи Пенсійного фонду України.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25.09.2023 року відкрито виконавче провадження №72869326 з примусового виконання виконавчого листа №160/4036/23, виданого 27.07.2023 року.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Із наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз викладених норм дає змогу дійти висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд

У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 03.11.2022 року у справі №320/5760/21.

Ненаведення позивачем обґрунтованих доводів та ненадання доказів на підтвердження того, що виконання судового рішення в цій справі без встановлення судового контролю буде неможливим, свідчить на відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 20.12.2023 року у справі №240/22062/20, від 01.05.2023 року у справі №300/2963/22.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 09.11.2023 року у справі №300/6212/21, 10.02.2022 року у справі №160/13013/19, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2020 року у справі №800/320/17.

Відносини у сфері соціального захисту, як правило, є триваючими, тобто такими, що передбачають обов`язок держави через відповідні суб`єкти владних повноважень здійснювати періодичні платежі на користь особи, розмір яких залежить від законодавства, змін у статусі такої особи тощо. У таких відносинах слід виходити з презумпції добросовісності рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що стосується і порядку виконання судових рішень, в яких такі рішення, дії або бездіяльність визнано протиправними та зобов`язано вжити відповідних заходів для забезпечення захисту прав особи.

Лише такий порядок захисту адміністративним судом порушених прав особи у соціальній сфері може забезпечити черговість виконання судових рішень (забезпечення справедливості щодо всіх осіб), унеможливить блокування роботи (функціонування) відповідного суб`єкта владних повноважень, а також унебезпечить ситуації, за якої суб`єкт владних повноважень не здійснюватиме добровільного виконання своїх обов`язків щодо здійснення періодичних платежів особі-позивачу до моменту вирішення спору та визначення судом суми, яка підлягає сплаті.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 25.10.2022 року у справі №200/13288/21.

Відповідно до абзацу 3 статті 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Так, судове рішення може бути виконано в добровільному, або в примусовому порядку. Примусове виконання рішень суду в Україні покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених законом випадках - на приватних виконавців.

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

За приписами ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлено статтею 63 Закону №1404-VIII.

Так, відповідно до приписів ст.63 Закону №1404-VIIІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч.1 ст.63 Закону №1404-VIII).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.63 Закону №1404-VIII).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником (ч.3 ст.63 Закону №1404-VIII).

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом (ч.4 ст.63 Закону №1404-VIII).

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч.5 ст.63 Закону №1404-VIII).

Отже, приписами Закону №1404-VIII визначено певний алгоритм дій виконавця в ході примусового виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Вирішуючи питання щодо необхідності встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року у справі №160/4036/23, суд враховує, що наразі відкрито виконавче провадження, будь-яких заходів примусового виконання судового рішення державним виконавцем вжито не було (накладення штрафу, попередження про кримінальну відповідальність тощо), докази на підтвердження ухилення відповідача від виконання судового рішення відсутні. Суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що примусове виконання рішення суду не забезпечить відновлення порушених прав позивача або наразі є неефективним.

Суд звертає увагу також на аналогічне правозастосування Третього апеляційного адміністративного суду, яке здійснено у постанові від 31.10.2023 року у справі №160/7739/22.

Таким чином, неможливо стверджувати, що примусове виконання цього рішення суду не дасть очікуваних результатів, а, отже, про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням цього судового рішення.

Окремо суд зауважує, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Аналогічне правозастосування здійснено Третім апеляційним адміністративним судом у постановах від 27.03.2023 року у справі №160/9832/21, від 23.03.2023 року у справі №160/18554/21, від 26.08.2023 року у справі №160/2468/20.

Вказане має значення в аспекті необхідності відповідачу як суб`єкту владних повноважень отримати відповідне фінансування для виконання рішення суду, що передбачає участь інших суб`єктів бюджетного процесу та може бути розтягнуто у часі, в т.ч. з урахуванням тяжкої фінансово-економічної ситуації в державі з огляду на повномасштабну збройну агресію. Наразі ж суду не надано доказів надмірної затримки вжиття відповідачем відповідних заходів (відсутності звернення відповідача за необхідними асигнуваннями, незалучення позивача до черги на отримання відповідних коштів і тд). Натомість сам позивач надав лист відповідача від 25.08.2023 року, згідно якого відповідну доплату позивачу встановлено, розмір недоплачених коштів визначено, а доплату буде здійснено після надходження бюджетних асигнувань. В свою чергу сам позивач не надав докази на підтвердження того, що до його пенсії не встановлено щомісячну доплату до пенсії згідно Постанови №713 після набрання рішенням суду законної сили (не надано відповідних розрахунків розміру поточної пенсії). Відповідно, наразі йдеться виключно про виплату позивачу доплати за період з 01.07.2021 року по 31.08.2023 року.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, а також те, що заявник не надав доказів про те, що примусове виконання цього рішення суду не дасть очікуваних результатів або є завершеним, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №160/4036/23.

Керуючись статтями 241, 243-248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №160/4036/23 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко