Справа № 420/12773/23
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/12773/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

за участю: секретаря судового засідання Тимінської Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційні скарги Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року, прийняте у складі суду судді Марина П.П. в місті Одеса, по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІАР-СІТІ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївської та Одеської області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІАР-СІТІ» звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 03.05.2023 року за № 10818/6/99-00-06-03-02-06;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 10.01.2022 р. № 4;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 10.01.2022 р. № 4.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІАР-СІТІ» задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що перевіркою встановлено, що ТОВ «Союз» занижено податкове зобов`язання з екологічного податку внаслідок не збільшення ставки податку у 3 рази за розміщення відходів на звалищах, які не забезпечують повного виключення забруднення атмосферного повітря або водних об`єктів з 01.07.2020 по 30.06.2021 у загальній сумі 15 790 518,78 грн., на підставі чого прийнято відповідні податкові повідомлення-рішення. Апелянт вказує, що інформація щодо наявності пом`якшуючих обставин (стаття 112 Кодексу) або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податку (пункт 112.8 статті 112 Кодексу) станом на момент підписання акту перевірки була відсутня. Крім того, апелянт зазначає, що рішення про результати розгляду скарги не відповідає критерію юридичної значимості, не створює для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов`язків, оскільки за своєю суттю лише підтверджує підстави прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Разом з тим, не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині скасування рішення ДПС України про результати розгляду скарги, Державна податкова служба України звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення суду в оскаржуваній частині прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення к відповідній частині та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в означеній частині.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 591-IX від 13.05.2020 було зупинено перебіг строків, встановлених статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження), а отже контролюючим органом було дотримано строк розгляду скарги. Крім того, апелянт наголошує, що за правовою природою само по собі рішення, прийняте за результатами вирішення спору у порядку досудового врегулювання, не створює, не змінює та не припиняє будь-яких прав та обов`язків, що узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління ДПС в Одеській області підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга Державної податкової служби України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 19 серпня 2022 року на підставі рішення учасника № 19-08/22 ТОВ «СОЮЗ» змінено назву товариства на товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІАР-СІТІ». Державну реєстрацію змін проведено відповідно до запису до Єдиного державного реєстру за № 041019607 від 22 серпня 2022р. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІАР-СІТІ» () зареєстровано 13.09.1999 року, реєстраційний номер 0019607. Основний вид діяльності - КВЕД: 38.11 збирання безпечних відходів.

Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) прийнято наказ від 30.09.2021 року №7205-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «СОЮЗ» код за , яким визначено провести документальну планову виїзну перевірку ТОВ «СОЮЗ» код за з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.10.2019 по 30.06.2021 року. Перевірка проводилась з 26.10.2021 року тривалістю 10 робочих днів. Термін проведення перевірки продовжувався з 09.11.2021 по 15.11.2021 року на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 02.11.2021 №7925-п. Термін проведення перевірки зупинявся з 09.11.2021 на 20 робочих днів на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 09.11.2021 №8065-п. Термін проведення перевірки поновлено з 23.11.2021 на 5 робочих днів на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 19.11.2021 №8386-п.

За результатом проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «СОЮЗ» (назва після перейменування ТОВ «КЛІАР-СІТІ») Головним управлінням ДПС в Одеській області складено акт від 06.12.2021 року №26519/15-32-07-14/30586931, у висновках якого податковим органом встановлено порушення ТОВ «СОЮЗ», а саме:

Платником податку занижено зобов`язання з екологічного податку, за рахунок не застосування норм п.246.4 ст.246 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2455-VI (за розміщення відходів на звалищах, які не забезпечують повного виключення забруднення атмосферного повітря або водних об`єктів, ставки податку, зазначені у пунктах 246.1-246.3 цієї статті збільшуються у 3 рази) у загальній сумі 15 790 518,78 грн., у тому числі:

- заниження показників у податкових деклараціях з екологічного податку, що надані до Біляївської ДПІ Головного управління ДПС в Одеській області у загальній сумі 5 876 305,32 грн., у тому числі: за 3 квартал 2020 року у сумі 1 401 873,68 грн., за 4 квартал 2020 року у сумі 1 417 181,12 грн., за 1 квартал 2021 року у сумі 1 339 603,92 грн., за 2 квартал 2021 року у сумі 1 717 646,6 грн.;

- заниження показників у податкових деклараціях з екологічного податку, що надані до Овідіопольської ДПІ Головного управління ДПС в Одеській області у загальній сумі 9 914 213,46 грн., у тому числі: за 3 квартал 2020 року у сумі 2 365 172,36 грн., за 4 квартал 2020 року у сумі 2 390 998,30 грн., за 1 квартал 2021 року у сумі 2 260 113,88 грн., за 2 квартал 2021 року у сумі 2 897 928,92 грн.

На підставі акту перевірки від 06.12.2021 року №26519/15-32-07-14/30586931 ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення рішення від 10.01.2022 року за № 4 та № 4, якими збільшено суму грошового зобов`язання за надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини на суму 9 914 213,46 гривень та 5 876 305,32 гривень.

Представником позивача до Головного управління ДПС в Одеській області подані заперечення на акт перевірки від 06.12.2021 року №26519/15-32-07-14/30586931.

За результатом розгляду заперечень, Головним управлінням ДПС в Одеській області висновки акту залишено без змін, а заперечення без задоволення (лист від 30.12.2021 року №17566/КПР/15-32-07-14-06).

21.01.2022 року ТОВ «СОЮЗ» надіслало на адресу Державної податкової служби України скаргу про скасування вищезазначених податкових повідомлень-рішень. Скарга отримана ДПС України 31.01.2022 року вх. № 3003/6. Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 03.05.2023 року за № 10818/6/99-00-06-03-02-06, яке було отримано ТОВ «КЛІАР-СІТІ» 09 травня 2023 року, податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки та прийнятими на його підставі податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку, що перевірку було проведено у період дії мораторію, встановленого пунктом 52 прим. 2 підрозділу 10 розділу XX ПК України, при цьому рішення органів податкового контролю не можуть ґрунтуватися на матеріалах перевірок, проведених з порушенням встановлених законом підстав, а прийняті на підставі таких перевірок рішення органів податкового контролю підлягають скасуванню. За висновками суду, висновки контролюючого органу, на підставі яких прийняті оскаржуване рішення щодо збільшення податкового зобов`язання з екологічного податку, є необґрунтованими, при цьому відповідачем визначення розміру податкових зобов`язань (екологічного податку) здійснене самостійно, без залучення до перевірки відповідних органів влади з питань охорони навколишнього природного середовища, що не відповідає вимогам п. 250.12 ст.250 ПК України. Крім того, за висновками суду, юридичним наслідком порушення контролюючим органом встановленого ПК України або продовженого рішенням керівника контролюючого органу строку розгляду скарги платника податків, тобто ненаправлення впродовж цих строків платнику податків вмотивованого рішення про результати розгляду скарги, є визнання скарги такою, що повністю задоволена на користь платника податків з наступного за днем закінчення зазначених строків дня.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі ПК України), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Стаття 77 ПК України визначає порядок проведення документальних планових перевірок

Згідно з пунктами 77.1-77.4 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік. Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Внесення змін до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік допускається не частіше одного разу в першому та одного разу в другому кварталі такого року, крім випадків коли зміни пов`язані із змінами найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок. Документальна перевірка платника податків, який був включений до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік внаслідок внесення змін у такому році (інших ніж зміни найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок), може бути розпочата не раніше 1 липня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у першому кварталі такого року і не раніше 1 жовтня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у другому кварталі такого року.

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Згідно з пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України (в редакції, чинній на момент проведення податкової перевірки позивача та прийняття спірних податкових повідомлень-рішень) установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

Тобто, вимоги пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пов`язані та прямо відсилають до актів Кабінету Міністрів України, на підставі яких завершується дія карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 9 грудня 2020 року № 1236 встановлено з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України карантин. В подальшому строк дії карантину неодноразово продовжувався відповідними постановами Кабінету Міністрів України та завершився тільки 01 липня 2023 року.

Водночас, 04 жовтня 2020 року набрав чинності Закон України від 17 вересня 2020 року №909-ІХ «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік», пунктом 4 розділу ІІ "Прикінцевих положень" якого встановлено, що у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

Відповідно до зазначеного пункту 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 17 вересня 2020 року № 909-IX «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 03 лютого 2021 року № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», якою постановив скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення перевірок юридичних осіб, зокрема, тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними; документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу.

Таким чином, виникла колізія між нормами ПК України та постановою Кабінету Міністрів України № 89 в частині можливості здійснювати контрольні заходи шляхом проведення деяких видів перевірок у період з дня набрання чинності такої постанови по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2022 року у справі №420/12859/21 виклав правову позицію про те, що мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (в редакції на момент винесення спірного наказу) та вказана норма в частині обмежень на проведення планових перевірок, була чинною, її дія не зупинялась. Виходячи зі змісту пункту 2.1 статті 2 ПК України, зміна приписів Податкового кодексу України здійснюється виключно законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна строків дії мораторію може бути здійснена виключно шляхом прямого внесення змін до ПК України. Верховний Суд дійшов висновку, що за наявності суперечливих правил і положень щодо дії мораторію на проведення перевірок, які містяться у ПК України і в постанові Кабінету Міністрів України - застосуванню підлягають положення і правила саме ПК України.

У постанові від 27 квітня 2022 року у справі №140/1846/21 Верховний Суд також підтримав позицію про неможливість застосування постанови Кабінету Міністрів України № 89 як такої, що змінила строки обмежень на проведення планових перевірок, встановлені пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. Додатково Верховний Суд звернув увагу, що постанова Кабінету Міністрів України №89 прийнята не на підставі та не на виконання ПК України та законів з питань митної справи, у зв`язку з чим згідно з пунктом 3.1 статті 3 ПК України не може вважатися складовою податкового законодавства і не підлягає застосуванню у питаннях, пов`язаних з оподаткуванням.

При цьому, різниця у предметі спору у даній справі, зі справами, які були предметом розгляду Верховним Судом у справах №420/12859/21 і №140/1846/21, не змінює того, що правовідносини у справах є подібними з різницею лише у часі (етапі) реалізації права платниками податків на оскарження дій контролюючого органу, пов`язаних із призначенням перевірки на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України № 89. У даній справі реалізація права на оскарження дій контролюючого органу відбулася вже після фактичного проведення перевірки і прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а у вищенаведених справах, які були предметом розгляду Верховним Судом - до моменту її проведення.

Більш того, у постановах від 28 жовтня 2022 року у справі №600/1741/21-а, від 12 жовтня 2022 року у справі № 160/24072/21, від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21, Верховний Суд, застосовуючи висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 22 лютого 2022 року у справі №420/12859/21, від 17 травня 2022 року у справі № 520/592/21, від 15 квітня 2022 року у справі № 160/5267/21, від 27 квітня 2022 року у справі № 140/1846/21, від 06 липня 2022 року у справі № 360/1182/21, констатував, що проведення перевірки на підставі постанови № 89 (в умовах чинності пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України) є протиправним і тягне за собою наслідки у вигляді скасування прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

Під час ухвалення постанов від 28 жовтня 2022 року у справі №600/1741/21-а, від 12 жовтня 2022 року у справі № 160/24072/21 Верховний Суд враховував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, і зазначив, що доводи про неправомірність дій контролюючого органу, а саме - невиконання вимог норм ПК України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками.

У постанові від 27 квітня 2022 року у справі № 140/1846/21 Верховний Суд також досліджував це питання і встановив, що постанова Кабінету Міністрів України № 89 прийнята не на підставі та не на виконання ПК України та законів з питань митної справи, у зв`язку з чим не може вважатися складовою податкового законодавства, а тому не підлягає застосуванню у питаннях, пов`язаних з оподаткуванням. При цьому, суд касаційної інстанції зазначив, що проведення документальних перевірок є однією із функцій контролюючих органів у питанні адміністрування податків, а тому доводи про те, що зміни, щодо яких виникло правове питання, стосуються не податків і зборів, а врегулювання правовідносин, пов`язаних з COVID-19, є безпідставними.

Таким чином, податковий орган, незважаючи на прийняття постанови Кабінету Міністрів України «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» від 03 лютого 2021 року №89, не був наділений повноваженнями здійснювати проведення документальної планової перевірки позивача.

У цій справі застосовними є висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, ухваленої складом судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, відповідно до яких контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведенні перевірок, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, та не допускати згідно зі статтею 21 ПК України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій. Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

У розвиток зазначеного правового підходу до оцінки виявленого порушення щодо підстави для проведення перевірки Верховний Суд висловив позицію, що перевірка під час дії мораторію, встановленого пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, є такою, що не породжує правових наслідків, оскільки така перевірка не повинна була відбутися в силу закону.

Вищезазначені обставини свідчать про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень, без необхідності здійснення аналізу висновків Акту перевірки. Доводи апеляційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують.

Разом з тим, аналіз положень пунктів 56.1, 56.2 та 56.10 статті 56 ПК України свідчить про те, що законодавцем, дійсно, закріплено право платника податків на оскарження рішення податкового органу, прийнятого за результатами розгляду його скарги, до суду.

Водночас згідно з частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Так, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Водночас, рішення про результати розгляду скарги не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки платника шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, а, відтак, підстави скасування такого рішення та для задоволення позовних вимог в цій частині - відсутні.

Платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів звертає увагу на наявність конкретної і послідовної практики застосування вищенаведених норм ПК України Верховним Судом, що зокрема підтверджується висновками, викладеними у постановах від 12 липня 2019 року у справі № 813/5256/13-а, від 6 лютого 2020 року № 810/101/16, 03 квітня 2020 року у справі № 826/4114/18, від 16 червня 2020 року у справі № 810/1652/16, 10 серпня 2020 року у справі № 640/6528/19.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ДПС України про результати розгляду скарги та прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог у вказаній частині, а в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 322 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції складається зокрема з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до положень частини 1, 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ДПС України про результати розгляду скарги, наявні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІАР-СІТІ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївської та Одеської області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 03.05.2023 року за № 10818/6/99-00-06-03-02-06.

В цій частині прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 03.05.2023 року за № 10818/6/99-00-06-03-02-06 відмовити.

Здійснити новий розподіл судових витрат, стягнувши з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІАР-СІТІ» (65038, м. Одеса, вул. Марії Демченко, 30, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 26840,00 грн. (двадцять шість тисяч вісімсот сорок гривень 00 копійок).

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко