Справа № 280/7107/23
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 280/7107/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року (суддя 1-ї інстанції Максименко Л.Я.) в адміністративній справі №280/7107/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ідентифікаційний код юридичної особи 20490012, щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , суми пенсії у розмірі 130749 грн. 50 коп., що підлягали виплаті пенсіонерові, її чоловіку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ідентифікаційний код юридичної особи 20490012, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , суми пенсії у розмірі 130749 грн. 50 коп., що підлягали виплаті пенсіонерові, її чоловіку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона звернулась до відповідача у встановлений Законом України №2262-ХІІ строк із заявою про виплату недоодержаної пенсії до якої долучила усі необхідні для її розгляду документи. У вказаній заяві позивач висунула вимогу відповідачу виплатити їй суми пенсії у розмірі 130749,50 грн., що підлягали виплаті пенсіонерові, її чоловіку ОСОБА_2 і залишилися недоодержаними, у зв`язку з його смертю, шляхом перерахування цих належних їй грошових коштів на банківський рахунок. Однак листом від 07.07.2023 відповідач відмовив у задоволенні її вимог та повідомив, що оскільки доплата пенсії сформована внаслідок виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду в адміністративній справі №280/9976/21, а стороною у цій судовій справі виступав саме її чоловік, то визначення права позивачки на отримання зазначених сум заборгованості може бути вирішено виключно у судовому порядку. З твердженням відповідача про те, що вона має доводити своє право на отримання належної чоловіку пенсії у судовому порядку, оскільки він був стороною в адміністративній справі №280/9976/21 позивач не згодна, тому вважаючи такі дії відповідача протиправними та незаконними звернулась до суду із даним позовом за захистом своїх прав.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року позов задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, та просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що з 01.04.2021 кошти на виплату пенсій, в тому числі за рішеннями суду, перераховуються безпосередньо Пенсійним фондом України на поточні рахунки пенсіонерів без їх зарахування до Головного управління. Тобто, пенсійний орган у даному не є розпорядником коштів на виплату пенсій за рішенням суду та не може здійснювати жодних розпоряджень коштами. Також наголошує, що оскільки у справі №280/7107/21 стягувачем був саме померлий ОСОБА_2 , на користь якого виконується рішення суду у даній справі, ОСОБА_1 набуде право на отримання нарахованої останньому суми пенсії лише у тому разі, коли на нього буде покладено виконання відповідних зобов`язань в порядку передбаченим чинним законодавством.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є дружиною померлого пенсіонера ОСОБА_2 , який перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як отримувач пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Листом від 19.05.2023 №7850-7588/Б-02/8-0800/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2021 у справі № 280/9976/21 ОСОБА_2 за життя було проведено перерахунок пенсії внаслідок чого сформувалась доплата у розмірі 130749,50 грн.

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про виплату сум пенсії, що підлягали виплаті пенсіонеру, її чоловіку ОСОБА_2 і залишились недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 07.07.2023 повідомлено позивача, зокрема, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі 280/9976/21 Головним управлінням ОСОБА_2 за життя було проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого по пенсійній справі сформувалась доплата у розмірі 130749,50 грн. Визначення права позивачки на отримання сум заборгованості з Державного бюджету, після смерті ОСОБА_2 , може бути вирішено виключно у судовому порядку.

Позивач, не погодившись з відмовою відповідача та з вимогою вчинити певні дії, звернулась до суду із вказаним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідач протиправно відмовив у виплаті позивачу пенсії нарахованої, але не виплаченої її померлому чоловіку, оскільки стаття 61 Закону № 2262-ХІІ покладає на органи Пенсійного фонду України обов`язок із виплати суми пенсії, що підлягала виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ).

Статтею 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За змістом частини 3 цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 №3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Абзацом 3 пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402, передбачено, що заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

В силу абз. 1 п. 2.26 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Тобто, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 200/10269/19-а сформульований висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 у справі № 200/12094/18-а, такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону № 1058-VI та ч. 1 ст. 61 Закону № 2262- ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 2 ст. 52 Закону № 1058- VI), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Отже, суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач звернулася до пенсійного органу у встановлений законодавством строк із заявою в порядку статті 61 Закону №2262-ХІІ, до якої додала документи передбачені пунктом 2.26. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 9-10).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач протиправно відмовив у виплаті позивачу пенсії нарахованої, але не виплаченої її померлому чоловіку, оскільки стаття 61 Закону № 2262-ХІІ покладає на органи Пенсійного фонду України обов`язок із виплати суми пенсії, що підлягала виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю. Доказів неподання позивачкою пакету документів, передбачених Порядком №3-1, матеріали справи не містять, а відповідач цього не доводить.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість застосування такого способу захисту, як стягнення суми пенсії на користь позивача, оскільки у відповідача існує обов`язок виплати такої пенсії та з метою належного захисту прав позивача зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити саме виплату позивачу пенсії, що підлягала виплаті її чоловіку, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції відповідно до приписів ст. 77 КАС України відхиляє доводи відповідача, на підтвердження доводів скарги, що у даному він не є розпорядником коштів на виплату пенсій за рішенням суду та не може здійснювати жодних розпоряджень коштами.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року в адміністративній справі №280/7107/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник