Справа № 160/24688/23
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням та застосувавши для розрахунку пенсії архівні довідки про заробітну плату останньої за №Л-10/961 від 29.06.2018 р. та №Л/10/960 від 29.06.2018 р., за період її роботи з 05.01.1987 р. по 21.10.1991 р.; з 22.10.1991 р. по 16.11.1993 р., здійснивши перерахунок пенсії з моменту звернення за перерахунком пенсії, тобто з 30.03.2023 року, та виплативши недоотриману пенсію після перерахунку.
Позовні вимоги обґрунтовано безпідставністю незастосування під час призначення та розрахунку пенсії архівних довідок про заробітну плату в районах Крайньої Півночі. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2021р. позовну заяву позивачки до ПФУ задоволено визнано протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії, та зобов`язано призначити та виплатити пенсію за віком зарахувавши до стажу періоди з 05.01.1987 р. по 21.10.1991 р.; з 22.10.1991 р. по 16.11.1993 р. в пільговому обчисленні, після виконання рішення суду позивачу призначили пенсію, але не зарахували заробітну плату за вказаний період на підставі архівних довідок.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року прийнято до свого провадження вказану позовну заяву та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Ухвалу про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою з додатками представником відповідача отримано 19.10.2023р., що підтверджується розпискою, а також вказані документи надіслано до електронного кабінету відповідача.
Відповідач, відзив на позовну заяву або будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог не надав.
Зважаючи на те, що відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву відповідач не скористався, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Відповідач правом на надання відзиву не скористався.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За правилами ч.6.ст.120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Першим днем для прийняття рішення поданій справі є 02.12.2023р. припадає на вихідний день, а також перебування судді у відпустці, у зв`язку з чим, дане рішення прийнято першим робочим днем 18.12.2023р.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію, призначену на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-Х1І.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року, справа №160/16682/21, задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії; визнано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії №31 від 28.07.2021 протиправним; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити з 05.10.2020 заявнику, пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до її стажу періоди роботи: з 05.01.1987 р. по 04.04.1990 р.; з 22.10.1991 р. по 16.11.1993 р., в пільговому обчисленні, тобто трудовий стаж роботи в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців, що дає їй право на вихід на пенсію за віком.

Після виконання рішення суду, позивачу призначили пенсію, але не зарахували заробітну плату за вказаний період на підставі архівних довідок про заробітну плату №Л-10/961 від 29.06.2018 р. та №Л/10/960 від 29.06.2018 р., що впливає на розмір пенсії.

Згідно листа відповіді ПФУ від 30.03.2023 р. №12624-12116/Л-01/8-0400/23 на заяву позивача від 21 березня 2023 року, відповідач повідомив про виконання рішення суду від 19.11.2021р. по справі №160/16682/21, а щодо перерахунку пенсії повідомлено про відсутність в рішення суду зобов`язальної частини щодо проведення перерахунку пенсії згідно довідок про заробітну плату. Додатково зазначено що обчислення пенсії із заробітної плати з урахуванням районних коефіцієнтів та північних надбавок проводиться за періоди роботи до 01.01.1992 р.

З 1 січня 2023 року російська федерація припиняє участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, тому заробітна плата для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першою ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, страховий стаж відповідачем за зазначені у довідках проміжки часу був врахований, але не врахована заробітна плата за період з 05.01.1987 р. по 21.10.1991 р.; з 22.10.1991 р. по 16.11.1993 р. відповідно до архівних довідок №Л-10/961 від 29.06.2018 р. та №Л/10/960 від 29.06.2018 р. Додатково повідомили, що обчислення розміру пенсії із заробітної плати з урахуванням районних коефіцієнтів та північних надбавок проводиться за періоди роботи до 01.01.1992 року, згідно Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян СРСР». Надані довідки про заробітну плату неможливо взяти для розрахунку пенсії з 01.01.1992 р. оскільки суми заробітку з 01.01.1992р. необхідно вказати без урахування районних коефіцієнтів та північних надбавок, або надати копії розрахункових відомостей по заробітній платі.

Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернулась до суду.

Судом досліджені надані позивачем копії розрахункових відомостей по заробітній платі, а саме довідка ОСОБА_2 від 01.12.1993р; особовий рахунок № НОМЕР_1 ділянки № 2 треста «Дукаттяжстрой»

Також згідно архівних довідок №Л-10/961 від 29.06.2018 р. та №Л/10/960 від 29.06.2018 р. щодо заробітної плати позивачки виданої архівним відділом адміністрації треста «Дукаттяжстрой» Омсукчанського міського округу Магаданської області, за період роботи з 05.01.1987р. по 04.04.1990р., з 22.10.1991р. по 16.11.1993р., заробітна плата надана по фактичним сумам в особових рахунках, з врахуванням єдиного Північного районного коефіцієнту 1,7 і північних надбавок. Розрахунок заробітної плати з виключенням районного коефіцієнта архівним відділом не робиться.

Надаючи оцінку встановленим по справі обставинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода від 13 березня 1992 року), яка була чинною та виконувалась державою Україна на момент первинного звернення позивача про перерахунок пенсії, закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

При цьому, метою Угоди від 13 березня 1992 року є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року, встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно з частинами другою та третьою ст. 6 цієї Угоди, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж.

Тобто, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, а тому заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав №01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Статтею 3 Угоди від 13 березня 1992 року також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Статтею 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом рф про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи рф відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства рф.

Аналогічні положення закріплені і в частині третій статті 96 Закону СРСР "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" від 15 травня 1990 року № 1480-І, відповідно до якої при вибутті осіб, які проживають у районах, де до заробітної плати встановлено районні коефіцієнти, за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлено, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.

Щодо застосування норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 66 Закону №1788-ХІІ, який введений в дію з 01 січня 1992 року, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Пунктом 2статті 41 Закону № 1058-IV, визначено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), зокрема, отримувані особою до набрання чинності цим Законом (до 01 квітня 2004 року), у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), (до 01 липня 1998 року) - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Районний коефіцієнт - показник відносного збільшення заробітної плати з метою компенсації додаткових витрат і підвищених витрат праці, пов`язаних з виконанням роботи і проживанням в регіонах з важкими кліматичними умовами. В даний час районні коефіцієнти, розмір яких від 1,1 до 2,0, застосовуються до заробітної плати працівників, зайнятих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, районах Сибіру, Далекого Сходу, Уралу, північних регіонах європейської частини рф.

Тобто, такий коефіцієнт пов`язаний саме із проживанням та роботою особи на території, в тому числі, районів Крайньої Півночі.

При цьому суд звертає увагу, що Законом №1788-XII та Законом № 1058-IV, які були чинними в спірний період роботи позивача та на час призначення пенсії, не врегульовано питання включення до заробітної плати для обчислення пенсії північної надбавки та районного коефіцієнта.

Крім того, наведеними Законами регулюються питання включення заробітку за період страхового стажу, що є відмінним від трудового. Спірний період роботи позивача не є страховим в розумінні Закону №1058, оскільки набутий не на території України і внески сплачувалися не до системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування України, у зв`язку з чим правила щодо обчислення пенсії з урахуванням такого заробітку застосовуються з урахуванням двосторонньої міжнародної угоди, якою є Тимчасова Угода між Урядом України та Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року.

Крім того, питання неврахування при розрахунку пенсії північної надбавки було предметом розгляду Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, яка в постанові від 09 жовтня 2019 року у справі №489/5283/16-а дійшла висновку, що законодавством не передбачено право осіб на врахування до заробітку, з якого обчислюється пенсія, північної надбавки, яку отримували особи під час роботи в районах Крайньої Півночі. Факт сплати роботодавцем позивача страхових внесків з вказаних сум виплаченої надбавки в даному випадку жодного значення для вирішення спору не має.

Отже, при обчисленні пенсії не враховується заробіток до якого входить північна надбавка, яку отримували особи під час роботи в районах Крайньої Півночі.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 22.02.2021 у справі №266/258/16-а.

Згідно архівних довідок №Л-10/961 від 29.06.2018 р. та №Л/10/960 від 29.06.2018 р. виданих архівним відділом адміністрації треста «Дукаттяжстрой» Омсукчанського міського округу Магаданської області, підтверджено, що позивачка за в період з 05.01.1987р. по 04.04.1990р., з 22.10.1991р. по 16.11.1993р. працювала в районі Крайньої Півночі в тресті «Дукаттяжстрой» Омсукчанського міського округу Магаданської області.

В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач з метою проведення перерахунку призначеної пенсії подала відповідачу архівні довідки №Л-10/961 від 29.06.2018 р. та №Л/10/960 від 29.06.2018 р. щодо заробітної плати позивачки виданої архівним відділом адміністрації треста «Дукаттяжстрой» Омсукчанського міського округу Магаданської області, за період роботи з 05.01.1987р. по 04.04.1990р., з 22.10.1991р. по 16.11.1993р., згідно яких заробітна плата зазначена з врахуванням єдиного Північного районного коефіцієнту 1,7 і північних надбавок.

Суд враховує, що відповідно до Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій від 03.08.1972, Закону СРСР від 15.05.1990 №1480-I "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" (далі - Закон № 1480-I) особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсії враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта та північної надбавки.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

При цьому, статтею 78 діючого на той час Закону №1480-I було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески.

Відповідно до підпункту "д" пункту 15 Інструкції "Про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування", затвердженої Постановою Президії ВЦРПС від 29.02.1960, в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, включалися процентні надбавки за роботу на Крайній Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також районний та поправочний коефіцієнт.

Разом з тим, частиною 3 статті 96 Закону № 1480-I передбачено, що при вибутті таких осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.

Відтак районний коефіцієнт за період роботи в районах Крайньої Півночі не може враховуватись при обчислені розміру пенсії в Україні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.06.2018 у справі № 345/3172/17, від 26.09.2018 у справі № 671/86/15-а, від 28.02.2019 № 345/4316/16-а, від 30.05.2019 у справі № 48/2974/14-а, від 16.07.2019 № 348/1724/17, від 14.11.2019 № 348/1539/17 тощо.

Таким чином, суд дійшов висновку, що для розрахунку розміру пенсії позивач має право на врахування даних заробітної плати, за період її роботи з 05.01.1987 р. по 21.10.1991 р.; з 22.10.1991 р. по 16.11.1993 p., однак, без врахування районного коефіцієнта і надбавки за роботу в районах Крайньої Півночі, проте доказів надання відповідних довідок відповідачу матеріали справи не містять.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що надані архівні довідки містили лише суми з врахуванням єдиного Північного районного коефіцієнту 1,7 і північних надбавок, з зазначенням, що розрахунок заробітної плати з виключенням районного коефіцієнта архівним відділом не робиться, суд вважає, що рішення відповідача оформлене листом від 30.03.2023 р. №12624-12116/Л-01/8-0400/23, щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу на підставі вказаних довідок, є правомірним та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Аналізуючи вищевикладене, положення чинного законодавства України та обов`язкові для врахування правові висновки суду касаційної інстанції, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова