Справа № 160/9040/23
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2023 рокуСправа №160/9040/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення витрат,-
01.05.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач проходив публічну службу - службу в органах внутрішніх справ України з 2018 по 2022 рік. Наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 01.08.2018 № 159 о/с відповідача було зараховано курсантом першого курсу ДДУВС на денну форму навчання за державним замовленням та присвоєно спеціальне звання «рядовий поліції». 10.08.2018 року між відповідачем, ДДУВС та ГУНП в Дніпропетровській області укладено Контракт № 5321 про здобуття освіти у ДДУВС. Згідно з наказом ДДУВС від 02.03.2022 року № 48 о/с відповідач, як випускник ДДУВС, був направлений у розпорядження до ГУНП в Дніпропетровській області для призначення на посади згідно з отриманим фахом. Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 05.03.2022 року № 245 о/с відповідач призначений на посаду слідчого відділення поліції № 3 Синельниківського районного управління поліції. 13.02.2023 року відповідач звернувся до керівництва ГУНП в Дніпропетровській області з рапортом про звільнення зі служби в Національній поліції за власним бажанням. Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 27.02.2023 року № 93 о/с відповідача було звільнено зі служби в поліції за п.7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» На виконання вимог Порядку відшкодування ГУНП в Дніпропетровській області відповідачу було вручено лист про необхідність відшкодування втрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі із зазначенням розміру витрат та реквізитів для оплати. Відповідачем було отримано повідомлення про необхідність відшкодування витрат особисто, про що свідчить його підпис Відповідач в добровільному порядку не відшкодував зазначені витрати, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 03.05.2023 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою суду від 28.08.2023 року продовжено строк розгляду адміністративної справи №160/9040/23 за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення витрат.
Копія ухвали від 03.05.2023 року направлялася відповідачу за адресою вказаною у позовній заяві поштовим відправленням. Однак, на адресу суду 06.12.2023 року повернулося поштове відправлення з відміткою на конверті «за закінченням терміну зберігання».
Згідно з пунктом 4 частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до частини 1 статті 131 КАС України, учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси, повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Частиною 11статті 126 КАС України передбачено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
У той же час, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням встановленого строку зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
З огляду на викладене, судом вжито необхідні заходи щодо повідомлення позивача про залишення позовної заяви без руху.
Аналогічний висновок міститься в ухвалах Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі №826/3699/17, від 14.03.2019 року у справі №0940/1233/18, від 28.05.2020 року у справі №215/3308/18.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив публічну службу - службу в органах внутрішніх справ України з 2018 по 2022 рік.
Наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 01.08.2018 року № 159 о/с ОСОБА_1 було зараховано курсантом першого курсу ДДУВС на денну форму навчання за державним замовленням та присвоєно спеціальне звання «рядовий поліції.
10.08.2018 року між ОСОБА_1 , ДДУВС та Головним управлінням Національної поліції України в Дніпропетровській області укладено контракт № 5321 про здобуття освіти у ДДУВС.
Згідно з наказом ДДУВС від 02.03.2022 року № 48 о/с ОСОБА_1 , як випускник ДДУВС, був направлений у розпорядження до ГУНП в Дніпропетровській області для призначення на посади згідно з отриманим фахом.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 05.03.2022 року № 245 о/с ОСОБА_1 призначений на посаду слідчого відділення поліції № 3 Синельниківського районного управління поліції.
13.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до керівництва ГУНП в Дніпропетровській області з рапортом про звільнення зі служби в Національній поліції за власним бажанням.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 27.02.2023 року № 93 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за п.7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію»
Відповідач, звільнившись з Національної поліції за п.7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» та тим самим відмовившись від подальшого проходження служби, порушив вимоги контракту № 5321.
У зв`язку із звільненням відповідача з органів Національної поліції України, позивачем було здійснено розрахунок фактичних витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2018-2022 рр., який згідно з довідок-розрахунків № 21 від 12.04.2023 року та № 322 від 17.04.2023 року становить 64 579 грн. 06 коп.
Відповідач в добровільному порядку не відшкодував зазначені витрати, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини врегульовані положеннями Закону України «Про Національну поліцію», Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261 (далі - Порядок № 261).
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Приписами ч. ч. 4 та 5 ст. 74 цього Закону встановлено, що особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Згідно зі ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, за власним бажанням.
Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261, визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі, зокрема, звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Відповідно до абз. 3 п. п. 1 Порядку № 261 звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) є підставою для відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.
Згідно з п. п. 3 та 4 Порядку № 261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи. Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Відповідно до п. 5 Порядку № 261 після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів. Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи. У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.
З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у ВНЗ із специфічними умовами навчання, було отримано особисто, про що свідчить його підпис.
Згідно з довідками-розрахунками фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2018 - 2022 роки, витрати за вказаний період склали 77 515 грн. 31 коп.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, якого звільнено з органів поліції за пунктом п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням), зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України у розмірі 77 515 грн. 31 коп., що підтверджується довідками-розрахунками витрат, пов`язаних з утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, долученими до матеріалів справи, а тому позовні вимоги Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Доказів відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі, суду не надано.
Таким чином, оскільки отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання включено до витрат, пов`язаних з утриманням особи у навчальному закладі та підлягає відшкодуванню у випадках, зокрема, дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Таким чином, судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.
Керуючись ст. 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко