Справа № 160/20750/23
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справ у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 1-Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, 2-Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, третя особа: Міністерство оборони України про визнання протиправними і скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до 1-Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, 2-Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, третя особа: Міністерство оборони України , в якому просить: визнати протиправними та скасувати:
наказ командира Військової частини НОМЕР_3 від 17.08.2022 №158-АГД «Про призначення службового розслідування відносно ОСОБА_1 »;
наказ командира Військової частини НОМЕР_3 від 27.08.2022 №50/22 (№52/22) «Про завершення службового розслідування»;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) поновити військову службу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) грошове забезпечення з усіма належними надбавками, преміями, додатковими винагородами за час перебування на лікуванні, тобто з 16.08.2022 по 04.07.2023.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що командиром Військової частини НОМЕР_3 протиправно прийняті накази «Про призначення службового розслідування відносно ОСОБА_1 » і «Про завершення службового розслідування» за час перебування позивача на лікуванні та не здійснено за цей період нарахування і виплати грошового забезпечення з надбавками, преміями і додатковими винагородами.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
03.10.2023 через систему «Електронний суд» до суду від Міністерства оборони України надійшли пояснення щодо позовної заяви.
Третя особа вважає, що позовні вимоги слід залишити без задоволення, зважаючи на наступне.
Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою КМУ від 26.11.2014 №671 Міноборони є органом військового управління у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Позивач проходить військову службу в Збройних Силах України.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Збройні Сили України» Головнокомандувач Збройних Сил України є найвищою військовою посадовою особою у Збройних Силах України та саме Головнокомандувач Збройних Сил України здійснює через Генеральний штаб Збройних Сил України безпосереднє військове керівництво Збройними Силами України.
Від Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України -Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України відзиви на позовну заяву не надійшли.
Ухвалою суду від 17.11.2023 продовжено відповідачам строк для надання відзивів на 15 днів.
В період з 04.12.2023 по 06.01.2024 суддя перебувала у відпустці і на лікарняному.
Справа розглянута в перший день виходу судді з відпустки.
На час ухвалення судового рішення відповідачі не надали відзиви на позовну заяву.
За правилами ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до копії витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 16.03.2022 №2 відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом зараховано до списків Військової частини НОМЕР_3 та призначено старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 оперативним черговим командного пункту, ВОС-0210003, шпк «Старший лейтенант».
Наказано вважати таким, що з 15.03.2022 справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, встановлено посадовий оклад у розмірі 3810 грн на місяць, 15 тарифний розряд. Виплачувати надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років в розмірі 0%, щомісячну премію відповідно до особистого внеску в загальний результат служби у розмірі 179% посадового окладу.
В позовній заяві позивач зазначає, що 10.08.2022 ним було подано рапорт командиру Військової частини НОМЕР_3 про надання відпустки за сімейними обставинами на 3 доби з 13.08.2022 по 15.08.2022.
Відповідно до відпускного квитка Військової частини НОМЕР_3 №583 від 10.08.2022 старший лейтенант ОСОБА_1 звільнений у відпустку за сімейними обставинами до м. Дніпро терміном три доби.
Через різке погіршення стану здоров`я 16.08.2022 позивач звернувся до ДЗ «Спеціалізована багатопрофільна лікарня №1 МОЗ України», якою було поставлено діагноз: варикозна хвороба правої нижньої кінцівки ХВН 1-11 ст.
Позивач також зазначає, що в цей же день телефоном сповістив командування Військової частини НОМЕР_3 про причини неприбуття у визначений термін відпускного квитка №583 від 10.08.2022 за місцем проведення служби та надіслав підтверджуючі документи в електронному вигляді з послідуючим наданням до Військової частини у паперовому вигляді.
За твердженням позивача, 17.08.2022 рапортом він сповістив командування Військової частини НОМЕР_3 про те, що вимушений був звернутися за медичною допомогою через різке погіршення свого стану здоров`я, просив надати необхідні документи для подальшого свого лікування та проходження військово-лікарської комісії, проте Військовою частиною НОМЕР_3 рапорт розглянутий не був, повідомлено, що ОСОБА_1 є таким, що самовільно залишив військову частину.
З метою встановлення причин, обставин та ступеня вини військовослужбовця ОСОБА_1 , який не прибув до розташування Військової частини НОМЕР_3 16.08.2022 після відпустки, 17.08.2022 за №158-АГД командиром Військової частини НОМЕР_3 (по адміністративно-господарській діяльності) прийнято наказ «Про призначення службового розслідування відносно ОСОБА_1 ».
Відповідно до п.1, п. 4 наказу призначено службове розслідування відносно старшого лейтенанта ОСОБА_1 офіцера групи сил підтримки за фактом невиходу на військову службу. Згідно з пунктом 8 статтею 15 розділом першим наказу МОК від 07.06.2018 №260 призупинено виплати всіх видів грошового забезпечення старшому лейтенанту ОСОБА_1 з 16 серпня 2022 року.
Результати службового розслідування були оформлені актом службового розслідування №554 від 26.08.2022.
27.08.2022 командиром Військової частини НОМЕР_3 прийнято наказ (з основної діяльності) №52/22 «Про завершення службового розслідування», в якому зазначено, що в ході проведення службового розслідування встановлено: «Офіцер групи сил підтримки військової частини НОМЕР_3 старший лейтенант ОСОБА_1 перебував у відпустці (відпускний квиток №583 від 10.08.2022) та мав повернутися у розташування в/ч НОМЕР_3 16.08.2022. Станом на 17.08.2022 ОСОБА_1 у розташування не повернувся та не надав в подальшому медичні документи оформлені належним чином, тому встановити факт перебування та лікування ОСОБА_1 в медичних закладах без наявних підтверджуючих документів (виписних епікризів, консультативних висновків, тощо) немає можливим. Також було встановлено, що ст. лейтенант ОСОБА_1 , в установленому порядку за допомогою до медичного пункту батальйону не звертався, направлення на обстеження та лікування встановленого зразка не отримував. Під час телефонних розмов з посадовими особами в/ч НОМЕР_3 було помічено суттєві розбіжності в його словах та діях, помічені ознаки неправдивої інформації.»
З метою недопущення подібних випадків в подальшому наказано, зокрема:
1.Начальнику групи персоналу підготувати наказ на виведення військовослужбовця ОСОБА_1 в розпорядження Військової частини НОМЕР_7 .
2. Помічнику командира батальйону з фінансово-економічної роботи -начальнику служби відповідно Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України №260 від 07.06.2018, враховуючи факт притягнення до дисциплінарної відповідальності та ознаки кримінального правопорушення згідно п. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України позбавити щомісячної премії та грошової винагороди за серпень військовослужбовця ОСОБА_1 .
3. Помічнику командира батальйону з фінансово-економічної роботи -начальнику служби призупинити грошове забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 за час відсутності його на службі.
4.Заступнику командира військової частини з морально-психологічного забезпечення направити матеріали службового розслідування до спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил та державного бюро розслідування для правового рішення в порядку встановленому Кримінальним процесуальним кодексом та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до статей 214, 216 Кримінального процесуального кодексу України та повідомити відповідний відділ ВСП.
Слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтаві розглянуті матеріали стосовно офіцера групи сил підтримки Військової частини НОМЕР_3 старшого лейтенанта ОСОБА_1 за фактом нез`явлення його вчасно на службу до військової частини і листом від 09.11.2022 заступнику командира батальйону Військової частини НОМЕР_3 повідомлено, що диспозицією ст. 407 КК України визначено, що самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин має бути тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, або хоч і менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року.
В ході вивчення вищевказаних матеріалів встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_1 16.08.2022 повинен був повернутися до Військової частини НОМЕР_3 після відпустки, але у зв`язку з захворюваннями він з 16.08.2022 по теперішній час проходить лікування в різних медичних закладах м. Дніпра, про що ним повідомлено рапортом командира Військової частини НОМЕР_3 , надані відповідні медичні виписки, довідки тощо.
При таких обставинах, підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру судових розслідувань не вбачається.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач 28.10.2022 звертався із заявою до Військової служби правопорядку Збройних сил України, Міністерства оборони України, Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », соборного районного у місті Дніпрі центру комплектування та соціальної підтримки, Військової частини НОМЕР_3 та керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, в якій просив згідно вимог Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", наказу МОУ №402 забезпечити проведення перевірки і сприяти наданню у встановленому порядку направлення на ВЛК; наданню грошового атестата; виключити зі списків осіб, які самовільно залишили військову частину.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон № 2232-XII).
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ , військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551-XIV від 24.03.1999 затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
За приписами ст. 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.
Згідно ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Отже, аналізуючи наведені норми, слід зазначити, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Також, визначені строки накладання дисциплінарного стягнення : - не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення; - а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 ( Порядок №608).
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Відповідно до п. 3 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
На виконання пунктів 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 проведення службового розслідування у Збройних Силах України, рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.
Відповідно до пунктів 8-9 Розділу ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Згідно з Розділом IV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням: предмета огляду та його стислого опису; часу, дати, місця (населеного пункту) огляду; посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ; військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності); прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб; фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо; місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення); у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі; підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші; підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.
Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Матеріалами справи встановлено, що у зв`язку з неприбуттям 16.08.2022 позивача з короткострокової відпустки до розташування Військової частини НОМЕР_3 , командиром Військової частини НОМЕР_3 (по адміністративно-господарській діяльності) прийнято наказ «Про призначення службового розслідування відносно ОСОБА_1 ». від 17.08.2022 №158-АГД. Відповідно до п.1, п. 4 наказу призначено службове розслідування відносно старшого лейтенанта ОСОБА_1 офіцера групи сил підтримки за фактом невиходу на військову службу. Згідно з пунктом 8 статтею 15 розділом першим наказу МОК від 07.06.2018 №260 призупинено виплати всіх видів грошового забезпечення старшому лейтенанту ОСОБА_1 з 16 серпня 2022 року.
Надаючи оцінку спірному наказу, суд враховує те, що факт неприбуття позивача у військову частину після відпустки доведено рапортом начальника ГСП в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_2 від 16.08.2022, а також необхідності з`ясування причин не прибуття позивача до місця служби та надання оцінки документам, надісланим у електронному вигляді позивачем, а саме рапорту та виписки із медичної картки амбулаторного хворого, виданої Державним закладом « Спеціалізованою багатопрофільною лікарнею №1 МОЗ України».
Відповідно до ст.ст.260,261 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України» №548-XIV від 24.031999 ( в редакції, на момент винесення спірного наказу) на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини. Військовослужбовці, які захворіли в період відпустки або відрядження, на стаціонарне лікування направляються начальниками відповідних органів управління Служби правопорядку в гарнізонах або керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Пунктом 6.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 ( в редакції, на момент винесення спірного наказу) визначено, що направлення на медичний огляд проводиться: б) військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Отже, на час прийняття оскаржуваного наказу «Про призначення службового розслідування відносно ОСОБА_1 ». від 17.08.2022 №158-АГД позивачем не було надано належних, у визначений законом спосіб для військовослужбовців, доказів знаходження на стаціонарному лікуванні, відповідачем -1 правомірно розцінено неприбуття позивача до місця служби, як самовільне залишення військові частини та як наслідок, ініційовано проведення службового розслідування.
Щодо призупинення виплати позивачу всіх видів грошового забезпечення з 16 серпня 2022 року, згідно з пунктом 8 статті 15 розділом першим наказу МОК від 07.06.2018 №260, суд враховує наступне.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (Порядок № 260, в редакції, на час прийняття оскаржуваного наказу).
Пунктом 2 Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
Відповідно до статті 15 розділу 1 Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується: за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати; якщо виплачуються академічні стипендії; за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки; за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату); за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом; за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Враховуючи, що позивачем не було надано відповідачу-1 належних доказів поважності неприбуття до місця служби, командиром Військової частини НОМЕР_3 (по адміністративно-господарській діяльності) на момент прийняття наказу «Про призначення службового розслідування відносно ОСОБА_1 ». від 17.08.2022 №158-АГД вірно кваліфіковано позивача, як особу, що самовільно залишила місце служби, внаслідок чого були призупинені виплати всіх видів грошового забезпечення, згідно з пунктом 8 статті 15 розділом першим наказу МОК від 07.06.2018 №260.
Таким чином, суд дійшов висновку, що наказ командира Військової частини НОМЕР_3 «Про призначення службового розслідування відносно ОСОБА_1 ». від 17.08.2022 №158-АГД прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Щодо наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 27.08.2022 №50/22 (№52/22) «Про завершення службового розслідування» суд зазначає наступне.
Матеріалами справи встановлено, що на виконання наказу «Про призначення службового розслідування відносно ОСОБА_1 ». від 17.08.2022 №158-АГД командиром інженерно-саперного взводу В/ч НОМЕР_3 лейтенантом ОСОБА_3 було проведено службове розслідування відносно старшого лейтенанта ОСОБА_1 офіцера групи сил підтримки за фактом невиходу на військову службу.
За результатами службового розслідування оформлено акт службового розслідування №554 від 26.08.2022 в якому зазначено, що в ході проведення службового розслідування встановлено, що офіцер групи сил підтримки військової частини НОМЕР_3 старший лейтенант ОСОБА_1 перебував у відпустці (відпускний квиток №583 від 10.08.2022) та мав повернутися у розташування в/ч НОМЕР_3 16.08.2022. Станом на 17.08.2022 ОСОБА_1 у розташування не повернувся та не надав в подальшому медичні документи оформлені належним чином, тому встановити факт перебування та лікування ОСОБА_1 в медичних закладах без наявних підтверджуючих документів (виписних епікризів, консультативних висновків, тощо) немає можливим. Також було встановлено, що ст. лейтенант ОСОБА_1 , в установленому порядку за допомогою до медичного пункту батальйону не звертався, направлення на обстеження та лікування встановленого зразка не отримував. Під час телефонних розмов з посадовими особами в/ч НОМЕР_3 було помічено суттєві розбіжності в його словах та діях, помічені ознаки неправдивої інформації.
При проведенні службового розслідування використовувались наступні документи: рапорт ОСОБА_1 , виписка із медичної картки амбулаторного хворого, інформаційна довідка з електронної системи охорони здоров`я, рапорт начальника служби сил підтримки ОСОБА_4 , службова характеристика старшого лейтенанта ОСОБА_5 .
Суд критично ставиться до висновків акту службового розслідування №554 від 26.08.2022, якими мотивовано оскаржуваний наказ від 27.08.2022 командира Військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) №52/22 «Про завершення службового розслідування», оскільки особою, яка проводила службове розслідування, всупереч вимогам розділу IV Порядку №608 не було вжито всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; не було виявлено в повній мірі всі обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також не встановлено обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника.
Особа, яка проводила службове розслідування не скористалась правом на отримання інформації, пов`язаної із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, зокрема запиту до Державного закладу «Спеціалізована багатопрофільна лікарня №1 МОЗ України» щодо амбулаторного лікування позивача, ступеню важкості хвороби, необхідності подальшого стаціонарного лікування, необхідності оперативного втручання тощо. Тобто, не з`ясовані обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також не встановлено обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника.
Отже, на думку суду, службове розслідування проведено однобоко, без з`ясування всіх обставин правопорушення , з певною долею формалізму. Формальний підхід до проведення службового розслідування підтверджується листом Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтаві від 09.11.2022 , у якому зазначено, що за результатом розгляду матеріалів стосовно офіцера групи сил підтримки Військової частини НОМЕР_3 старшого лейтенанта ОСОБА_1 за фактом нез`явлення його вчасно на службу до військової частини встановлено, що за диспозицією ст. 407 КК самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин має бути тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, або хоч і менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року. В ході вивчення вищевказаних матеріалів встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_1 16.08.2022 повинен був повернутися до Військової частини НОМЕР_3 після відпустки, але у зв`язку з захворюваннями він з 16.08.2022 по теперішній час проходить лікування в різних медичних закладах м. Дніпра, про що ним повідомлено рапортом командира Військової частини НОМЕР_3 , надані відповідні медичні виписки, довідки тощо. При таких обставинах, підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру судових розслідувань не вбачається.
Таким чином суд вважає, що наказ командира Військової частини НОМЕР_3 від 27.08.2022 №50/22 (№52/22) «Про завершення службового розслідування» прийнятий на підставі хибних висновків службового розслідування у відношення позивача, в наслідок чого є протиправним та підлягає скасуванню.
Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд наділений лише повноваженнями перевірити правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Згідно ч.4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи дискреційні повноваження командира Військової частини НОМЕР_3 , передбаченні статтями 45,83,84,85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо проведення службового розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини, що має передувати дисціплінарному стягненню, зокрема позбавлення позивача на отримання грошового забезпечення та додаткової винагороди на час його відсутності на службі, відповідач-1 має вирішити питання щодо проведення службового розслідування повторно, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно частини 2 статті 24 Закону України «Про військовій обов`язок та військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).
Таким чином, в позовних вимогах, в частині зобов`язання Військову частину НОМЕР_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) поновити військову службу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід відмовити, оскільки в силу приписів частини 2 статті 24 Закону України «Про військовій обов`язок та військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 військова служба позивача не призупинялась.
Також є передчасними позовні вимоги в частині зобов`язання Військову частину НОМЕР_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) грошове забезпечення з усіма належними надбавками, преміями, додатковими винагородами за час перебування на лікуванні, тобто з 16.08.2022 по 04.07.2023, оскільки питання щодо дисціплінарного стягнення за наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 17.08.2022 №158-АГД «Про призначення службового розслідування відносно ОСОБА_1 » має бути вирішено повторно з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивач відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_8 від 25.01.2016 є учасником бойових дій і звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому розподіл судових витрат судом не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись статями 139,243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_9 ), Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), третя особа: Міністерство оборони України про визнання протиправними і скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії -задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_3 від 27.08.2022 №50/22 (№52/22) «Про завершення службового розслідування».
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_9 ) провести службове розслідування повторно за наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 17.08.2022 №158-АГД «Про призначення службового розслідування відносно ОСОБА_1 », з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона