Справа № 140/643/24
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/643/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, позивач) звернулося в суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач) про скасування постанови старшого державного виконавця Новосада О.Ю. від 08.01.2024 у виконавчому провадженні №73276310 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що спірною постановою від 08.01.2024 у виконавчому провадженні №73276310 за невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 у справі №140/9731/23 без поважних причин на боржника ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф в розмірі 5100,00 грн. При цьому, в оскаржуваній постанові державний виконавець посилається на заяву стягувача від 05.12.2023 та відсутність доказів виконання рішення суду.

Позивач вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав її невідповідності Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження»(далі Закон №1404-VIII). Так рішення суду після набрання ним законної сили ГУ ПФУ у Волинській області виконано та нарахування проведено за період з 01.05.2023 по 31.12.2023 у сумі 106546,16 грн. 03.01.2024 листом ГУ ПФУ у Волинській області №0300-0306-5/489 повідомлено старшого державного виконавця про виконання рішення суду у справі № 140/9731/23 та проінформовано, що з 01.01.2024 виплата доплати до пенсії ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) буде здійснюватися щомісячно; виплата нарахованих коштів буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

З урахуванням наведеного зазначає, що державного виконавця було проінформовано про виконання рішення суду, яке було виконане до винесення постанови про накладення штрафу, відтак станом на 08.01.2024 у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення штрафу. Факт невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду відповідачем не доведений та не підтверджений, що виключає підстави для винесення постанови про накладення штрафу.

Ухвалою суду від 29.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 та ухвалено розгляд справи проводити за правилами розділу 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України, призначено у даній справі судове засідання.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив та просив у їх задоволенні відмовити повністю, посилаючись на правомірність постанови від 08.01.2024 у виконавчому провадженні №73276310 про накладення на боржника ГУ ПФУ у Волинській області штрафу в розмірі 5100,00 грн. При цьому, зазначив, що згідно заяви стягувача від 05.12.2023 рішення суду боржником не виконане без будь-яких поважних причин, а боржником не надано жодних доказів про виконання рішення суду. ГУ ПФУ у Волинській області не вчинило необхідних дій для фактичного виконання в повному обсязі рішення суду протягом тривалого часу, що свідчить про умисне невиконання рішення суду.

Від третьої особи письмові пояснення до суду не надходили.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 229, частини третьої статті 268 КАС України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 у справі №140/9731/23 позов ОСОБА_1 задоволено, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді, що становить 3 роки, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, що становить 2 роки 5 місяців, а також стаж безпосередньої роботи на посаді судді тривалістю 23 роки 11 місяців, а загалом 29 років 4 місяці, та провести з 01.05.2023 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з його розміру у 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з врахуванням фактично виплачених сум.

07.11.2023 Волинський окружний адміністративний суд, на виконання вказаного судового рішення в зобов`язальній частині, видав стягувачу виконавчий лист № 21726/2023.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Новосада О.Ю. від 08.11.2023 відкрито виконавче провадження №73276310 з виконання виконавчого листа №21726/2023, виданого 07.11.2023 Волинським окружним адміністративним судом про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді, що становить 3 роки, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, що становить 2 роки 5 місяців, а також стаж безпосередньої роботи на посаді судді тривалістю 23 роки 11 місяців, а загалом 29 років 4 місяці, та провести з 01.05.2023 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з його розміру у 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з врахуванням фактично виплачених сум. Одночасно боржнику встановлено строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

05.12.2023 стягувач ОСОБА_1 звернулася до державного виконавця із заявою, в якій повідомила, що станом на 05.12.2023 виконавчий документ боржником не виконано без будь-яких поважних причин, у зв`язку з чим просила вжити до боржника ГУ ПФУ у Волинській області заходів, передбачених частиною другою статті 63 Закону №1404-VIII (накласти на боржника штраф та попередити про кримінальну відповідальність).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Новосада О.Ю. від 08.01.2024 у виконавчому провадженні №73276310 за невиконання рішення суду без поважних причин на боржника ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф в розмірі 5100,00 грн. Як зазначено у постанові, згідно заяви стягувача від 05.12.2023 рішення суду боржником не виконане без будь-яких поважних причин; ГУ ПФУ у Волинській області не надано жодних доказів про виконання рішення суду.

В той же час судом також встановлено, що 26.12.2023 ГУ ПФУ у Волинській області на виконання рішення суду від 28.08.2023 у справі №140/9731/23 проведено ОСОБА_1 з 01.05.2023 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 68 відсотків, про що свідчить рішення про перерахунок пенсії від 26.12.2023 №60.

Листом від 03.01.2024 №0300-0306-5/489 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило державного виконавця, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 у справі №140/9731/23 ОСОБА_1 з 01.05.2023 зараховано до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді, що становить 3 роки, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, що становить 2 роки 5 місяців, а також стаж безпосередньої роботи на посаді судді тривалістю 23 роки 11 місяців, а загалом 29 років 4 місяці, та проведено з 01.05.2023 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з його розміру у 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з врахуванням фактично виплачених сум. Нарахування проведено за період з 01.05.2023 по 31.12.2023 у сумі 106546,16 грн. Виплата нарахованих коштів буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Також повідомлено, що з 01.01.2024 виплата доплати до пенсії ОСОБА_1 буде здійснюватися щомісячно.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами частин першої третьої статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд також наголошує, що обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За правилами частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами пункту 1 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Згідно із частинами п`ятою, шостою статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу наведених норм слідує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, тобто коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Отже, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

З оскаржуваної постанови від 08.01.2024 у виконавчому провадженні №73276310 про накладення штрафу вбачається, що вона винесена за невиконання рішення суду (від 28.08.2023 у справі №140/9731/23) без поважних причин. При цьому, приймаючи оскаржувану постанову, державний виконавець взяв до уваги лише те, що згідно заяви стягувача від 05.12.2023 рішення суду боржником не виконане без будь-яких поважних причин.

Суд зазначає, що з дати заяви стягувача (05.12.2023) до дати винесення оскаржуваної постанови (08.01.2024) минуло більше місяця, а відповідачем не надано доказів перевірки державним виконавцем виконання боржником рішення суду у цьому проміжку часу.

Відповідно до частин першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом положень частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина четверта наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частинами першою, другою статті 63 Закону № 1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Водночас сторонами не представлено, а судом не здобуто доказів того, що на дату винесення оскаржуваної постанови державний виконавець вчиняв будь-які дії щодо проведення перевірки виконання боржником рішення суду, в тому числі звертався до боржника ГУ ПФУ у Волинській області із відповідними вимогами (листами, запитами тощо) щодо виконання рішення суду.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 у справі №140/9731/23 ГУ ПФУ у Волинській області виконано 26.12.2023, а саме проведено ОСОБА_1 з 01.05.2023 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 68 відсотків. Сума доплати пенсії за рішенням суду за період з 01.05.2023 по 31.12.2023 становить 106546,16 грн. З 01.01.2024 виплата перерахованої пенсії ОСОБА_1 здійснюється щомісячно. Наведені обставини підтверджуються рішенням про перерахунок пенсії від 26.12.2023 №60, розрахунком суми, що підлягає виплаті згідно рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 у справі №140/9731/23 та листом ГУ ПФУ у Волинській області від 03.01.2024 №0300-0306-5/489.

З наведеного вбачається, що 26.12.2023 ГУ ПФУ у Волинській області, тобто до винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 08.01.2024, виконало рішення суду в частині здійснення ОСОБА_1 з 01.05.2023 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з його розміру у 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та проводить виплату перерахованої пенсії з 01.01.2024.

Що стосується невиконання вказаного рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 заборгованості за період з 01.05.2023 по 31.12.2023 у сумі 106546,16 грн, суд зазначає, що така бездіяльність відбулася з незалежних від позивача причин, які, на переконання суду, є поважними у розумінні Закону №1404-VIII.

При цьому, суд враховує правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 (справа № 405/3663/13-а), від 13.06.2018 (справа № 757/29541/14-а), відповідно до якого невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Таким чином, державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови належним чином не перевірив як факт виконання/невиконання судового рішення боржником на момент винесення спірної постанови, так і не дослідив поважності причин такого невиконання рішення суду в повному обсязі, тобто належним чином не скористався законодавчо закріпленими повноваженнями.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова від 08.01.2024 у виконавчому провадженні №73276310 про накладення штрафу за невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 у справі №140/9731/23 винесена за відсутності фактичних та правових підстав, без належної перевірки державним виконавцем виконання боржником вказаного судового рішення, з порушенням вимог статей 63, 75 Закону № 1404-VIII, а відтак, з наведених вище підстав та на підставі наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання протиправною та скасування вказаної постанови належить задовольнити.

Керуючись статтями 229, 243 - 246, 268, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосада О. Ю. від 08.01.2024 у виконавчому провадженні №73276310 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області штрафу у розмірі 5100 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, будинок 1).

Третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Суддя О. О. Андрусенко