Справа № 340/5761/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 340/5761/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

секретар судового засідання Бендес А.Г.

за участю за участю представника позивача Дьорко А.М.

розглянувши в режимі відеоконференції в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної міграційної служби України

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.11.2023 року (головуючий суддя Кармазина Т.М.)

в адміністративній справі №340/5761/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, Державної міграційної служби України про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , 19.07.2023 звернувся до суду з позовом до відповідачів Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, Державної міграційної служби України звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень, просив (а.с.30-32):

- визнати неправомірними дії Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області щодо зняття 20.02.2023р. ОСОБА_1 із задекларованого (зареєстрованого) місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Онуфріївську селищну раду Олександрійського району Кіровоградської області скасувати відомості про зняття ОСОБА_1 із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати неправомірною бездіяльність Державної міграційної служби України щодо не прийняття рішення за результатами розгляду скарги №12/04 від 12.04.2023р. про проведення перевірки Виконавчого комітету Онуфріївської селищної ради щодо вчинення неправомірних дій відносно ОСОБА_1 , скасування рішення про зняття його 20.02.2023р. із задекларованого місця проживання та направлення припису про вжиття необхідних заходів та усунення виявлених порушень;

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є співвласником (спільна сумісна власність) будинку АДРЕСА_2 . Не зважаючи на те, що ОСОБА_1 є співвласником (спільна сумісна власність) будинку АДРЕСА_1 , відповідач в порушення ч.12 ст.18 Закону України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні, без його згоди, 20.02.2023 за заявою іншого співвласника ОСОБА_2 був знятий із задекларованого (зареєстрованого) місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 . Орган реєстрації, який вчинив ці дії, є Виконавчий комітет Онуфріївської селищної ради. Зазначені дії вважає протиправним, таким що порушують його майнові права.

Ухвалою суду Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 року, яка залишена без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.02.2024 року, закрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, Державної міграційної служби України про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, в частині позовних вимог про визнання неправомірними дії Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області щодо зняття 20.02.2023р. ОСОБА_1 із задекларованого (зареєстрованого) місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області скасувати відомості про зняття ОСОБА_1 із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.90-92)

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.11.2023 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України щодо не розгляду скарги №12/04 від 12.04.2023, поданої адвокатом в інтересах ОСОБА_1 .

Зобов`язано Державну міграційну службу України розглянути скаргу №12/04 від 12.04.2023 , поданої адвокатом в інтересах ОСОБА_1 у відповідності до вимог чинного законодавства та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду звернення позивача, чим порушено вимоги статей 16, 18 Закону України «Про звернення громадян». Як наслідок, подане позивачем звернення (скарга) від 12.04.2023 підлягає належному розгляду відповідачем у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаргу Державною міграційною службою України подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що надані представником позивача протокол відправки скарги та доданих до неї документів на електронну адресу не мають електронного підпису, їх не можна вважати електронними документами в розумінні Закону №851-IV, відтак не є належними та допустимими доказами щодо направлення на електронну адресу для звернень громадян скарги від 12.04.2023.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача свою позицію щодо рішення суду першої інстанції підтримав.

Відповідач до суду не з`явився, про дату, час місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином. Жодних заяв чи клопотань до суду не подав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що що ОСОБА_1 надав дозвіл своїй дружині ОСОБА_2 на купівлю та укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується його заявою від 24.02.2021, зареєстрованої в реєстрі за №129 (а.с.17).

Згідно із договором купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями (посвідченого державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори Кіровоградської області 24.02.2021р. за №130) ОСОБА_2 придбала житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-16).

Відповідно до п.10 даного договору Покупець купує вищевказаний будинок з господарсько-побутовими будівлями в спільну сумісну власність та за згодою чоловіка ОСОБА_1 , про що свідчить його заява, справжність підпису на якій засвідчено Онуфріївською державною нотаріальною конторою 24 лютого 2021 року за реєстром № 129, вх. № 71/02-01 (а.с.15).

20.02.2023 за заявою іншого співвласника ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 знятий із зареєстрованого місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9, 45).

Зняття із зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснювалось представником Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області.

Адвокат в позовній заяві зазначив, що звернувся зі скаргою вих. № 12/04 від 12.04.2023 до Державної міграційної служби України на дії виконавчого комітету Онуфріївської селищної ради, при цьому надав відскановану копію такої скарги (а.с.8). У вказаній скарзі просив розглянути її та провести перевірку виконавчого комітету Онуфріївської селищної ради щодо вчинення ним неправомірних дій відносно ОСОБА_1 , скасувати рішення про зняття від 20.02.2023 ОСОБА_1 із задекларованого місця проживання та направити цьому органу припис про вжиття необхідних заходів та усунення виявлених порушень.

У позові представник позивача зазначив, що Державна міграційна служба України допустила бездіяльність щодо не прийняття рішення за результатами розгляду скарги №12/04 від 12.04.2023р. про проведення перевірки Виконавчого комітету Онуфріївської селищної ради щодо вчинення неправомірних дій відносно ОСОБА_1 , скасування рішення про зняття його 20.02.2023р. із задекларованого місця проживання та направлення припису про вжиття необхідних заходів та усунення виявлених порушень.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України Про звернення громадян від 02.10.1996 р. №393/96-ВР.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України Про звернення громадян від 02.10.1996 р. №393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 3 Закону України Про звернення громадян №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 5 Закону №393/96-ВР передбачено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Отже, електронне звернення є різновидом письмового звернення.

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги.

Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.

В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною 1 статті 7 цього Закону.

В силу ст.7 Закону України Про звернення громадян №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Статтею 16 Закону України Про звернення громадян №393/96-ВР передбачено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, медіа, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Громадянин може подати скаргу особисто або через уповноважену на це іншу особу.

Скарга в інтересах громадянина за його уповноваженням, оформленим у встановленому законом порядку, може бути подана іншою особою, трудовим колективом або організацією, яка здійснює правозахисну діяльність.

До скарги додаються наявні у громадянина рішення або копії рішень, які приймалися за його зверненням раніше, а також інші документи, необхідні для розгляду скарги, які після її розгляду повертаються громадянину.

Статтею 18 Закону України Про звернення громадян №393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:

особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

знайомитися з матеріалами перевірки;

подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Отже, чинним законодавством закріплений прямий обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян надати належну обґрунтовану відповідь на звернення громадян.

Обов`язку надання відповіді кореспондує право громадянина одержати письмову відповідь за результатом розгляду заяви чи скарги. Таке право закріплене ст.18 Закону України "Про звернення громадян".

Так, статтею 19 Закону України Про звернення громадян №393/96-ВР передбачено, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема,

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ч.2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Так, ухвалою судді від 07.08.2023 року для офіційного з`ясування усіх обставин у справі зобов`язано Державну міграційну службу України подати до суду належним чином завірені копії усіх матеріалів та документів, які були покладені в основу оскаржуваної бездіяльності стосовно скарги ОСОБА_1 №12/04 від 12.04.2023 (а.с.33-34).

Представником Державної міграційної служби України у відзиві на позовну заяву, зазначено, що згідно із листом Департаменту організаційного забезпечення ДМС від 10.08.2023 № 4.2.3/377-23, за результатами перевірки в системі електронного документообігу Megapolis та електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1 скарга від 12.04.2023 №12/04 до ДМС не надходила (а.с.80зв.).

На підтвердження викладеного надав лист Департаменту організаційного забезпечення "Про надання інформації" від 10.08.2023 № 4.2.3/377-23. (а.с.83)

Проте будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів та спростування доводів представника позивача, відповідачем не надано.

Водночас, представником позивача надано до суду протокол відправки скарги від 12.04.2023 та доданих до неї документів на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), а також скрін-шот зі сторінки своєї електронної пошти щодо направлення скарги від 12.04.2023 о 14:18 год. на вказану електронну адресу (а.с.95-96).

На офіційному веб-сайті Державної міграційної служби України (https://dmsu.gov.ua/services/hotline.html) у розділі "Приймальня електронних звернень громадян" міститься додаткова інформація про те, що також надіслати звернення до Державної міграційної служби України можна засобами електронної пошти - на спеціально визначену електронну адресу для звернень громадян - .

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі.

Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Отже електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи.

Таким чином, повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою, є електронним доказом.

Так, Верховний Суд у постановах від 13.07.2020 у справі №753/10840/19, від 18.02.2021 у справі №442/3516/20 надані сторонами скрін-шоти повідомлень з телефону та планшету, роздруківки з Viber фактично визнав належними та допустимими доказами, які досліджені судами у їх сукупності та яким надана належна правова оцінка.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що представником позивача надані належні та допустимі докази щодо направлення відповідачу на електронну адресу для звернень громадян скарги від 12.04.2023 у відповідності до вимог ч.6 ст.5 Закону №393/96-ВР.

Натомість відповідачем доказів розгляду скарги, навіть й після звернення позивача до суду, відповідачем не надано та не отримання такого звернення не доведено.

Отже відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду звернення позивача, чим порушено вимоги статей 16, 18 Закону України «Про звернення громадян».

Як наслідок, подане позивачем звернення (скарга) від 12.04.2023 підлягає належному розгляду відповідачем у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна заява підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної міграційної служби України залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.11.2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 01.02.2024 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 01.02.2024.

В повному обсязі постанова виготовлена 08.02.2024.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова