Справа № 160/241/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2024 рокуСправа №160/241/24
Суд, у складі судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Південнного міжрегіонального, третя особа Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,
Позивач 02.01.2024 р. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №71932260 від 27.09.2023, прийняту державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що спірна постанова прийнята без наявності законних підстав, оскільки рішення суду не виконане, що порушує право позивача на отримання належної йому пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 р. вказана позовна заява була залишена без руху та встановлено позивачу строк у десять днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків, визначених в ухвалі суду, а саме: надати суду докази сплати судового збору.
На виконання ухвали суду від 16.01.2024 р., позивачем 18.01.2024 р. було надано платіжну інструкцію про сплату судового збору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 р. прийнято до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі №160/241/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Південнного міжрегіонального, третя особа Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови.
Призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 01.02.2024р. о 16:00 год. у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, зала судових засідань №10.
Крім цього, ухвалою суду Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 р. витребувано у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса): засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження ВП №71932260.
Згідно довідки складеною cекретарем судового засідання ОСОБА_2 справа №160/241/24 знята з розгляду 01.02.2024 р. у зв`язку із перебуванням судді Савченка А.В. з 29.01.2024 р. по 02.02.2024 р. включно у щорічній відпустці, та призначена на 06.02.2024 р. об 13:00.
У судове засідання 06.02.2024 року сторони не з`явились.
Позивач просив справу розглянути без його участі.
Відповідач у судове засідання не прибув, про результати розгляду справи просив повідомити письмово.
Згідно частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд розглядає справу у письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 у справі №160/19094/22 адміністративний позов задоволено частково, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 р. на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» від 14.10.2022 р. №33/24/С-8768 та виплатити щомісячну надбавку до пенсії в сумі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" починаючи з 01.11.2021 р., з урахуванням виплачених сум.

04.05.2023 Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.06.2023 відкрито виконавче провадження №71932260 з виконання виконавчого листа №160/19094/22.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало до відділу примусового виконання рішень лист від 30.06.2023 року, в якому зазначило, що рішення суду виконано частково, доплата ОСОБА_1 за період з 01.12.2019 по 30.04.2023 у розмірі 57341,27 грн, буде здійснена при надходженні відповідного фінансування для виплат сум, нарахованих за рішенням суду, в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили. Зважаючи на викладене, покладені судом зобов`язання вчинити дії виконані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Постановою старшого державного виконавця Хоменко Д.Ю. Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 03.08.2023 у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду за виконавчим листом №160/19094/22 на боржника накладено штраф у сумі 5100 грн.

20 вересня 2023 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні №71932260 винесено постанову про накладення штрафу в сумі 10200 грн. за не виконання боржником рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

27 вересня 2023 постановою старшого державного виконавця Хоменко Д.Ю. Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) закінчено виконавче провадження №71932260 відповідно до пункту 11 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України Про виконавче провадження та 28.09.2023 року направлено до Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, в якому відповідач просив вирішити питання про притягнення до відповідальності посадових осіб боржника за умисне невиконання виконавчого листа.

Позивач вважає вказану постанову протиправною, а тому просить її скасувати.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Загальний порядок виконання рішень судів про стягнення боргу врегульований положеннями статтями 48-62 Закону № 1404-VIII, а порядок виконання рішень немайнового характеру нормами статей 63-67 вказаного Закону.

У свою чергу п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII серед підстав для закінчення виконавчого провадження передбачає надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Як уже зазначено, спірна постанова винесена на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII, відповідно до якого виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону України № 1404-VIII у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже ч.3 ст.63 Закону України № 1404-VIII передбачає саме неможливість виконання рішення без участі боржника.

Проте, у цій справі не встановлено відсутність боржника, яка б зумовлювала неможливість виконання рішення суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Ст. 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами

Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частинами 2, 4 ст. 257 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні Юрій Миколайович Іванов проти України наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Також ЄСПЛ констатував, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу № 1 Конвенції (справи Войтенко проти України, Горнсбі проти Греції).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (Піалопулос та інші проти Греції, Юрій Миколайович Іванов проти України, Горнсбі проти Греції).

У справах Шмалько проти України, Іммобільяре Саффі проти Італії ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (рішення у справі Сук проти України та інші).

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

З аналізу правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин слідує, що закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:

- накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.

Для вирішення спору суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 554/10283/18 відповідно до яких невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 18 червня 2019 року у справі № 826/14580/16 (пункти 40-43) підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що Законом України Про виконавче провадження на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Суд встановив, що державним виконавцем направлено до органу досудового розслідування (Головному управлінню національної поліції у Дніпропетровській області) повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а саме: невиконання рішення суду, яке не може бути виконане без участі боржника.

Отже, рішення суду у справі № 160/19094/22 в частині виплати ОСОБА_1 за період з 01.12.2019 по 30.04.2023 у розмірі 57341,27 грн. не виконано.

Отже, відомості, вказані Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області про те, що покладені судом зобов`язання вчинити дії виконані, не відповідають дійсності.

Отже, спірна постанова про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

При цьому відповідач не надав доказів неможливості виконання судового рішення без участі боржника.

Слід зауважити, що самі по собі вчинені державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину) є належними і достатніми заходами виконання судового рішення. У свою чергу, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 750/9782/16-а, від 7 серпня 2019 року у справі № 378/1033/17, від 4 вересня 2019 року у справі № 286/1810/17, від 7 жовтня 2020 року у справі № 461/6978/19.

При цьому, на час закінчення виконавчого провадження 27.09.2023 року, факту звернення про встановлення злочину ще не було, адже повідомлення відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст.63, 75, 76 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 214 КПК України, ст. 382 КК України було надіслане до Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області лише 28.09.2023 року.

Оскільки відповідач не надав суду доказів виконання боржником рішення суду у справі № 160/19094/22 з урахуванням мотивів його прийняття, суд дійшов висновку, що спірна постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята за відсутності правових підстав, вказаних у ст. 39 Закону № 1404-VIII, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 968,96 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись статтями 12, 72-77, 242- 243, 245-246, 255, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Південнного міжрегіонального, третя особа Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №71932260 від 27.09.2023, прийняту державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул.Старокозацька, 56, м. Дніпро, 49000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.262 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 287, 297 КАС України

Суддя А.В. Савченко