Справа № 140/17290/23
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/17290/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Волинській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Волинській області) про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.06.2023 № Ф-2405-56; визнання протиправною бездіяльності щодо не внесення змін до інтегрованої картки платника податків шляхом зменшення нарахованого вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 № Ф-2405-56 на суму 9 673,90 грн, зобов`язання внести відповідні зміни.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.07.2012 йому видане свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №6/278. Вказує, що в період протягом 2020 року перебував у трудових відносинах з ДП «Волиньвугілля». За вищевказаний період роботодавцем були сплачені за найманого працівника єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а відтак в розумінні Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивач є застрахованою особою.

Вказав, що контролюючим органом безпідставно, всупереч вимогам законодавства винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.06.2023 № Ф-2405-56, якою зобов`язано сплатити заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 9 275,30 грн.

Також зазначив, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 у справі № 140/1378/20, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020, його позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Волинській області від 13.02.2020 №Ф-2405-56 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на суму 9 673,90 грн, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказав, що відповідач, не зважаючи на вищевказане рішення суду, не вніс відповідні зміни до його інтегрованої картки платника податків в інформаційній системі ДПС щодо заборгованості.

Позивач вважає, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність - адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником в межах такої професійної діяльності і що вона отримує дохід саме від такої незалежної діяльності. З огляду на практику Європейського Суду з прав людини оскаржувана вимога не відповідає критерію пропорційності, адже не дотримано справедливої рівноваги між інтересами держави та інтересами позивача, оскільки мета сплати єдиного внеску до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в даних правовідносинах досягається сплатою єдиного внеску роботодавцем.

Тому вимога про сплату боргу є протиправною, оскільки позивач є застрахованою особою і єдиний внесок за нього в період, зокрема, березень-червень 2020 року, вересень-листопад 2020 року, грудень 2020 року нараховував та сплачував роботодавець, а за січень-лютий 2020 року, липень-серпень 2020 року, в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як особою, що має право провадити адвокатську діяльність.

Ухвалою судді від 04.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції вказав, що статтею 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено коло платників єдиного внеску, до яких, зокрема, належать особи, які провадять незалежну професійну діяльність, в тому числі адвокатську діяльність. Цим же Законом визначено своєчасне нарахування, обчислення та сплата єдиного внеску. Крім того, з 01 січня 2017 року єдиний внесок сплачується незалежно від отриманого доходу. Згідно із даними інтегрованої картки платника податку позивачу нараховано єдиний соціальний внесок за І-IV квартали 2020 року, в тому числі, за січень 2022 року за самостійно поданою декларацією. Таким чином, вважає, що відповідач сформувавши оскаржувану вимогу від 13.02.2020 № Ф-2405-56 про сплату боргу (недоїмки), діяв виключно в межах повноважень та у спосіб передбачений нормами чинного законодавства.

У відповіді на відзив позивач підтвердив свої доводи, зазначені у позовній заяві та просив у задовольнити його позовні вимоги.

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що з 01.08.2012 ОСОБА_1 на підставі рішення Волинської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №6/278 від 18.07.2012 має право на заняття адвокатською діяльністю, про що йому видано відповідне свідоцтво за №699.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України 19.09.2014 на підставі пункту 1 частини першої статті 31 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність право на заняття адвокатською діяльністю позивача було зупинене за його заявою.

Право на заняття адвокатською діяльністю поновлено згідно пункту 1 частини четвертої статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 30.01.2018 за заявою позивача.

Відповідач, не зважаючи на вищевказане рішення суду, не вніс відповідні зміни до його інтегрованої картки платника податків в інформаційній системі ДПС щодо заборгованості.

В період з березня 2020 року по червень 2020 року ОСОБА_1 працював за трудовим договором на ДП «Волиньвугілля», з вересня 2020 року по листопад 2020 року працював за трудовим договором на Нововолинською міською територіальною виборчою комісією, з листопад 2020 року по квітень 2021 з ВП «Шахта 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля».

08.06.2023 ГУ ДПС у Волинській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2405-56, відповідно до якої станом на 31.05.2013 у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 9 673,90 грн.

Єдиний внесок нарахований позивачу за наступні періоди: 21.04.2020 у сумі 2 078 грн 12 коп. за І квартал 2020 року, 20.07.2020 у сумі 1 039 грн 06 коп. за ІІ квартал 2020 року, 19.10.2020 у сумі 3 178 грн 12 коп. за ІІІ квартал 2020 року, 19.01.2021 у сумі 3 300 грн 00 коп. за ІV квартал 2020 року, 10.05.2023 у сумі 1 430 грн 00 коп. за 2022 рік (згідно самостійно поданої декларації), що підтверджується даними інтегрованої картки платника фізичної особи ОСОБА_1 .

За періоди березень - червень 2020 року, вересень - листопад 2020 року, грудень 2020 року роботодавцями позивача були сплачені за найманого працівника єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується довідками від 08.11.2023 № 618/4.4/10-39, від 03.12.2020 № 2, від 07.11.2023 № 167, а за періоди січень-лютий 2020 року та липень-серпень 2020 року ОСОБА_1 самостійно сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно квитанцій № 0.0..1 від 13.11.2023, №0.0..1 від 13.11.2023.

Згідно квитанції № 0.0..1 від 13.11.2023 ОСОБА_1 сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 1 430,00 грн (за самостійно поданою декларацією).

Не погоджуючись із прийнятою вимогою про сплату (боргу) недоїмки від 08.06.2023 № Ф-2405-56 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Підпункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дає визначення поняттю працівник - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Статтею 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Аналізуючи вищенаведені норми, суд зазначає, що адвокатська діяльність підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється статтею 178 ПК України, за умов, якщо така особа не є найманим працівником та не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.

Статтею 178 ПК України передбачено, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності. У разі неотримання довідки про взяття на облік особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, об`єктом оподаткування є доходи, отримані від такої діяльності без урахування витрат. Фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб. Іноземці та особи без громадянства, які стали на облік у контролюючих органах як самозайняті особи, є резидентами і у річній податковій декларації поряд з доходами від провадження незалежної професійної діяльності мають зазначати інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи. Під час виплати суб`єктами господарювання - податковими агентами, фізичним особам, які провадять незалежну професійну діяльність, доходів, безпосередньо пов`язаних з такою діяльністю, податок на доходи у джерела виплати не утримується в разі надання такою фізичною особою копії довідки про взяття її на податковий облік як фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, відносини за яким встановлено трудовими відносинами, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу. Фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності. Форма такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в податковій декларації.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 3 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Відповідно до статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно із абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно із частиною першою статті 5 Закону № 2464-VI облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом. Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників. Взяття на облік осіб, зазначених: в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, на яких поширюється дія Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, - здійснюється на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей; в абзацах четвертому, шостому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, - здійснюється не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від них відповідної заяви; в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону - здійснюється на підставі подання копії свідоцтва про державну реєстрацію угоди про розподіл продукції не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від них відповідної заяви.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, передбачено, що контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1.

Відповідно до пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом № 2464-VI не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування єдиного соціального внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 05 грудня 2019 року у справі №260/358/19, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема, адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Інше тлумачення норм Закону №2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Перша справа. Вимогою Державної фіскальної служби у Волинській області (Попередній Відповідач) від 08.11.2018 року № Ф-2405-56 позивача було зобов`язано сплатити борг у сумі 7 371,54 гри., який ніби виник за дев`ять місяців 2018 року. Рішенням ВОАС № 140/2604/18 від 05.02.2019 визнано протиправною та скасовано вимогу Державної фіскальної служби у Волинській області від 08.11.2018 № Ф-2405-56. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 №857/3789/19 рішення ВОАС у даній справі залишено без змін.

Друга справа. Вимогою Головного управління ДПС у Волинській області від 14.01.2020 № Ф-2405-56 ОСОБА_1 було зобов`язано сплатити борг у сумі 7 371,54 грн., який ніби виник за IV квартал 2018 року та І-ІІІ квартали 2019 року. Рішенням ВОАС № 140/419/20 від 24.03.2020 року визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Волинській області від 14.01.2020 № Ф-2405-56. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 № 140/419/20 рішення ВОАС у даній справі залишено без змін.

Третя справа. Вимогою Головного управління ДПС у Волинській області від 13.02.2020 № Ф-2405-56 позивача було зобов`язано сплатити борг у сумі 9 673,90 гри., який ніби виник за IV квартал 2018 року та І-ІІІ квартали 2019 року. Рішенням ВОАС № 140/1378/20 від 04.06.2020 року визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Волинській області від 13.02.2020 № Ф-2405-56 . Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020 № 140/1378/20 рішення ВОАС у даній справі залишено без змін.

Поряд з тим у третій справі (№ 140/1378/20) мені було відмовлено у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Державної податкової слулсби у Волинській області внести зміни до даних інформаційної системи органу доходів і зборів шляхом виключення з неї (системи) суми боргу (недоїмки) у розмірі 9 673 (дев`ять тисяч шістсот сімдесят три) гривні 90 коп. Свою відмову Суд обґрунтував наступним чином: «Суд звертає увагу, що згідно з пунктом 6 Інструції №449 про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, якщо вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом, то така вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною у день набрання судовим рішенням законної сили. Таким чином, у разі набрання рішенням суду законної сили, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13,02.2020 №Ф-2405-56 зі сплати єдиного внеску має бути в силу вимог законодавства та відповідно до вимог Порядку №422 до інтегрованої картки платника податків в інформаційній системі органів вважається відкликаною у день набрання судовим рішенням законної сили, а тому вимоги позивача у цій частині є передчасними та до задоволення не підлягають.

Предметом спору в усіх трьох судових справах були зайво нараховані позивачу суми ЄСВ як адвокату за періоди трудової діяльності, у які (періоди) ЄСВ за нього сплачував роботодавець. Подвійне нарахування ЄСВ в одному періоді є протиправним, що встановлено вище зазначеними рішеннями Судів. Оскільки обставини даної судової вже встановлені рішеннями зазначених вище судів.

Відповідно до п/п З п.6 розд. VІ Інструкції №449 «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за № 508/26953) вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо вимога податкового органу про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили.

Поряд з тим відповідно до п.60.1.5 ст.60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Зі змісту скасованих вимог та встановлених судами обставин (зокрема, періоди, в яких ніби виникла заборгованість) вбачається, що відповідач в порушення п.60.1.5 ПКУ та п. 6 Інструкції №449, не зважаючи на рішення судів, які набрали законної сили, не визнав відкликаними свої скасовані протиправні вимоги та не вніс відповідні зміни до інтегрованої картки платника податків в інформаційній системі органів ДПС щодо заборгованості.

Щодо сплати ЄСВ за 2020 рік за оскарженою вимогою у даній справі.

Відповідно з прийнятим Законом «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01.01.2020 року розмір мінімальної зарплати становить 4 723 гривень. Відтак, мінімальний розмір єдиного внеску на місяць становить 1 039,06 грн (22% від мінімальної зарплати).

Січень-лютий - самостійно мною сплачено ЄСВ (відомості з довідки ОК-5);

березень-червень - сплата за ЄСВ Державним підприємством «Волиньвугілля» (копія довідки від 08.11.23 №618/4.4/10-39);

липень-серпень - самостійно сплачено ЄСВ (дублікат квитанції 0.0..1);

вересень-листопад - сплата за мене ЄСВ Нововолинською міською територіальною виборчою комісією (копія довідки від 03.12.20р. №2);

грудень - сплата за мене ЄСВ відокремленим підрозділом «Шахта №9» (копія довідки від 07.11.23 №167).

Щодо сплати ЄСВ за 2021 рік.

Мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2021 року становить 6 000 грн (Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»). Отже, мінімальна сума єдиного внеску, яку підприємці (як платники єдиного податку, так і підприємці на загальній системі оподаткування) мають сплачувати у розрахунку за місяць із 2021 року становить 1 320,00 грн (6 000 х 22%).

Січень-квітень - сплата ЄСВ відокремленим підрозділом «Шахта №9» (відомості з довідки від 07.11.23 №167);

травень - самостійно сплачено ЄСВ (дублікат квитанції 0.0..1 додається);

червень-грудень - сплата ЄСВ страховою компанією «АСКО-ДС» (копія довідки від 13.11.23 № 504).

Щодо сплати ЄСВ за 2022 рік.

Законом України від 02.12.2021 №1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що з 01 січня 2022 року мінімальна сума єдиного внеску становить 1 430,00 грн.

Січень - сплата ЄСВ відокремленим підрозділом «Шахта №9» (відомості з довідки від 07.11.23 №167);

лютий - самостійно сплачено ЄСВ (дублікат квитанції - 0.0..1);

З березня 2022 року по даний час заборгованість зі сплати ЄСВ не може нараховуватись, оскільки відповідно до п.919 розділу VIII Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ФОП- «єдинники» (як і ФОП на загальній системі оподаткування та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, і члени фермерського господарства) звільняються від сплати ЄСВ за себе з 1 березня 2022 року до припинення війни, а також протягом наступних 12 місяців

Таким чином, вимога 08.06.2023 № Ф-2405-56 про необхідність сплати заборгованості позивачем у розмірі 9 275,30 грн з ЄСВ є фактично подвійним нарахуванням цього податку через невнесення податковим органом змін до інтегрованої картки цього платника податків на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, вимога № Ф-2405-56 від 08.06.2023 про сплату боргу зі сплати єдиного внеску в сумі 9 275,30 грн підлягає скасуванню.

Оскільки Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не врегульовано відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та здійснення незалежної професійної діяльності, а із системного аналізу його норм слідує, що єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні вказаного Закону позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який винесена оскаржувана вимога, нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як особою, що має право провадити адвокатську діяльність.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи Серков проти України (заява №39766/05), Щокін проти України (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

З огляду на викладене, винесена відповідачем вимога про сплату боргу (недоїмки) від 08.06.2023 № Ф-2405-56 є протиправною.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності щодо не внесення змін до інтегрованої картки платника податків шляхом зменшення нарахованого вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 № Ф-2405-56 на суму 9 673,90 грн та зобов`язання внести відповідні зміни, суд зазначає наступне.

Організація діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) визначено Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 №422, зареєстровано в Міністерстві юстиції 20.05.2016 за №751/28881 (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №422).

У силу вимог Порядку №422, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платника за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Інтегрована картка платника містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в інтегрованій картці платника розрахункових операцій.

У розділі VII Порядку №422 визначено механізм перенесення до інтегрованої картки платника результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників, положеннями якого передбачено, що інформація, внесена та збережена відповідальними працівниками підрозділів адміністративного/судового оскарження до інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі Апеляційне та судове оскарження підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Розділом VI Порядку №422 врегульовано порядок відображення в інтегрованій картці платника сум погашення податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, розстрочення (відстрочення) зобов`язань (боргів), а також списання податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску.

З 21.04.2021 правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 12.01.2021 №5, зареєстровано в Міністерстві юстиції 15.03.2021 за №321/35943 (далі - Порядок №5).

За приписами Порядку №5, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються інтегровані картки платника за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

У підрозділі 4 розділу V Порядку №15 визначено механізм перенесення до інтегрованої картки платника результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень податкових органів та методи контролю достовірності відповідних показників, положеннями якого передбачено, що інформація, внесена та збережена працівниками підрозділів адміністративного/судового оскарження до інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі Апеляційне та судове оскарження підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Аналізуючи наведені правові норми, суд дійшов висновку, що оскаржуючи індивідуальний акт, яким контролюючим органом здійснено нарахування податків і зборів, в тому числі і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, платник податків і зборів має матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру його податкових вигод та зобов`язань.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.02.2018 у справі №816/2042/16 (№К/9901/3492/17), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 у справі № 140/1378/20, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020, позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Волинській області від 13.02.2020 №Ф-2405-56 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на суму 9 673,90 грн, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено, однак відповідач, не вніс відповідні зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 в інформаційній системі ДПС щодо заборгованості, чим допустив протиправну бездіяльність.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами частин першої третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд також наголошує, що обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі Горнсбі проти Греції від 19.03.1997 року Європейський суд з прав людини зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" наголошує, що право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Таким чином, належним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправною бездіяльності ГУ ДПС у Волинській області щодо не внесення змін до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом зменшення нарахованого вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 № Ф-2405-56 боргу (недоїмки) на суму 9 673,90 грн та зобов`язання відповідача виключити з інтегрованої картки платника відомості щодо нарахованого вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 № Ф-2405-56 боргу (недоїмки) на суму 9 673,90 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду відповідач у даній справі не довів правомірність своїх дій при прийнятті вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.06.2023 № Ф-2405-56 та щодо не внесення змін до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом зменшення нарахованого вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 № Ф-2405-56 боргу (недоїмки) на суму 9 673,90 грн.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, сплачений згідно із квитанцією від 17.06.2023.

Керуючись статтями 72-77, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) від 08.06.2023 № Ф-2405-56.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Волинській області щодо не внесення змін до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом зменшення нарахованого вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 № Ф-2405-56 боргу (недоїмки) на суму 9 673,90 грн (дев`ять тисяч шістсот сімдесят три гривні 90 копійок).

Зобов`язати Головне управління ДПС у Волинській області здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника податку ОСОБА_1 шляхом виключення з неї відомостей про суму боргу (недоїмки) з єдиного внеску нарахованого вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 № Ф-2405-56 боргу (недоїмки) на суму 9 673,90 грн (дев`ять тисяч шістсот сімдесят три гривні 90 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 073 гривні 60 копійок (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010; Волинська область, м. Луцьк, Київський майдан, 4; ).

Суддя С.Ф. Костюкевич