Справа № 160/21893/23
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , як законному представнику неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 , у повному обсязі додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 гривень за період з 02.01.2023 року по 28.02.2023 року пропорційно дням перебування у полоні з урахуванням фактично виплачених сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як законному представнику неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 , додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 гривень за період з 02.01.2023 року по 28.02.2023 року пропорційно дням перебування у полоні з урахуванням фактично виплачених сум.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що є колишньою дружиною військовослужбовця ОСОБА_3 , який проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , з яким у позивачки є спільна малолітня дитина ОСОБА_2 . Як вбачається із сповіщення від 06.01.2023р., 02.01.2023р. при виконанні бойового завдання на території м.Бахмут Донецької області ОСОБА_3 зник безвісті. Враховуючи вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, від 30.11.2016 року № 884, та наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року, за період перебування у статусі безвісно відсутнього ОСОБА_3 вважає, що як матір і законний представник дитини, їй належала до виплати сума із розрахунку 100 000 грн. на місяць. Як встановлено із довідки про грошове забезпечення за січень та лютий 2023р. позивачці вказану суму було виплачено не у повному обсязі, вказану бездіяльність відповідача вважає протиправною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 року відкрито провадження у вказаній в адміністративній справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
На адресу відповідача (військової частини НОМЕР_1 ) зазначену в позовній заяві, засобами поштового зв`язку, з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, судом було направлено ухвалу про відкриття провадження від 04.09.2023р., з додатками. Проте на адресу повернувся конверт із штампом поштового відділення «тимчасово немає приймання у даному напрямку, або закрите ВПЗ».
Ухвалою суду від 03.11.2023р. витребувано у відповідача відзив на позовну заяву, та зупинене провадження у справі до отримання витребуваних судом документів, на адресу.
На адресу суду засобами електронного зв`язку, та пізніше 02.02.2024р. засобами поштового зв`язку, надійшов відзив на адміністративний позов.
Згідно ухвали суду від 05.02.2024р. провадження у справі поновлено, оскільки обставини, які були підставою для зупинення провадження відпали
Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, в обґрунтування поданого відзиву зазначив що згідно довідок і роз`яснень фінансової служби за 2023рік позивачу нараховано і виплачено, згідно картки особового рахунку 1093364,92 грн. Додаткову винагороду за лютий 2023р. позивач отримала в червні 2023р. Також письмових звернень від позивача щодо надання роз`яснень про нарахування і виплату зазначеної додаткової винагороди за період з 02.01.2023р. по 28.02.2023р. на адресу військової частини не надходило. Поданий позов вважає завідомо безпідставним, та свідчить про зловживання позивачем процесуальними правами.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно копії Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 06.04.2017р. ОСОБА_1 є матір`ю, а ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачка є колишньою дружиною військовослужбовця ОСОБА_3 , який проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , та вважається зниклим безвісті.
ІНФОРМАЦІЯ_2. вих. № П/85 від 06.01.2023р було направлено сповіщення ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , згідно якого повідомлено що її син солдат ОСОБА_3 02.01.2023р. зник безвісті при виконанні бойового завдання, поблизу населеного пункту Бахмут, Донецької області. Це сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку.
У відповідь на адвокатський запит представника ОСОБА_1 від 05.05.2023р. військова частина НОМЕР_1 листом від 10.06.2023р. № 4533/11/6636 повідомила що ОСОБА_1 грошове забезпечення безвісти зниклого ОСОБА_3 отримує у повному обсязі, в додатку надана довідка про грошове забезпечення військовослужбовця ОСОБА_3 за період з 01.01.2023р. по 31.05.2023р.
Позивачка вважаючи, бездіяльність Військової частини щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі грошового забезпечення включно зі збільшеної додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 року №168, в період з 02.01.2023р. по 28.01.2023 р., у розмірі 100 тисяч звернулась до суду з даним позовом.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (надалі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі
Відповідно до статті 2 Закону № 2011-XII, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У відповідності до частин 2-4 статті 9 Закону № 2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 6 статті 9 Закону № 2011-XII, за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації.
Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.
07.06.2018 наказом Міністерства оборони України № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (надалі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.
Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (пункт 2 Розділ ХХХ Порядку № 260).
Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (надалі - Порядок № 884).
Під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку № 884).
Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Згідно із пунктом 4 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, копія сторінки паспорта з такою відміткою).
Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку № 884, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.
У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.
Згідно п.7 вищевказаного Порядку №884, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.
У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.
Приймаючи рішення судом враховано наступне.
Також згідно вищевказаної картки особового рахунку військовослужбовця солдата ОСОБА_3 , встановлено що ОСОБА_1 є особою на користь якої відраховуються аліменти у розмірі 0,25.
Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Так як встановлено судом, згідно прохальної частини поданого позову позивачка просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати їй (як законному представнику неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 ) додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 за період з 02.01.2023 року по 28.02.2023 року пропорційно дням перебування у полоні ОСОБА_3 , проте матеріали справи не містять а позивачем не надано жодних доказів, щодо перебування військовослужбовця ОСОБА_3 у полоні.
Натомість матеріалами справи підтверджено, згідно сповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2. вих. № П/85 від 06.01.2023р., що ОСОБА_3 , зник безвісті при виконанні бойового завдання.
Крім того, суд звертає увагу що сповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2. вих. № П/85 від 06.01.2023р, направлено ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , як матері, згідно якого повідомлено що її син солдат ОСОБА_3 02.01.2023р. зник безвісті при виконанні бойового завдання, поблизу населеного пункту Бахмут, Донецької області. Це сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку.
Таким чином, доказів на підтвердження права позивача на отримання нею у повному обсязі додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 гривень за період з 02.01.2023 року по 28.02.2023 року пропорційно дням перебування у полоні матеріалами справи не підтверджено.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи дійсно щодо особи має місце факт порушення права, свободи чи інтересу, та це право, свобода або інтерес порушені відповідачем.
Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.
При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.
З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.
За наведених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова