Справа № 200/4360/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року справа №200/4360/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року (повне судове рішення складено 16 жовтня 2023 року) у справі № 200/4360/23 (суддя в І інстанції Череповський Є.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

11.08.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нездійснення з 01.07.2023 перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі Постанова № 168);

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 01.07.2023, з урахуванням індексації, проведеної на підставі Постанови № 168, пенсії, яка призначена по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у редакції від 27 березня 2014 року, у розмірі 80% середньомісячного заробітку державного службовця за останні 24 календарних місяці роботи перед зверненням за пенсією з урахуванням усіх виплат, з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі в тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення і соціально-побутові потреби, виплату за вислугу років, а також індексації заробітної плати, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивач є інвалідом 2 групи та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у редакції від 27 березня 2014 року, у розмірі 80% середньомісячного заробітку державного службовця за останні 24 календарних місяці роботи перед зверненням за пенсією з урахуванням усіх виплат, з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі в тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення і соціально-побутові потреби, виплату за вислугу років, а також індексації заробітної плати, з урахуванням фактично отриманих сум. (постанова Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 вересня 2016 року, яка залишена в силі постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 травня 2020 року (справа №263/9612/16-а)).

З 1 липня 2023 року відповідно до пункту 5 Постанови № 168 розміри пенсій, призначених, зокрема, відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування» строк призначення яких до 31 грудня 2022 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2022 р. відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування» тощо.

З телефонної відповіді працівника ГУ ПФУ в Донецькій області (гаряча лінія) позивачці було роз`яснено, що вона не має права на індексацію пенсії з 01.07.2023 на підставі Постанови № 168, оскільки вказаною постановою передбачена індексація пенсії, яка призначена, зокрема, на підставі Закону України «Про державну службу», а у її випадку пенсія призначена на підставі судового рішення.

Крім того, на скаргу № ВЕБ-28000-Ф-С-23-154058 (вх. № 30509/Г-2800-23 від 10.07.2023), пенсійний фонд повідомив, що на виконання постанови Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08.09.2016, постанови Верховного Суду від 22.05.2020 у справі № 263/9612/16-а призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Оскільки в рішенні суду відсутні зобов`язання щодо проведення в подальшому перерахунку пенсії, підстав для проведення з 01.07.2023 перерахунку пенсії відповідно до Постанови № 168 немає.

Позивачка вважала вказану відмову протиправною та такою, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

У додаткових поясненнях позивачка наголошувала на тому, що оскільки, під час перерахунку пенсії, у зв`язку з індексацією, змінною величиною є лише загальний розмір грошового забезпечення, тому повинен застосовуватися розмір грошового забезпечення у відсотках, встановлений на момент призначення пенсії, у її випадку він встановлений - це 80%, оскільки пенсія призначена по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у редакції від 27 березня 2014 року. Внесені подальші зміни до законодавства щодо розміру відсотку не стосуються та не можуть стосуватись перерахунку вже призначених пенсій і мають застосовуватися виключно при призначенні нових пенсій, адже, процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Крім того, розмір грошового забезпечення у відсотках (80%) вже встановлений постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 вересня 2016 року, яка залишена в силі постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 травня 2020 року (справа №263/9612/16-а).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нездійснення ОСОБА_1 з 01.07.2023 року перерахунку пенсії відповідно до Постанови № 168.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 01.07.2023, з урахуванням індексації, проведеної на підставі Постанови № 168, пенсії, яка призначена по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у редакції від 27 березня 2014 року, у розмірі 80% середньомісячного заробітку державного службовця за останні 24 календарних місяці роботи перед зверненням за пенсією з урахуванням усіх виплат, з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі в тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення і соціально-побутові потреби, виплату за вислугу років, а також індексації заробітної плати, з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на виконання постанови Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08.09.2016 у справі № 263/9612/16, постанови Верховного Суду від 22.05.2020 позивачці було призначено пенсію у відповідності до положень Закону України «Про державну службу». Тобто, рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області виконано в повному обсязі. В той же час, оскільки в рішенні суду відсутні зобов`язання щодо проведення в подальшому перерахунку пенсії, в Управління були відсутні підстав для проведення з 01.07.2023 перерахунку пенсії відповідно до Постанови № 168.

Крім того зазначає, що статтями 42-45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» унормовано перерахунок пенсій. Однак, вказані норми не застосовні для перерахунку розмірів пенсій осіб, пенсії яким призначено на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Поряд з цим, в підпункті 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII немає посилання на статтю 37 Закону № 3723-ХІІ, а тому для осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ, унеможливлено проведення перерахунку розміру пенсій.

Отже, розміри пенсій державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ, на відміну від розмірів пенсій, призначених на підставі інших нормативних актів, не підлягають перерахуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення Донецького адміністративного суду від 16.10.2023 у справі № 200/4360/23 без змін.

Між цим, позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційний суд шляхом постановлення окремої ухвали змусити представників органів пенсійного фонду належним чином виконувати свої посадові обов`язки та Закони України, а також поважати судові інстанції, з метою недопущення зловживання правами, виправдовуючи це своїми «дискреційними» повноваженнями або скерувати її до правоохоронних органів для вжиття відповідних заходів.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 народження перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 447723 позивачу з 08.04.2014 встановлено ІІ групу інвалідності, безстроково.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 вересня 2016 року по справі № 263/9612/16-а залишеною постановою Верховного суду від 22 травня 2020 року в силі, визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області щодо не призначення позивачу пенсії по інвалідності у відповідності до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року в редакції від 27.03.2014 року.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області призначити позивачу пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 в редакції від 27.03.2014, у розмірі 80 % середньомісячного заробітку державного службовця за останні 24 календарних місяці роботи перед зверненням за пенсією з урахуванням усіх виплат, з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, в тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення і соціально-побутові потреби, виплату за вислугу років, а також індексації заробітної плати, з урахуванням фактично отриманих сум.

Позивачем було подано скаргу від 09.07.2023, що надійшла на вебпортал Пенсійного фонду України за № ВЕБ-28000-Ф-С-23-154058 в якій просив здійснити з 01.07.2023 перерахунок його пенсії відповідно до Постанови № 168.

Листом від 07.08.2023 № 2800-030203-8/44365 пенсійним фондом було повідомлено, що на виконання постанови Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08.09.2016 у справі № 263/9612/16-а, постанови Верховного Суду від 22.05.2020 вам призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Оскільки в рішенні суду відсутні зобов`язання щодо проведення в подальшому перерахунку пенсії, підстав для проведення з 01.07.2023 перерахунку вашої пенсії відповідно до Постанови № 168 немає.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

До 01.05.2016 пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване нормами Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993.

Відповідно до частин 2 та 5 статті 37 Закону № 3723-XII, пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцяти мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії (стаття 37-1 Закону № 3723-XII в редакції чинній до 01.01.2015).

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року. Згідно Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу», крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 168, пунктом 1 якої установлено, що з 1 березня 2023 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.

Пунктом 5 Постанови установлено, що з 1 липня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2022 року відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Пунктом 10 установлено, що:

у разі коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії;

розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Таким чином, Позивач якому призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» до 31 грудня 2022 року має право на підвищення на коефіцієнт збільшення та нарахування індексації до розміру його пенсії з 01.07.2023.

З приводу посилання відповідача на відсутність в рішенні суду зобов`язання щодо проведення в подальшому перерахунку пенсії, а тому і відсутність підстав для проведення з 01.07.2023 перерахунку пенсії відповідно до Постанови № 168, слід зазначити, що такі підстави для відмови прямо суперечать змісту ч. 2 ст. 19 Конституції України, та є грубим порушенням відповідачем по відношенню до позивача своїх обов`язків, що є визначеною законом підставою для задоволення позову в частині позовних вимог.

Крім того, варто звернути увагу, що можна давати вказівки суб`єкту владних повноважень діяти в межах закону в майбутньому, оскільки такий обов`язок прямо встановлений для відповідача ст. 19 Конституції України.

Також слід наголосити, що спосіб, в який позивачці було призначено пенсію, не спростовує того факту, що їй було призначено пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Аналіз прецедентної практики ЄСПЛ дає підстави для формування позиції, що при вирішенні питань щодо порушення державами - учасницями Ради Європи положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї велика увага акцентується на дотриманні державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захисту прав людини через призму цього принципу. Зокрема, у справах «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» та «Федоренко проти України» ЄСПЛ констатував, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, Рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, N 332, с. 21, п. 31; пункт 21 Рішення ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України»).

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 Рішення ЄСПЛ від 2 березня 2005 року у справі «Von Maltzan and Others v. Germany»). ЄСПЛ робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) - на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Таким чином, статтю 1 указаного Першого протоколу слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Правомірні очікування виникають в особі, якщо вона дотримала всіх вимог законодавства (я отримую пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу») для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому мала всі підстави вважати таке рішення дійсним і розраховувати на певний стан речей. Тобто в зазначених рішеннях ЄСПЛ установив, що наявність «правомірних (законних) очікувань» є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу, умовою наявності «правомірних очікувань» у розумінні практики ЄСПЛ є достатні законні підстави. Інакше кажучи, «правомірні (законні) очікування» - очікування можливості здійснення певного права як прямо гарантованого, так і опосередкованого, у разі якщо особа прямо не виключена з кола осіб, які є носіями відповідного права.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідачем суду не надано.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Щодо вимог позивача про постановлення окремої ухвали.

Як було зазначено вище, у відзиві на апеляційну скаргу позивач поставила питання про постановлення окремої ухвали.

Так, позивач зазначає, що у зв`язку з абсурдними, безпідставними доводами, неналежним виконанням професійних обов`язків посадовими особами ГУ ПФУ в Донецькій області та їх знущанням над вразливими верствами населення (позивач є інвалідом 2 групи, ВПО), просить суд розглянути питання щодо постановлення окремої ухвалу суду, керуючись приписами ч. ч. 2, 9 ст. 249, 324 КАС України, оскільки наявні підстави для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними, які ще за це отримують заробітну плату з державного бюджету.

Згідно статті 324 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням представлених адміністративним процесуальним законом засобів. Окрема ухвала виноситься судом, у зв`язку з виявленням під час судового розгляду порушення законності з боку, зокрема, суб`єкта владних повноважень, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунені шляхом розв`язання спору по суті.

З викладеного вбачається, що постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду та здійснюється, якщо судом виявлено порушення закону та такі порушення є очевидно протиправними.

Водночас, позивачем не наведено конкретних обставин, які можуть свідчити про те, що дії відповідача носять очевидний, систематичний протиправний характер та такі дії спрямовані навмисно на грубе порушення прав позивача.

Отже, апеляційний суд не вважає за необхідне постановлення окремої ухвали.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року у справі № 200/4360/23 залишити без змін.

Повне судове рішення 08 лютого 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук