Справа № 620/4802/23
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року Чернігів Справа № 620/4802/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Чернігівської області, третя особа на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Чернігівської області, третя особа на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Територіального управління Служби судової охорони у Чернігівській області, викладену в листі від 13.04.2023, у проведенні нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період несення служби з 24.02.2022 по 20.01.2023;

- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Чернігівській області нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період несення служби з 24.02.2022 по 20.01.2023, у розмірі 30000 грн щомісячно, а за дні участі у діях і заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, до забезпечення яких позивач залучався, у розмірі 100000 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що починаючи з 24.02.2022 він має право на отримання додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168). Разом з тим, всупереч вимог чинного законодавства, відповідачем винагорода нарахована та виплачена не була. Також зазначає, що залучався до участі у діях і заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Суд ухвалою від 27.04.2023 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В подальшому, суд ухвалою від 27.04.2023 зупинив провадження у справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі №260/3564/22 за позовом фізичної особи до Державної судової адміністрації України, Територіального Управління Служби судової охорони у Закарпатській області, за участю третьої особи - Служби судової охорони - про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії.

Також, суд ухвалою від 13.12.2023 відмовив у задоволенні клопотання Територіального управління Служби судової охорони у Чернігівської області про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача та у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

У встановлений ухвалою суду від 27.04.2023 строк, представник відповідача подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, з огляду на те, що у затвердженому Державною судовою адміністрацією України кошторисі Служби судової охорони на 2022-2023 роки, у кошторисі ТУ ССО, видатки на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», не передбачались та не затверджувались, у зв`язку з чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс не дозволяв здійснити таку виплату. Вказав, що за відсутності бюджетних асигнувань керівник територіального управління не має права видавати накази щодо витрачання затвердженого та не збільшеного у встановленому законодавством порядку кошторису, без його збільшення центральним органом управління. Відповідачем у межах визначених законом повноважень вжито всіх можливих заходів щодо збільшення бюджетних асигнувань Служби судової охорони для виплати співробітникам винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Представником третьої особи також надані суду пояснення в яких він підтримує позицію відповідача, зазначаючи про відсутність належного фінансування.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Позивач у період з 24.02.2022 по 20.01.2023 проходив службу в ТУ ССО, що підтверджується довідкою від 03.04.2023 №55/5-92.

У вказаний період позивачу додаткова винагорода у розмірі 30000,00 грн, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, не нараховувалась та не виплачувалась.

31.03.2023 позивач звернувся до відповідача із вимогою провести нарахування та виплату спірної грошової винагороди, втім, відповідач листом від 13.04.2023 (а.с.12-13) відмовив позивачу у виплаті, посилаючись на відсутність бюджетних асигнувань у кошторисі територіального управління.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає, що в силу прямої дії ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до ст.160 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VIII) підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони.

Згідно із ч.1 та 2 ст.161 Закону №1402-VIII Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України.

Відповідно до ч.1 ст.165 Закону №1402-VIII грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» затверджені схеми посадових окладів, тарифних розрядів і коефіцієнтів за основними посадами і спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони та встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.

Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначений Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 №384 (далі Порядок №384).

За змістом п.4-7 Порядку №384 грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони включає: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за стаж служби); 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія); 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди; допомоги).

Відповідно до п.8 і 10 Порядку №384 грошове забезпечення виплачується співробітникам, які призначені на штатні посади в центральний орган управління Служби та територіальних управліннях Служби. Грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.

Згідно з п.11 Порядку №384 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

За приписами п.12 Порядку №384 співробітникам, які самовільно залишили місце служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення місця служби та поновлюється з дня повернення.

Відповідно до п.15 розділу І Порядку №384 грошове забезпечення, що належить до виплати співробітнику і своєчасно не виплачене або виплачене в меншому ніж належало розмірі, виплачується за весь період, протягом якого співробітник мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Пунктом 16 розділу І Порядку №384 визначено, що звернення співробітника щодо виплати грошового забезпечення розглядаються Службою судової охорони або відповідним територіальним управлінням Служби судової охорони в установленому законодавством порядку.

На виконання указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», (далі постанова Кабінету Міністрів України №168) у пункті 1 якої встановив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Таким чином, вказаною постановою Кабінет Міністрів України встановив, зокрема, співробітникам Служби судової охорони на період дії воєнного стану виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень щомісячно.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що дана справа є типовою та відповідає ознакам зразкової справи №260/3564/22, розглянутої Верховним Судом.

Відповідно до ч.3 ст.291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

У свою чергу, розглядаючи зразкову справу №260/3564/22, Верховний Суд у постанові від 06.03.2023, залишеній без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023, дійшов таких висновків.

Відмова Територіального управління у виплаті додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції право мирно володіти своїм майном. Доки відповідне положення постанови Кабінету Міністрів України №168 є чинним, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в такій виплаті. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Кечко проти України»).

Зазначена позиція також узгоджується з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 01.12.2004 №20-рп/2004, від 09.07.2007 №6-рп/2007.

Верховний Суд України у своїх рішеннях також неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі №21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі №21-44а10).

Також Верховним Судом зазначено, що зміст внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 змін до постанови №168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість «30000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Враховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду погодилась із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06.04.2023, щодо того, що розмір додаткової винагороди працівникам ТУ ССО з 24.02.2022 слід визначати у розмірі 30000 грн на місяць.

З урахуванням зазначеного та враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 21.09.2023 у зразковій справі №260/3564/22, суд вважає, що існує достатньо підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною відмову Територіального управління Служби судової охорони у Чернігівській області, викладену в листі від 13.04.2023 у проведенні нарахування та виплати позивачу частини грошового забезпечення, а саме додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період несення служби з 24.02.2022 по 20.01.2023 та зобов`язання Територіальне управління Служби судової охорони у Чернігівській області нарахувати та виплатити позивачу частину грошового забезпечення, а саме додаткову винагороду, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди з 24.02.2022 по 20.01.2023 у розмірі 30000,00 грн, щомісячно.

Щодо нарахування позивачу додаткової винагороди в розмірі 100000 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у діях і заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, до забезпечення яких позивач залучався, суд зауважує, що ухвалою від 27.04.2023 судом витребувано у відповідача інформацію відносно залучення позивача до участі у діях і заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Втім, відповідач заперечує наявність передбачених Порядком №396 документів, які підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації.

Крім того суд зазначає, що ст.162 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначені повноваження Служби судової охорони.

Відповідно до цієї статті Служба судової охорони:

забезпечує пропуск осіб до будинків (приміщень) судів, органів та установ системи правосуддя та на їх територію транспортних засобів;

забезпечує підтримання та реагує на порушення громадського порядку при розгляді справ судом, вживає заходів до припинення проявів неповаги до суду;

здійснює заходи з охорони, забезпечення недоторканності та цілісності приміщень судів, органів і установ системи правосуддя, недоторканності та цілісності розташованого у таких приміщеннях майна, запобігання, недопущення чи припинення протиправних дій щодо нього;

здійснює заходи із запобігання загрозам особистій безпеці суддів, членів їх сімей, працівників суду, а також у суді - учасників судового процесу, виявлення та нейтралізації таких загроз; вживає у разі надходження від судді відповідної заяви необхідних заходів для забезпечення безпеки судді, членів його сім`ї;

реагує в межах наданих законом повноважень на протиправні дії, пов`язані із посяганням на суддів, членів їх сімей, працівників суду, учасників судового процесу.

З аналізу наведеної норми слідує, що до функції та повноваження Служби судової охорони, зокрема у період активних бойових дій, полягають у здійсненні заходів з охорони, забезпечення недоторканості та цілісності приміщень судів, органів і установ системи правосуддя, недоторканості та цілісності розташованого у таких приміщеннях майна, запобігання, недопущення чи припинення протиправних дій щодо нього.

Тобто, служба у нарядах у складі підрозділів територіальної оборони (несення служби на блокпостах у період лютий-березень 2022 року), під час активних бойових дій, виходить за межі повноважень Служби судової охорони, та межі регулювання спірних правовідносин, положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на момент їх виникнення.

В той же час, жодними доказами залучення позивача до участі в бойових діях або заходах не підтверджуються. Також відсутні докази, які б підтверджували факт відсутності позивача на службі у період з лютого по березень 2022 року.

З огляду на наведене, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

На виконання ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. Частина 2 вказаної статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 229, 241-243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Чернігівської області, третя особа на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Територіального управління Служби судової охорони у Чернігівській області, викладену в листі від 13.04.2023 у проведенні нарахування та виплаті ОСОБА_1 частини грошового забезпечення, а саме додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період несення служби з 24.02.2022 по 20.01.2023.

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 частину грошового забезпечення, а саме додаткову винагороду, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 24.02.2022 по 20.01.2023 у розмірі 30000,00 грн, щомісячно.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Територіальне управління Служби судової охорони у Чернігівській області (, вул. Княжа, буд. 16, м. Чернігів, 14000).

Третя особа - Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ).

Повний текст рішення суду складено 08.02.2024.

Суддя Л.О. Житняк