Справа № 420/22648/23
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/22648/23

Перша інстанція: суддя Стефанов С.О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання відмови протиправною, зобов`язання здійснити перерахунок вислуги років у пільговому обчисленні, перерахунок стажу служби в поліції який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду перерахованої пільгової вислуги років, та встановити надбавку за стаж служби в поліції з урахуванням періоду пільгової вислуги років,

В С Т А Н О В И В:

30.08.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 08.08.2023 №12774/42-05ЦА/02-2023 у зарахуванні пільгової вислуги років до календарної вислуги років та до стажу служби в поліції;

- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України: здійснити перерахунок та зарахувати до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди: з 16.08.2004 до 14.02.2005; з 14.12.2005 до 01.11.2007, з 01.11.2007 до 23.09.2008; з 23.09.2008 до 26.08.2009; з 26.08.2009 до 07.07.2010; з 07.07.2010 до 02.08.2011; з 02.08.2011 до 15.03.2013; з 15.03.2013 до 27.03.2013; з 27.03.2013 до 04.07.2013; з 04.07.2013 до 30.09.2014 у загальній кількості 04 роки 07 місяців 22 дні;

- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України: здійснити перерахунок стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформовану за періоди з 16.08.2004 до 14.02.2005; з 14.12.2005 до 01.11.2007, з 01.11.2007 до 23.09.2008; з 23.09.2008 до 26.08.2009; з 26.08.2009 до 07.07.2010; з 07.07.2010 до 02.08.2011; з 02.08.2011 до 15.03.2013; з 15.03.2013 до 27.03.2013; з 27.03.2013 до 04.07.2013; з 04.07.2013 до 30.09.2014 у загальній кількості 04 роки 07 місяців 22 дні та встановити надбавку за стаж служби в поліції з урахуванням періоду пільгової вислуги років.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він проходив службу в ОВС з 14.08.2000 до 07.09.2015, та проходить службу в Національній поліції України з 22.02.2022 по теперішній час. Станом на 26.06.2023 вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 16 років 04 місяці 28 днів (в пільговому обчисленні 4 роки 07 місяців 22 дні), що не є достатнім для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону № 2262-ХІІ. Позивач зазначав, що він звернувся до відповідача з рапортом від 26.07.2023 щодо зарахування пільгової вислуги років до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії та до стажу служби в поліції.

Листом від 08.08.2023 № 12774/42-05ЦА/02-2023 відповідач відмовив у задоволені рапорту та роз`яснив, що в разі незгоди вказана відмова може бути оскаржена до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи; не встановив усі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і не дослідив усі зібрані у справі докази, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку по суті справи; висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи; суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Апелянт вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність порушеного права, адже сторонами у справі визнаються такі факти:

- факт проходження апелянтом служби в ОВС та Національній поліції України;

- факт відсутності у відповідача повноважень на визначення наявності або відсутності у особи права на призначення пенсії, але наявності при цьому обов`язку об`єктивно відображати вислугу років апелянта у наказах.

- факт наявності станом на 26.06.2023 вислуги років у апелянта у календарному обчисленні 16 років 04 місяці 28 днів (в пільговому обчисленні 4 роки 07 місяців 22 дні), що не є достатнім для призначення пенсії за вислугу років.

Апелянт звертає увагу на те, що періоди його служби в ДІМ, УДСБЕЗ та УБОЗ в міліції сторонами визнаються, проте відповідач, як орган поліції, фактично відмовив в зарахуванні періодів служби на пільгових підставах в підрозділах міліції, а тому апелянт оскаржував саме протиправну відмову відповідача та звертався до суду з відповідним позовом.

Апелянт зазначає, що реалізація права працівникам на обчислення пільгової вислуги років, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» здійснюється з моменту їх вступу на службу до моменту скасування такої пільги. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 16.08.2019 у справі № 802/1877/17-а, який проігнорований судом першої інстанції.

Також апелянт вказує на те, що згідно зі статтею 78 Закону №580-VIII регламентовано, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки (частина перша). До стажу служби в поліції зараховуються: служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; військова служба в Збройних Силах України, ДПС України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих; дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР (пункти 1-6 частини другої).

При цьому апелянт звертає увагу на те, що Постанова КМУ №393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що проводиться з метою призначення пенсій відповідно до Закону № 2262, та не визначає правила встановлення надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки під час проходження служби в поліції.

Одночасно, відповідно до Постанови КМУ № 393 та наказу МВС України від 14.11.2007 №431 «Про затвердження Переліку посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби» до зарахування на пільгових умовах при призначенні пенсії підлягають періоди проходження служби позивача на оперативних посадах з 26.08.2009 по 30.09.2014.

Апелянт підкреслює, що за п. 4.1.6 Розділу IV Постанови Верховної Ради України від 16.12.1993 № 3720-XII «Про затвердження Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України», яка була чиною на час зарахування пільгового стажу за вищевказаною посадою, було передбачено, що стаж роботи працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби у вищезазначених підрозділах згідно з переліком посад, визначених МВСУ

Пунктом 1 наказу Міністерства внутрішніх справи України від 14.11.2007 № 431 «Про затвердження Переліку посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби» затверджено Перелік посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби.

Пунктом 2 наказу МВС № 431 установлено, що вислуга років на пільгових умовах зараховується особам з дня призначення на посади працівників, зазначених у пункті 1 цього наказу (крім усіх посад секретаріату, канцелярії, ЧЧ, аналітичного центру, режимно-секретних підрозділів, фінансової і господарської частини та посади помічника керівника органів виконавчої влади, установ, підприємств і організацій з питань взаємодії в боротьбі з організованою злочинністю), які перебували на службі після набрання чинності Постановою Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року № 3720-XII «Про затвердження Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України».

Таким чином, на думку апелянта, з огляду на вимоги Постанови № 3720 та наказу МВС №431/2007, час проходження служби позивачем на посадах управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС та ГУМВС України в Одеській області, на яких перебував позивач у період служби до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби, або 1 місяць служби за 1,5 місяці.

З аналізу наведених правових актів, на думку апелянта, вбачається, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 та підпункт 4.1.6 пункту 4.1 розділу 4 Постанови № 3720 регулюють лише порядок обчислення вислуги років, а не час її обчислення. Апелянт вказує, що аналогічного правового висновку дійшов Вищий адміністративний суд України у справі від 27.03.2014 № К/9991/42920/12, проте суд першої інстанції проігнорував вказану позицію.

Апелянт звертає увагу на те, що норми Закону № 2262-XII у поєднанні з положеннями Постанови КМУ № 393 та ПКМУ № 3720, дають підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.

Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Можливість пільгового обчислення періоду проходження служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена Порядком обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України встановлено від 17.07.1992 № 393. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а.

Апелянт вказує, що сторонами визнавалось та встановлено судом першої інстанції, що спеціальні статуси він мав в минулому, та набув в результаті проходження служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу, який наказом відповідача не відображений. Фактично, на думку апелянта, судом першої інстанції заперечується право Апелянта на призначення й отримання соціального забезпечення.

З урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а та постанови Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, апелянт вважає, що йому відповідачем протиправно не зараховано стаж на пільгових умовах в ДІМ, УДСБЕЗ та УБОЗ в органах внутрішніх справ. При цьому, апелянт вважає, безпідставними твердження відповідача та суду першої інстанції про те, що оскільки позивач на сьогодні працює в Департаменті і намірів звільнятися не виявляв, а відтак на час звернення до суду з позовною заявою і до сьогодні у відповідача відсутні правові підстави для обрахунку і встановлення календарної та пільгової вислуги років.

Апелянт звертає увагу на те, що він має право володіти і розпоряджатися інформацією щодо себе, яка в даному випадку стосується календарної вислуги останнього, і яка за своєю суттю зумовлює передбачуване право на пенсійне забезпечення. Розрахунок вислуги в пільговому обчислені, яку апелянт мав на меті отримати від відповідача не зумовлює право звільнення зі служби з метою отримання пенсійного забезпечення, а свідчить тільки про наявність самої вислуги.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

При цьому відповідач вказує, що пунктом 3 Порядку№ 393 визначено окремі види та періоди служб, які зараховуються на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, та вказаний порядок не містить норм про призначення пенсії на пільгових умовах, а містить окремі види та періоди служб, які зараховуються на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії. Реалізація права поліцейських на обчислення пільгової вислуги років, передбаченої Порядком № 393, здійснюється при набуті права на пенсію за умов, визначених у статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

У свою чергу, при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи частини другої статті 78 Закону № 580-УІІІ, якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції.

При цьому делегування частиною четвертою статті 78 № 580-УІІІ Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає Уряду права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені частиною другою статті 78 Закону № 580-УІІІ.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду України, зокрема, від 19 листопада 2019 року у справі №520/903/19, від 31.03.2020 у справі № 520/2067/19.

Відповідач звертає увагу на те, що статтею 78 Закону № 580-УІІІ встановлено вичерпний перелік видів та категорії служб, які включаються до стажу служби в поліції і пільгова вислуга років у цьому переліку відсутня, а тому законних та правових підстав для її включення до стажу служби в поліції, як того вимагає апелянта, не має через обов`язок діяти виключно на підставі та у спосіб, визначених законодавством України.

Щодо вимоги зарахування пільгової вислуги років до календарної для призначення пенсії, відповідач звертає увагу на те, що він не заперечує про наявність пільгової вислуги у апелянта, однак пільгова вислуга зараховується до вислуги років для визначення розміру пенсії лише під час звільненні зі служби в поліції при наявності календарної вислуги років.

Однак згідно з пунктом «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається: особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно з довідкою ДВБ НПУ від 27.06.2023 № 222 (долучена Позивачем), станом на 26.06.2023 апелянт має календарну вислугу - 16 календарних років 04 місяці 28 днів, у той час, як для призначення пенсії відповідно до вказаної норми Закону, апелянт повинен мати на день звільнення (станом на 27.06.2023) вислугу 25 календарних років і більше. Отже через вісім років та вісім місяців у апелянта виникне право для звільнення зі служби в поліції за вислугою років та призначення пенсії. У разі прийняття такого рішення, пільгова вислуга років буде йому зарахована до вислуги років для визначення розміру пенсії.

Разом з цим, відповідач звертає увагу на те, що, як на час звернення до суду з даним позовом, так і на теперішній час, апелянт продовжує проходити службу в поліції, з рапортом (заявою) про звільнення зі служби в поліції до Департаменту не звертався, наказ про звільнення його зі служби в поліції Департаментом не видавався, а тому вимоги про зобов`язання здійснити перерахунок та зарахувати йому до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформованої за період з 16.08.2004 по 14.02.2005; з 14.12.2005 по 01.11.2007, з 01.11.2007 по 23.09.2008; з 23.09.2008 по 26.08.2009; з 26.08.2009 по 07.07.2010; з 07.07.2010 по 02.08.2011; з 02.08.2011 по 15.03.2013; з 15.03.2013 по 27.03.2013; з 27.03.2013 по 04.07.2013; з 04.07.2013 по 30.09.2014 р.р., є передчасними.

Таким чином, відповідач вважає, що вимоги апелянта щодо здійснення перерахунку календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років є передчасними, оскільки вони спрямовані на захист ще фактично не порушених прав, з огляду на відсутність обов`язкової передумови такого обрахунку стажу, передбаченої статтею 12 Закону № 2262-ХІІ, а саме набуття права для призначення пенсії та винесення наказу про звільнення зі служби в поліції. У разі незгоди з обчисленою вислугою років під час звільнення, що може вплинути на розмір пенсії, апелянт не позбавлений права звернутись до суду з відповідним позовом для захисту порушеного права (у разі його порушення).

За вказаних обставин відповідач вказує, що на теперішній час, відповідно до пункту «а» абзацу першого статті 12 Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 393, здійснити перерахунок та зарахувати до календарної вислуги років, вислугу в пільговому обчисленні, загальною кількістю 04 роки 06 місяців 01 день, наразі неможливо, оскільки пільгова вислуга років зараховується до календарної вислуги років при звільненні зі служби в поліції та при набутті права на пенсію за умов, визначених у статті 12 Закону № 2262-ХІІ для визначення розміру пенсії. За таких обставин, вимога апелянта про зарахування до загального стажу пільгових періодів роботи є передчасною, оскільки відповідна процедура здійснюється для призначення пенсії та їй передує звільнення зі служби. При цьому відповідач посилається на правову позицію щодо передчасності вимог про зарахування пільгової вислуги років до календарної до звільнення особи зі служби з поліції викладену в постановах Верховного Суду від 15.12.2021 року у справі № 520/11545/19, від 22.02.2023 року у справі № 320/12166/20.

На думку відповідача аргументи та міркування позивача в апеляційній скарзі зводяться лише до переоцінки наявних в матеріалах справи доказів, особистої незгоди з прийнятим рішенням та не спростовують фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 14.08.2000 до 07.09.2015, що підтверджено довідкою Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України № 222 від 27.06.2023 року.

З 22.02.2022 ОСОБА_1 проходить службу в Національній поліції України по теперішній час.

Наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 20.06.2022 № 253 о/с підполковник поліції ОСОБА_1 призначений на посаду заступника начальника управління начальника відділу моніторингу та зонального контролю Одеського управління.

Станом на 26.06.2023 вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 16 років 04 місяці 28 днів (в пільговому обчисленні 4 роки 07 місяців 22 дні) (а.с. 23-25).

Відповідно до наказу ДВБ НПУ №269 о/с від 14.07.2022 (а.с. 27) апелянту установлений стаж служби в поліції, який надає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки станом на 01.07.2022 15 років 05 місяців 04 дні.

01.08.2023 за вх. № 7470 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України надійшов рапорт ОСОБА_1 від 26.07.2023 щодо зарахування пільгової вислуги років до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії та до стажу служби в поліції.

Листом від 08.08.2023 за вих. № 12774/42-05ЦА/02-2023 Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України на рапорт апелянта від 01.08.2023 надав відповідь, в якій повідомив апелянта про відсутність законних підстав для зарахування пільгової вислуги років до календарної вислуги років, оскільки на час подання рапорту апелянт не має права на пенсію за Законом №2262-ХІІ, та до стажу служби в поліції, оскільки ст. 78 Закону України «Про національну поліцію» не передбачає такого зарахування (а.с. 18-20).

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зарахування до календарної вислугу років періоду вислуги років у пільговому обчисленні, здійснюється виключно під час розрахунку вислуги років поліцейським при призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 13 Закону №2262-ХІІ, та при цьому, такому обрахунку обов`язково має передувати звільнення поліцейського зі служби в поліції, що узгоджується із правовою позицією КАС ВС, наведеної у постановах від 15.12.2021 у справі №520/11545/19, від 22.02.2023 у справі №320/12166/20. Також суд першої інстанції виходив з того, що вимога про зарахування вислуги років у пільговому обчислення до вислуги років для обчислення розміру надбавки за вислугу років та для встановлення додаткової відпустки не ґрунтується на вимогах закону, зокрема ч. 2 ст. 78 Закону України «Про національну поліцію».

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію».

Відповідно частини другої статті 78 Закону України «Про національну поліцію» до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення (ч. 3 ст. 78 Закону України «Про національну поліцію»).

Частиною 4 ст. 78 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

За приписами статті 102 Закону України «Про національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пунктом «б» ст. 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські.

Відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2020 або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

За змістом статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: а) військова служба; б) служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина перша статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Так, Кабінетом Міністрів України 17.07.1992 № 393 прийнята постанова «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (надалі - Порядок № 393).

Абзацом 3 пункту 1 Порядку № 393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Апеляційний суд зазначає, що спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з відмовою відповідача у зарахуванні позивачу до календарної вислуги років вислугу в пільговому обчисленні та здійсненні перерахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років та встановлення надбавки за стаж служби в поліції з урахуванням періоду пільгової вислуги років.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 15.12.2021 у справі № 520/11545/19 за подібних правовідносин, аналізуючи положення статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виснував про виключне застосування положень даної норми лише при розрахунку вислуги років поліцейським під час призначення пенсій за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

Також, у означеній постанові Верховний Суд вказав, що преамбулою Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» чітко передбачено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Статтею 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З огляду на наведене, Верховний Суд у постанові від 15.12.2021 у справі № 520/11545/19 виснував, що Порядок № 393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

Повертаючись до обставин цієї справи, судом першої інстанції встановлено, що позивач на теперішній час працює на посаді заступника начальника управління начальника відділу моніторингу та зонального контролю Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки національної поліції України.

Враховуючи те, що апелянт проходить службу в поліції, а також зважаючи на те, що апелянт не звертався до відповідача із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу, як правильно вказав суд першої інстанції, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу років в пільговому обчисленні, має передчасний характер. Аналогічна правова позиція щодо передчасності вимог про зарахування пільгової вислуги років до календарної до звільнення особи зі служби з органів внутрішніх справ викладена і у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 у справі № 320/12166/20, на яку слушно посилається відповідач обґрунтовуючи заперечення на апеляційну скаргу. Крім того, відсутні підстави вважати, що при звільненні апелянта зі служби в поліції та обчисленні його стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідачем буде відмовлено йому у зарахуванні пільгового стажу для її призначення.

Отже, суд першої інстанції правильно відмовив позивачу у застосуванні до спірних правовідносин норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку №393.

При цьому, безпідставним є посилання апелянта на висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 16.08.2019 у справі №802/1877/17-а, оскільки , в цій справі та у справі, що розглядається правовідносини не є подібними. Так, у вказаній справі предмет спору стосувався права особи на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» після звільнення особи зі служби в поліції, враховуючи наявність пільгового стажу, який вираховується відповідно до підзаконного нормативно-правового акту (Постанова № 393).

Натомість у цій справі в рапорті від 01.0.2023 апелянта просив зарахувати до календарної вислуги років вислугу в пільговому обчисленні та здійснити перерахунок стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років та встановлення надбавки за стаж служби в поліції з урахуванням періоду пільгової вислуги років.

Відхиляє апеляційний суд посилання апелянта на постанову ВС від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а, оскільки в цій справі Верховний Суд не висловлював правову позицію, а скасував судові рішення першої та апеляційної інстанції, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Безпідставним є посилання апелянта на висновки, викладені Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду та у складі суддів Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постановах від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а та від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, оскільки у цих справах та у справі, що розглядається правовідносини не є подібними. Так, у вказаних справах предмет спору стосувався права особи на пенсію за вислугу років відповідно до Закону № України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», враховуючи наявність пільгового стажу, який вираховується відповідно до підзаконного нормативно-правового акту (Порядок № 393).

Доводи апеляційної скарги стосовно безпідставності твердження відповідача та суду першої інстанції про те, що оскільки апелянт на сьогодні працює в Департаменті і намірів звільнятися не виявляв, а відтак на час звернення до суду з позовною заявою і до сьогодні у відповідача відсутні правові підстави для обрахунку і встановлення календарної та пільгової вислуги років, апеляційний суд відхиляє, враховуючи правові висновки ВС викладені у постанові від 22.02.2023 у справі № 320/12166/20

Щодо доводів про те, що апелянт має право володіти і розпоряджатися інформацією щодо себе, яка, на думку апелянта, в даному випадку стосується календарної вислуги останнього, і яка за своєю суттю зумовлює передбачуване право на пенсійне забезпечення, апеляційний суд зазначає, що у відповіді на рапорт апелянта від 01.0.2023, відповідач навів вичерпні роз`яснення щодо порушених апелянтом питань. Окрім іншого апелянт листом відповідача від 12.07.2023 отримав запитувані ним документи, зокрема і довідку №222 від 27.06.2023 стосовно періодів проходження служби із зазначенням вислуги в календарному та пільговому обчисленні (а.с. 21, 23-25). Наведене спростовує доводи апелянта про порушення його права бути обізнаним та володіти і розпоряджатися інформацією щодо себе.

Беручи до уваги вище наведене, апеляційний суд зазначає, що апелянт помилково вдався до аналізу норм, що регулюють умови призначення пенсій за вислугу років та порядок обчислення вислуги років для її призначення (Закон №2262-ХІІ, Порядок №393) у контексті свого права на зарахування на пільгових умовах вислуги років для цілей встановлення йому надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, передбачених статтею 78 Закону України «Про національну поліцію».

Апеляційний суд зазначає, що положення Порядку № 393 та Закону №2262-ХІІ не регулюють питання, передбачені частиною другої статті Закону України «Про національну поліцію» щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

З огляду на наведене, апеляційний суд відхиляє інші доводи апелянта (посилання на низку рішень Конституційного Суду України, рішень ЄСПЛ, судових рішень судів апеляційної та касаційної інстанції), які не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року у справі №420/22648/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 06.02.2024

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький