Справа № 580/9774/23
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2024-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року справа № 580/9774/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 та Черкаський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом до Міністерства оборони України, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просять:

- зобов`язати Міністерство оборони України, матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , батьку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , внаслідок смерті, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, старшого солдата ОСОБА_4 , (Черкаський ОТЦКСП) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 2 810912022 (згідно даних пункту 23 протоколу №109/168 від 21.04.2023), здійснити доплату одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в розмірі 1/4 частини 15000000 грн в сумі 3750000 (три мільйони сімсот п`ятдесят тисяч) гривень у рівних частках кожної.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що їх син ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 виконуючи обов`язки військової служби по захисту незалежності та територіальної цілісності Батьківщини від нападу та збройної агресії російської федерації. Позивачі отримали одноразову грошову допомогу у зв`язку з загибеллю сина в сумі 3750000 (три мільйони сімсот п`ятдесят тисяч) гривень кожен, однак вважають, що колишня дружина їх сина ОСОБА_3 , не має права на отримання частини вказаної допомоги, оскільки на дату його загибелі шлюб між ними розірвано рішенням суду.

На думку позивачів, ОСОБА_3 не відноситься до членів сім`ї загиблого, тому частина грошової допомоги в сумі 3750000 грн. має бути розподілена в рівних частинах між ними.

У відзиві на адміністративний позов відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи свою позицію тим, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають право на отримання одноразової допомоги у разі смерті (загибелі) військовослужбовця мають, зокрема, утриманці.

Відповідно до висновку Черкаського обласного ТЦКСП №6/8/5/304 від 25.01.2022, який був надісланий для розгляду до Міноборони, вбачається, що колишня дружина загиблого військовослужбовця - ОСОБА_3 , згідно з рішенням суду перебувала на утриманні у ОСОБА_4 станом на день його загибелі.

Комісією Міноборони прийнято рішення оформлене протоколом засідання комісії №109/168 від 21.04.2023, яким призначено одноразову грошову допомогу матері, батьку та дочці загиблого військовослужбовця в розмірі 3/4 частини 15 000 000 грн., в сумі 11 250 000 грн. у рівних частинах кожному.

Також, станом на 21.12.2023 рішення щодо призначення допомоги, відмови у призначені допомоги або повернення документів на доопрацювання щодо ОСОБА_3 Комісією Міноборони не приймалось.

На підставі наведеного відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Третя особа ОСОБА_3 , подала до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що на підставі рішення Канівського міськрайонного суду від 09.07.2021 у справі №697/1102/21 є утриманцем ОСОБА_4 , тому має право на отримання одноразової допомоги у разі смерті (загибелі) військовослужбовця.

Третя особа Черкаський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, подав до суду пояснення, в яких зазначив, що фактичних обставин, які можуть підтвердити або спростувати позовні вимоги йому не відомо, тому при вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , 1994 року народження, ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув виконуючи обов`язки військової служби по захисту незалежності та територіальної цілісності України від нападу та збройної агресії російської федерації.

Відповідно до витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, протоколу №2454 від 30 грудня 2022 року, травма та причина смерті, Так, пов`язана із захистом Батьківщини.

Комісією Міністерства оборони України прийнято рішення, яке оформлене протоколом засідання комісії №109/168 від 21.04.2023, призначено одноразову грошову допомогу матері ОСОБА_1 , батькові ОСОБА_2 , доньці ОСОБА_5 (отримувач допомоги ОСОБА_3 ) загиблого військовослужбовця в розмірі 3/4 частини від 15 000 000 грн., в сумі 11 250 000 грн. у рівних частинах кожному.

Позивачі отримали свою частину грошової допомоги, однак вважаючи, що недоплачена сума допомоги в сумі 3 750 000 грн. повинна бути розподілена в рівних частинах між позивачами, останні звернулись до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» ( в редакції чинній на дату загибелі військовослужбовця) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо, зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991р. №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 1 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

- загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

- смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Стаття 16-1 Закону № 2011-ХІІ визначає, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон №2262) право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

За змістом положень ст. 31 Закону №2262 члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

З наведеного правового регулювання вбачається, що постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 в частині визначення кола осіб, які мають право на отримання допомоги за загиблого військовослужбовця, містить відсиланні положення до норм ст. 16-1 Закону № 2011-ХІІ.

Своєю чергою, ст. 16-1 Закону № 2011-ХІІ передбачає, що утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262-XII, серед яких утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Отже, утриманцями є особи, які отримували від військовослужбовця до його загибелі допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування, мають право на отримання спірної грошової допомоги у відповідній частині.

Як встановлено судом, рішенням Канівського міськрайонного суду від 09.07.2021 у справі №697/1102/21 стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживаючої в АДРЕСА_3 , аліменти на дружину в твердій грошовій сумі 2000 (дві тисячі гривень) до досягнення дитиною ОСОБА_6 трьох років до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Канівського міськрайонного суду від 09.07.2021 набрало законної сили 10.08.2021.

У відповідності до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частиною 6 ст. 84 Сімейного кодексу України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

З наведеного слідує, що хоча ОСОБА_3 на дату загибелі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, однак мала право на отримання аліментів до 17.10.2022, які є різновидом утримання колишньої дружини до досягнення дитиною трьох років, тому відповідно має право на отримання частини вищенаведеної грошової допомоги.

Абзацом 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 визначено, що у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Отже, у разі відмови ОСОБА_3 чи не реалізація нею права на отримання вказаної допомоги протягом трьох років з дати загибелі ОСОБА_4 , позивачі набудуть право на розподіл неотриманої частки грошової допомоги.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки в задоволенні позову відмолено, тому понесені судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачами.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО