Справа № 200/17276/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року справа №200/17276/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., секретар судового засідання Передерій Є.О., за участі представника позивача Гуревича М.Г., представника відповідача Ландар Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції апеляційну скаргу представника позивача Гуревича Максима Геннадійовича на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року (повне судове рішення складено 06 грудня 2023 року) у справі № 200/17276/21 (суддя в І інстанції Давиденко Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності щодо незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах періодів роботи з 03.08.2004 по 01.12.2004, 16.02.2005 по 10.05.2005, з 02.05.2005 по 16.06.2005, з 17.06.2005 по 11.09.2007, з 15.09.2007 по 20.03.2009 та зобов`язання провести перерахунок пенсії.

Доводи позовної заяви обґрунтовані тим, що, відповідач, як вважав позивач, незараховуючи до страхового стажу при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах періодів роботи з 03.08.2004 по 01.12.2004, 16.02.2005 у по 10.05.2005, з 02.05.2005 по 16.06.2005, з 17.06.2005 по 11.09.2007, з 15.09.2007 по 20.03.2009 позивачу, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Представник вказував, що спірне питання вже розглядалось судом у справі № 200/7321/20-а, однак відповідач висновки суду у відповідній частині не врахував, тому позивач повторно звертається до суду з метою спонукання відповідача до вчинення певних дій, необхідність яких вже визначена судом раніше.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності щодо незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах періодів роботи з 03.08.2004 по 01.12.2004, 16.02.2005 року по 10.05.2005, з 02.05.2005 по 16.06.2005, з 17.06.2005 по 11.09.2007, з 15.09.2007 по 20.03.2009 та зобов`язання провести перерахунок пенсії закрито.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що призначення пенсії та її перерахунок є окремими та самостійними вимогами, причому вимога про перерахунок може бути заявлена виключно після виконання рішення про призначення пенсії, а не в межах його виконання, бо до моменту виконання рішення суду про призначення пенсії відсутній предмет перерахунку.

Саме тому вимога про перерахунок пенсії заявлена окремим позовом після виконання судового рішення про призначення пенсії.

Той факт, що у позові в даній справі позивачка посилається на судове рішення у справі № 200/7321/20-а, вказаних висновків не спростовує, оскільки мотивація позову та оцінка обставин, на яких він ґрунтується, не тотожні його предмету.

У зв`язку з цим суд помилково вказав, що фактичною підставою для звернення до суду стала незгода позивача з бездіяльністю відповідача під час виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.10.2020 року у справі № 200/7321/20-а, що, на думку суду, також не заперечується позивачем.

Також вважає представник, що суд першої інстанції безпідставно послався на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 у справі № 440/1810/19, оскільки вони не релевантні до фактичних обставин справи, що переглядається.

Між цим, апелянт звертає увагу суду і на процесуальні порушення, що, на думку останнього, є підставою для скасування оскарженої ухвали.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував представник відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з таких підстав.

Оскаржена ухвала мотивована тим, що наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Як встановлено судом, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.10.2020 року у справі №200/7321/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволений.

Визнане протиправним та скасоване рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 77 від 12 травня 2020 року «Про відмову в призначенні пенсії за віком», та № 79 від 15 травня 2020 року «Про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах», Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зобов`язане повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, згідно із заявою ОСОБА_1 про призначення пенсії від 06 травня 2020 року, з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, зокрема, щодо застосування під час вирішення питання про призначення ОСОБА_1 пенсії, норм пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах.

У вказаному рішенні в мотивувальній частині судом встановлена протиправність дій щодо незарахування до страхового стажу позивача при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах періодів роботи з 03.08.2004 по 01.12.2004, 16.02.2005 по 10.05.2005, з 02.05.2005 по 16.06.2005, з 17.06.2005 по 11.09.2007, з 15.09.2007 по 20.03.2009.

Саме з цих підстав визнане протиправним та скасоване не лише рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 77 від 12 травня 2020 року «Про відмову в призначенні пенсії за віком» (мотивами якого слугувала недосягнення віку), а також № 79 від 15 травня 2020 року «Про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах» (мотивами якого слугувала незарахування до страхового стажу позивача вказаних вище періодів роботи).

При цьому в резолютивній частині суд першої інстанції зобов`язав відповідача урахувати висновків суду, викладені у мотивувальній частині рішення.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно ч. 2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З системного аналізу зазначених вище норм вбачається, що статтями 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Тобто, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 у справі № 440/1810/19.

З аналізу предмету позову у справі, що розглядається, вбачається, що фактичною підставою для звернення до суду з даними позовними вимогами стала незгода позивача з бездіяльністю відповідача під час виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.10.2020 у справі №200/7321/20-а, що також не заперечується позивачем.

Слід звернути увагу, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - визнання протиправною бездіяльності щодо незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах періодів роботи з 03.08.2004 по 01.12.2004, 16.02.2005 по 10.05.2005, з 02.05.2005 по 16.06.2005 року, з 17.06.2005 року по 11.09.2007 з 15.09.2007 по 20.03.2009 та зобов`язання провести перерахунок пенсії - є одним із способів виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.10.2020 у справі № 200/7321/20-а.

Тобто, в цьому випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм норми КАС України, направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Оскільки спір у цій справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що вже були предметом розгляду судів у інших провадженнях, проте, на стадії виконання таких судових рішень, місцевий суд дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15, від 03 квітня 2019 року по справі № 820/4261/18, від 21.12.2020 по справі № 440/1810/19.

Колегія суддів уважає за доцільне зазначити, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року в справі № 9901/433/18.

Також колегія суддів вважає, що є помилковими доводи апелянта, що суд першої інстанції безпідставно послався на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 у справі № 440/1810/19, як на такі, що не є релевантними до цієї справи.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Разом із тим, колегія суддів зазначає про наявність підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Так, відповідно до пункту 3 частини 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З матеріалів справи встановлено таке.

Ухвалою місцевого суду від 07 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/17276/21, призначено підготовче засідання на 22 грудня 2021 року на 10 год. 00 хв. в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду за адресою: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 1.

Ухвалою від 07 лютого 2022 року поновлено строк звернення до суду, продовжено судовий розгляд адміністративної справи № 200/17276/21, призначено підготовче засідання на 02.03.2022 року на 10 год. 00 хв. в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду за адресою: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 1.

Ухвалою від 21 грудня 2022 року продовжено судовий розгляд адміністративної справи № 200/17276/21.

Оскаржена ухвала постановлена місцевим судом 06 грудня 2023 року в письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження, в якій, зокрема, зазначено, що представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Разом із тим, матеріали справи не містять заяви позивача або його представника про розгляд справи без участі, натомість наявне клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с.54, 54зв).

Також матеріали справи не містять доказів повідомлення належним чином про дату, час і місце судового засідання сторін у справі.

Враховуючи наведене, а також те, що представник позивача обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення з ухваленням нової постанови, з підстав порушення судом норм процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Гуревича Максима Геннадійовича задовольнити частково.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року у справі № 200/17276/21 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності щодо незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах періодів роботи з 03.08.2004 по 01.12.2004, 16.02.2005 по 10.05.2005, з 02.05.2005 по 16.06.2005, з 17.06.2005 по 11.09.2007, з 15.09.2007 по 20.03.2009 та зобов`язання провести перерахунок пенсії закрити.

Повне судове рішення 08 лютого 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

І. В. Геращенко