Справа № 340/4583/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2024 року м. Дніпросправа № 340/4583/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 ( суддя першої інстанції Петренко О.С.) в адміністративній справі №340/4583/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить

1)визнати протиправною бездіяльність військової частини що полягає у невиплаті, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №159 від 07.06.2023:

- премії в розмірі 523 % від посадового окладу за період з 01.06. по 07.06.2023 року;

- надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65 % від посадового окладу з 01 червня по 07 червня 2023 ;

- додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. пропорційно днів у розрахунку на місяць в період з 01 червня по 07 червня 2023

- грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 та 2023 роки терміном 28 діб;

- матеріальної допомоги на оздоровлення у разі звільнення зі служби в розмірі 60 % місячного грошового забезпечення;

- матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік при звільненні останнього зі служби;

2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №159 від 07.06.2023 нарахувати та виплатити йому:

- премію в розмірі 523 % від посадового окладу за період з 01.06. по 07.06.2023 року;

- надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65 % від посадового окладу з 01 червня по 07 червня 2023 ;

- додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. пропорційно днів у розрахунку на місяць в період з 01 червня по 07 червня 2023

- грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 та 2023 роки терміном 28 діб;

- матеріальну допомогу на оздоровлення у разі звільнення зі служби в розмірі 60 % місячного грошового забезпечення;

- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік при звільненні останнього зі служби.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивача, відповідач порушив вимоги Кодексу законів про працю України, оскільки не виплатив йому при звільненні всіх належних йому сум. Таким чином, позивач вважає, що існують достатні правові підстави для стягнення з відповідача виплат передбачених наказом №159 від 07.06.2023 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 адміністративний позов задоволено.

Апелянт Військова частина НОМЕР_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 05.06.2023 №44-РС солдата ОСОБА_1 було звільнено з військової служби. Після здачі посади, майна та озброєння, 07.06.2023 солдат ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.06.2023 №159 виключений зі списків особового складу частини і направлений на військовий облік до Новоукраїнського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Кіровоградської області. Крім того у рапорті від 06.06.2023 року вх. №2471 Позивач зазначає: «... справи та посаду стрільця 2 взводу 1 стрілецької роти здав. Претензій до командування військової частини НОМЕР_1 не маю. Прошу виплатити грошове забезпечення при звільненні згідно наказу №260 від 07.06.2018р.» Враховуючи вищевикладене, посилання Позивача щодо невиконання командуванням військової частини пункту 242 Положення не відповідає дійсності, оскільки Позивач жодних зауважень щодо його незгоди з виключенням зі списків особового складу частини не заявляв. А сам розрахунок здійснено, про що свідчить витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.06.2023 року №159, який був долучений самим Позивачем. Жодних рапортів чи заяв Позивача до командування військової частини НОМЕР_1 з питання надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік не надходило. Крім цього, при поданні позову, Позивач не надав суду підтвердження того, що дійсно звертався із відповідними рапортами чи клопотаннями і такі не були задоволені частиною.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 25.02.2022 по 07.06.2023.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №159 від 07.06.2023 ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу №159 від 07.06.2023, при звільнені військова частина мала сплатити позивачу:

- премію в розмірі 523 % посадового окладу за період з 01.06.2023 по 07.06.2023;

- надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65 % від посадового окладу з 01 червня 2023 по 07 червня 2023;

- додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. пропорційно днів у розрахунку на 1 місяць в період з 01 червня 2023 по 07 червня 2023;

- грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 та 2023 терміном 28 діб

- одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі 60 % місячного грошового забезпечення

- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік (а.с.14,59).

На момент звернення до суду, відповідачем не проведено повного розрахунку з позивачем, що зумовило звернення останнього до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить із такого

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. До складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, передбачено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці від 01 липня 1949 року № 95 «Про захист заробітної плати», ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Статтею 12 Конвенції установлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту.

У спірних правовідносинах повинні застосовуватись не тільки норми спеціального законодавства, але й трудового.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

За ч. 1 статті 117 КЗпП України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розмір виплати грошового забезпечення.

Виходячи з обставин справи, колегія суддів вважає законним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо порушення права позивача на своєчасний розрахунок при звільненні та наявність у нього права на отримання належних йому сум.

У постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу, що закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 Кодексу законів про працю України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 в адміністративній справі №340/4583/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 25 січня 2024 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 31 січня 2024 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров