Справа № 200/6935/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року Справа№200/6935/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про скасування рішення від 24.10.2023 №79 та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про скасування рішення від 24.10.2023 №79 та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов вмотивовано тим, що позивач 23 травня 2023 року звернулась з заявою, в якій просила нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач зазначила, що рішенням від 24.10.2023 року №79 Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області відмовило їй у задоволенні такої заяви у зв`язку з тим, що період її роботи в м. Донецьк вчителем: з 08.04.2002 року по 16.09.2014 року (у сумі 12 років та 5 місяців), а загальний стаж за вислугу років позивача складає 23 роки 2 місяці. Позивач з таким рішенням відповідача категорично не згодна, вважає його неправомірним.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлений строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву, копію пенсійної справи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , розрахунок страхового стажу (форма РС-право); довідку ППВП ПФУ форми ОК-5.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявний кабінет електронного суду у представника позивача адвоката Кардаш В.А. та відповідача, що вбачається з відповідної відмітки «наявність кабінету ЕС» та «доставлено» де в графі «дата встановлення статусу» зазначено 05.12.2023 року.

Відповідно до ч.5 ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до п.37 підрозділу 2 розділу III Положення «Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи» підсистема «Електронний суд» забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

Відповідно до п.17 підрозділу 1 розділу III Положення «Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи» особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зареєстроване в Електронному кабінеті Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Як вже вище зазначалось, ухвалою суду від 04.12.2023 відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву, копію пенсійної справи позивача, розрахунок страхового стажу (форма РС-право), довідку ППВП ПФУ форми ОК-5 - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду від 04.12.2023 отримана відповідачем 05.12.2023, що підтверджується відповідною відміткою в графі «доставлено».

Таким чином, граничним строком на подання відповідачем відзиву на позовну заяву є 20.12.2023 (включно).

Станом на 20.12.2023 так і станом на день розгляду справи, відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, відповідач правом на подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та надання доказів по справі не скористався, з клопотанням про продовження строків на надання відзиву до суду не звертався.

Пояснень, заперечень, заяв та/або клопотань від відповідача станом на дату винесення рішення по справі, до суду не надходило.

Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є громадянкою України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта серії НОМЕР_2 виданим Кіровським РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області від 22.03.2011 року. Відповідно до довідки від 02.05.2023 №3007- позивач є внутрішньо переміщеною особою.

Як встановлено судом, позивачу призначена пенсія з 16 травня 2023 року.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (), в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи, позивач 23 жовтня 2023 року звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок зміну надбавки пенсії, для отримання виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області було прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії №79 від 24.10.2023, в якому було зазначено наступне, відмова в перерахунку зміни надбавки, у зв`язку з наданими додатковими документами для отримання виплати грошової допомоги, згідно з пунктом 7-1 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» гр. ОСОБА_1 . Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дата призначення пенсії 16.05.2023 р. Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії 23.10.2023 р. Вік заявниці 60 років. Працює. 23.10.2023 року заявниця звернулася із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України про перерахунок - зміна надбавки пенсії, для отримання виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. Особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж, для жінок 30 років, на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Враховуючи вищезазначене, за період до 01.01.2004р. для обчислення страхового стажу, який дає право на виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заявницею надаються документи, зокрема, про періоди перебування у відпустках без збереження заробітної плати до 01.01.2004р. За період з 01.01.2004 обчислення страхового стажу, який дає право на виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», здійснюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. При обчисленні страхового стажу, який дає право на виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», необхідно керуватись листом Міністерства соціальної політики України від 14.05.2014р. №613/039/97-14, надісланим на адреси головних управлінь, листом пенсійного фонду України від 22.05.2014 № 13565/02-20, згідно з яким до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, зараховується час перебування у відпустках без збереження заробітної плати тривалістю не більше 1 місяця в рік. На підставі наданих до заяви на перерахунок пенсії документів, до страхового стажу, що дає право на виплату грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій, можливо зарахувати періоди роботи з 28.09.1987 р. по 29.03.2002 р. та з 17.09.2014 р. по 16.05.2023 р. Згідно наданих довідок, страховий стаж становить 23 роки 2 місяці 2 дні, за інші періоди роботи уточнюючих довідок надано не було. Враховуючи зазначене, відмовити гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у проведенні перерахунку- зміна надбавки пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами для отримання виплати грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку відсутністю такого права.

Оцінивши матеріали справи та наявні докази на власний розсуд, суд дійшов до висновку, що в зазначеній справі спірні питання між позивачем та відповідачем виникли на підставі не врахування позивачу при підрахунку її страхового стажу, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення згідно з п.7.1 розділу ХV «Прикінцеві положення» ЗУ №1058-ІV, періоду роботи позивача з 08.04.2002 по 16.09.2014 роки, внаслідок відсутності уточнюючої довідки за вищезазначений період роботи передбаченої листом Міністерства соціальної політики України від 14.05.2014р. №613/039/97-14, згідно з яким до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, зараховується час перебування у відпустках без збереження заробітної плати тривалістю не більше 1 місяця в рік.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»№ 1058-IV від 09 липня 2003року(далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону№ 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону№ 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ (далі Закон №1788), пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до абзацу 8 статті 52 Закону №1788, право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788, окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років. Право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.

За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»- «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 (далі - Порядок).

Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-ІV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За приписами пункту 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058-ІV, станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

З аналізу наведених норм права можливо зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV будь-якого іншого виду пенсії.

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій висловив Верховний Суд у справі №234/13835/17 від 13 березня 2018 року в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція також викладена Верховним Судом у постановах від 02 березня 2020 року по справі №175/4086/16-а, від 28 квітня 2020 року по справі №678/941/17, від 12 березня 2019 року по справі №127/9277/17 та іншим.

Згідно положень статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, законодавець встановив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише у випадку відсутності останньої або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих, зокрема, за місцем роботи.

Судом було досліджено записи у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 , дата заповнення 05.09.1985 та встановлено наявність у спірний (не врахований відповідачем для нарахування грошової допомоги) період роботи у неї наступних записів:

- Спеціалізована економіко-гуманітарна школа: з 08.04.2002 по 31.08.2003, прийнята вчителем математики на контрактній основі, номер запису 6 в трудовій книжці;

- з 01.09.2003 по 13.08.2008, продовжена робота по контракту на посаді вчителя математики до 31.08.2008, номера записів 7, 9 в трудовій книжці;

- 01.04.2008 перейменування закладу освіти, номер запису 8 в трудовій книжці;

- Донецький ліцей №6: з 14.08.2008 по 16.09.2014 призначена на посаду вчителя математики за переводом із ТОВ «НПЦ «Ікар» ЛТД навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад загальноосвітня спеціалізована економіко-гуманітарна школа», номер запису 10 в трудовій книжці;

- 18.07.2013 реорганізація закладу освіти, номер запису 11 в трудовій книжці;

- 16.09.2014 звільнена з посади вчителя математики за власним бажанням, номер запису 12 в трудовій книжці.

Окремо слід зазначити, що відповідно до наявної в матеріалах справи довідки форми ОК-5 індивідуальні відомості про застраховану особу сформовану по позивачу, судом встановлено, що у спірний період з 08.04.2002 по 16.09.2014 відповідно до відомостей по спеціальному стажу у позивача зазначений код підстави для обліку спецстажу ЗП3055Е1.

Відповідно до Додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного соціального внеску органам Пенсійного фонду України. Довідник кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства код ЗП3055Е1 в графі назва зазначено, працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Отже вищенаведене підтверджує зайнятість позивача у спірний період на посаді передбаченої відповідним переліком та віднесеної до категорії працівники освіти.

Суд зазначає, що позивачу з 16.05.2023 призначена пенсія за віком. Обставини на які посилається позивач у позовній заяві, що також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами підтверджують той факт, що станом на день досягнення пенсійного віку позивач працювала у закладах та установах державної та/або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а її стаж роботи на таких посадах на момент досягнення пенсійного віку становив понад 30 років.

Крім того, позивачу до моменту призначення пенсії за віком, пенсія з інших підстав не призначалась, одноразова грошова допомога не виплачувалась.

З огляду на зазначене, суд вважає, що у спірних відносинах дотримано всіх умов, визначених пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, для виплати позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Суд зауважує, що відповідач у своєму спірному рішенні від 24.10.2023 зазначив: «…за період до 01.01.2004р. для обчислення страхового стажу, який дає право на виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заявницею надаються документи, зокрема, про періоди перебування у відпустках без збереження заробітної плати до 01.01.2004р. За період з 01.01.2004 обчислення страхового стажу, який дає право на виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», здійснюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку».

Суд акцентує свою увагу, що відповідач сам собі суперечить, оскільки зазначає, що тільки за період до 01.01.2004 необхідно надати документи про період перебування у відпустках без збереження заробітної плати до 01.01.2004, при цьому вже за період після 01.01.2004, відповідач цього не зазначає, та й не враховує період з 2002 по 2014 роки.

Окремо суд зауважує, що відповідно до приписів п.7-1 розділу ХV Закону України №1058, встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, та в цих приписах не наведено, що особи повинні надавати уточнюючі довідки щодо перебування цих осіб у відпустках без збереження заробітної плати.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 якою затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, також не зазначено, що необхідно надавати документи, зокрема, про періоди перебування у відпустках без збереження заробітної плати.

Посилання відповідача у спірному рішенні від 24.10.2023 на лист Мінсоцполітики від 14.05.2014р.№ 613/039/97-14, суд не приймає до уваги, оскільки цей лист не є нормативно-правовим актом, що регулює відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні та суперечить положенням Закону № 1058-IVта Порядку №1191.

Таким чином підсумовуючи вищенаведене, наявні докази в матеріалах справи у сукупності, а також відсутність з боку відповідача відзиву на позовну заяву, або ж заперечень щодо позовної заяви, суд дійшов до висновку, що оскільки у позивача в наявності всі вимоги, що зазначені у пункті 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, відповідно до якого грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, а саме: наявність у позивача необхідного спеціального страхового стажу (більше 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах; вихід позивача на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності; неотримання позивачем до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії, підстави щодо відмови відповідачем позивачу у призначенні та виплати вищезазначеної суми одноразової грошової допомоги, не зазначені у Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 та пункті 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином суд дійшов висновку визнати протиправним та як наслідок скасувати рішення відповідача від 24.10.2023.

Водночас, надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином з метою ефективного захисту суд дійшов висновку, що слід визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 24.10.2023 №79 щодо відмови провести нарахування та виплату позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та як наслідок зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти її місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд доходить висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 30.11.2023, позивач за подання адміністративного позову сплатив 1073,60 грн. судового збору.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе повернути позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (адреса: 21100, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд.7, ) про скасування рішення від 24.10.2023 №79 та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області () від 24.10.2023 №79 щодо відмови провести нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області () провести нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти її місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (адреса: 21100, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд.7, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 08 лютого 2024 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець