Справа № 160/995/23
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2024-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/995/23
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 в адміністративній справі №160/995/23 (суддя Конєва С.О.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Державної установи Центр пробації Міністерства юстиції України, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення своєчасної виплати позивачеві в день його звільнення 27.01.2020р., грошової компенсації за не отримані предмети речового майна;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення своєчасної виплати позивачеві у день його звільнення 27.01.2020р., недоплаченої частини грошового забезпечення у виді доплати за вислугу років за 2019 рік в сумі 653,28 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення своєчасної виплати позивачеві у день його звільнення 27.01.2020р. недоплаченої частини матеріальної допомоги на оздоровлення за 2018 рік в сумі 4183,5 грн. у виді премії та доплати за вислугу років;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо взагалі не виплати позивачеві частини недоплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення за 2018 рік у виді премії у розмірі 2185 грн.;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві середньоденне грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.01.2020 року по 24.02.2021 року в сумі 157 761,54 грн. згідно статті 117 КЗпП України в редакції, яка діяла на день фактичної виплати 24.02.2021р.;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачеві недоплачену частину матеріальної допомоги на оздоровлення за 2018 рік у виді премії у розмірі 2185 грн., провівши розрахунок з урахуванням її індексації в період з вересня 2018р. по день коли вона буде виплачена.

Ухвалою суду від 14.04.2023р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи Центр пробації Міністерства юстиції України в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення своєчасної виплати грошової компенсації за не отримані предмети речового майна, частини недоплаченої доплати за вислугу років за 2019 рік та частини недоплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення за 2018, (до якої не була включена доплата за вислугу років) у день звільнення позивача, а також і відшкодування середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні щодо невиплати зазначених вище сум за період з 27.01.2020р. по 24.02.2021р. в сумі 157 761,54 грн. згідно ст.117КЗпП України - залишений без розгляду на підставі ч.5 ст.122, ч.4 ст.123, п.8 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано бездіяльність Державної установи Центр пробації Міністерства юстиції України щодо не виплати ОСОБА_1 недоплаченої частини допомоги для оздоровлення за 2018 рік, до якої не була включена премія (виплачена за липень 2018р. у сумі 2185 грн.) у середньому розмірі за повні календарні місяці служби за місцем проходження служби згідно до вимог п.22 розділу І Порядку №925/5, протиправною.

Зобов`язано Державну установу Центр пробації Міністерства юстиції України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплаченої частини допомоги для оздоровлення за 2018 рік, до якої включити премію (виплачену за липень 2018р. у сумі 2185 грн.), у середньому розмірі за повні календарні місяці служби за місцем проходження служби з дотриманням вимог п.22 розділу І Порядку №925/5.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно з наказом №61/к від 26.06.2018р. позивача було призначено на посаду в установі відповідача з 01.07.2018р. Відповідно до наказу від 31.08.2018р. №26/в позивачеві було надано частину чергової відпустки за 2018 рік з 03.09.2018р. по 28.09.2018р. та виплачена допомога для оздоровлення, до якої було включено посадовий оклад (4370,00 грн.) та оклад за спеціальним званням (1340,00 грн.), на які мав право позивач на момент розрахунку допомоги для оздоровлення, проте, оскільки у липні 2018р. премія позивачеві не встановлювалась та не виплачувалась, тому не була включена до розрахунку допомоги для оздоровлення. Окрім того, у наведеній частині позовних вимог про порушення своїх прав довідався ще у 2018р., однак з позовом у наведеній частині позовних вимог звернувся через майже 2 роки після звільнення, тобто, з порушенням шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом, встановлений п.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, тому поновлення цього строку є безпідставним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 01.07.2018р. проходив службу у Державній установі Центр пробації, має спеціальне звання майора внутрішньої служби, займав посаду старшого інспектора Криворізького районного сектору філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області та був звільнений з даної посади за власним бажанням (п.п.7 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію 27.01.2020р., що підтверджується копією паспорту позивача, копією наведених витягів з наказів про призначення на посаду №61/к від 26.06.2018р., про звільнення з посади №11/к від 24.01.2020р.

У період проходження позивачем служби на підставі рапорту позивача згідно до наказу від 31.08.2018р. за №26/в Про надання відпусток позивачеві було надано частину чергової відпустки за 2018 рік, тривалістю 26 календарних днів, з 03 вересня 2018р. по 28 вересня 2018р. з виплатою допомоги для оздоровлення, що підтверджується змістом копії наведеного витягу з наказу, наявного у справі .

На підставі наведеного вище наказу позивачеві була виплачена допомога для оздоровлення у розмірі 5710 грн., яку він отримав 10.09.2018р., про що позивач сам зазначає у позові, а також і підтверджується змістом копії розрахункового листка за вересень 2018р.

Вважаючи, що вказана допомога для оздоровлення за 2018 рік позивачеві була виплачена не у повному обсязі, а саме: до складових вказаної допомоги не було включено премію, яку позивач отримав у серпні 2018р. (за липень 2018р.), у сумі 2185 грн., він неодноразово упродовж 2021 року звертався до відповідача з відповідними заявами у відповідь на які відповідач повідомив позивача, що на день підписання наказу про виплату допомоги для оздоровлення за 2018р. (31.08.2018р. №26/в) позивач мав право на такі види грошового забезпечення, які і були враховані при розрахунку вказаної допомоги для оздоровлення, а саме: посадовий оклад 4370,00 грн., оклад за спеціальним званням 1340,00 грн., у липні 2018р. позивачеві премія не встановлювалась та не виплачувалася, тому для її врахування при розрахунку допомоги для оздоровлення за 2018 рік на момент прийняття наказу про виплату цієї допомоги - 31.08.2018р. підстав не було, що підтверджується численними копіями відповідей відповідача, наявних у справі .

Приписами частини 5 статті 23 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України визначено, що умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Так, умови та розміри грошового забезпечення встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. за №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, дія якого поширюється і на осіб рядового та начальницького складу, які проходять службу у Державній кримінально-виконавчій службі України (далі Постанова КМУ №704), а механізм виплати такого грошового забезпечення та компенсаційних виплат таким особам визначено відповідним Порядком, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018р. №925/5 (далі Порядок №925/5).

У відповідності до п.3 ч.5 Постанови КМУ №704 передбачено, що керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, зокрема, допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно до пункту 3 розділу І Порядку №925/5 встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань).

За приписами пунктів 1,2,3 глави 14 розділу ІІ Порядку №925/5 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) було визначено, що особам рядового і начальницького складу один раз на рік надається допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення; виплата такої допомоги здійснюється на підставі наказу органу або установи.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір допомоги для оздоровлення, включаються посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, на які має право особа рядового чи начальницького складу на день підписання наказу про надання цієї допомоги та премія, розрахована відповідно до пункту 22 розділу І цього Порядку.

Згідно до вимог пункту 22 розділу І наведеного Порядку №925/5 передбачено, що для розрахунку одноразових додаткових видів грошового забезпечення та компенсаційних виплат (зокрема, допомоги для оздоровлення) до місячного грошового забезпечення включається премія (встановлена відповідно до глави 13 розділу ІІ цього Порядку) в середньому розмірі за повні дванадцять місяців служби підряд за місцем проходження служби, а за менший період служби в середньому розмірі за повні календарні місяці служби за місцем проходження служби.

Аналіз наведених норм свідчить про те, особи рядового чи начальницького складу кримінально-виконавчої служби мають право раз на рік на отримання допомоги для оздоровлення для розрахунку якої до місячного грошового забезпечення включається, на день підписання наказу про надання такої допомоги, у тому числі і премія, зокрема, у середньому розмірі за повні календарні місяці служби за місцем проходження служби.

П.3 глави 13 розділу ІІ Порядку №925/5 встановлено, що премія виплачується разом із виплатою грошового забезпечення в поточному місяці за результатами оперативно-службової діяльності за минулий місяць.

Таким чином, премія за липень 2018р. працівникам кримінально-виконавчої служби виплачується із виплатою грошового забезпечення у серпні 2018р.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач був призначений на посаду старшого інспектора сектору по філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області по Криворізькому районному сектору 01.07.2018р., що підтверджується змістом копії витягу з наказу №61/к від 26.06.2018р.

Згідно до наказу від 31.08.2018р. за №26/в Про надання відпусток позивачеві на підставі його рапорту була надана частина чергової відпустки за 2018 рік, тривалістю 26 календарних днів, з 03 вересня 2018 року по 28 вересня 2018 року з виплатою допомоги для оздоровлення.

09 серпня 2018р. позивач отримав грошове забезпечення, з урахуванням вимог п.3 глави 13 розділу ІІ Порядку №925/5 за минулий місяць, тобто, за липень 2018р., яке складається, а саме: з посадового окладу 4370,00 грн., окладу за званням 1340,00 грн. та премія 2185 грн. за період 01.07.2018р.-31.07.2018р., що підтверджується відомостями, наведеними у копії розрахункового листка позивача за серпень 2018р. .

Також факт виплати позивачеві відповідачем премії за липень 2018р. у сумі 2185 грн. у серпні 2018р. підтверджується і змістом копії довідки про щомісячні види грошового забезпечення позивача за період з липня 2018р. по січень 2020р. за №8/2-608 від 19.05.2020р.

Відповідачем жодних доказів, які б свідчили про включення премії позивача за липень 2018р.не надано.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України -залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров

суддя Н.А. Олефіренко