Справа № 160/17968/22
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 лютого 2024 року Справа №160/17968/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» про визнання протиправною бездіяльності, стягнення грошового забезпечення за період проходження військової служби, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2023 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду позов по даній справі задоволено частково та ухвалено, зокрема, стягнути з Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№ 89)» на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за період проходження військової служби, а саме: з 01.09.2021 року по 18.07.2022 року у сумі 76153,22 грн. (сімдесят шість тисяч сто п`ятдесят три гривні двадцять дві копійки).

18.05.2023 року постановою Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у справі № 160/17968/22 - без змін.

27.06.2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи.

11.07.2023 року з виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду по даній справі в частині про стягнення 76153,22 грн., постановами державного виконавця відкрито виконавче провадження № 72216722 та накладено арешт на грошові кошти боржника у межах суми звернення стягнення.

22.01.2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по даній справі в порядку ст.382 КАС України частині стягнення з Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№ 89)» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) за період проходження військової служби, а саме: з 01.09.2021 року по 18.07.2022 року у сумі 76153,22 грн. (сімдесят шість тисяч сто п`ятдесят три гривні двадцять дві копійки). При цьому, позивач зазначив, що вказана сума йому частково сплачена 21.08.2023 року у розмірі 6743,74 грн.

23.01.2024 року з виконання виконавчого листа, виданого по даній справі, постановою державного виконавця накладено арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення.

23.01.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду призначено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по даній справі до розгляду в порядку письмового провадження з 02.02.2024 року.

31.01.2024 року від Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№ 89)» надійшли пояснення на заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по даній справі, в яких просить відмовити у задоволенні такої заяви, вказавши, що рішення суду у відповідній частині виконано частково, що сплати решти заборгованості зазначив, що обґрунтовуючи відсутністю відповідного фінансування, при цьому, відповідач вказав, що звернувся до Південно-Східного міжрегіонального управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, з проханням надання установі додаткового фінансування по КПК 3601020 КЕКВ 2800 «інші поточні видатки» для погашення заборгованості, яке, станом на дату подачі даних пояснень, не надходило.

Розглянувши заяву про встановлення судового контролю, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, за частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до приписів статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання.

У Рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Приписи статті 382 КАС України не передбачають умови, при настанні яких має бути застосована вказана процесуальна форма судового контролю. А отже, суд має оцінювати та враховувати обставин у кожній конкретній справі окремо.

Судом враховано, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд звертає увагу, що доказів вчинення відповідачем дій спрямованих на виділення коштів для виплати за відповідним рішенням суду та/або жодних інших додаткових доказів щодо вжиття відповідачем конкретних заходів з метою виконання рішення суду у даній справі та/або щодо фактичної відсутності коштів для здійснення відповідних виплат за рішенням суду тощо відповідачем не надано.

Враховуючи, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду набрало законної сили, однак на дату розгляду заяви про встановлення судового контролю, у відповідній частині не виконане, суд вважає, що наявні достатні правові підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про його виконання.

При цьому суд враховує, що оскільки положення ч. 1 ст. 382 КАС України надають суду право власного розсуду щодо визначення тривалості встановленого строку для подання звіту, суд вважає, що необхідним і достатнім буде встановлення відповідачу строку для подання звіту протягом 30 днів з дня отримання даної ухвали.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 382 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» про визнання протиправною бездіяльності, стягнення грошового забезпечення за період проходження військової служби, стягнення моральної шкоди задовольнити.

Зобов`язати Державну установу «Дніпровська виправна колонія (№89)» протягом 30 днів з дня отримання даної ухвали подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду по даній справі в частині стягнення з Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№ 89)» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) за період проходження військової служби, а саме: з 01.09.2021 року по 18.07.2022 року у сумі 76153,22 грн. (сімдесят шість тисяч сто п`ятдесят три гривні двадцять дві копійки).

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.

Суддя М.В. Дєєв