Справа № 260/4337/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 260/4337/23 пров. № А/857/19781/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року в справі №260/4337/23 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Маєцька Н.Д.,

час ухвалення рішення 21.09.2023 року,

місце ухвалення рішення м.Ужгород,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №360041 від 24.03.2023 року щодо ФОП ОСОБА_1 , винесену Відділом державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 26 березня 2023 року начальником Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті - Копитчаком О.О. була складена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 360041 про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме порушення ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» ФОП ОСОБА_1 . Апелянт не погоджується з оскаржуваною постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу оскільки, позивач не був належним чином повідомлений про розгляд справи й не міг бути присутнім при розгляді акту № 336990 на підставі якого згодом була винесена оскаржувана постанова. Постанова про накладення штрафу не містить інформації про вид правопорушення, а лише зазначення ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» без зазначення суті правопорушення, не містить посилання на частину, пункт або абзац статті. При складанні акту № 336990 не було враховано положення п.3.3. Інструкції №385, що саме водій транспортного засобу, обладнаного тахографом своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання. Тобто, даний обов`язок покладено не на підприємство або ж фізичну особу - підприємця, а саме на водія.

Звертає увагу скаржник, що відповідач протиправно притягнув ОСОБА_1 до відповідальності згідно оскаржуваної постанови на підставі абзацу 6 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), оскільки відповідальність за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку водіїв (відсутність роздруківки з цифрового тахографа) прямо передбачена абзацом 11 частини 1 статті 60 Закону "Про автомобільний транспорт" (штраф у розмірі сорок неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Відповідачі своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористалися, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 20.02.2023 року на а/д М-06, Київ-Чоп, 267 км. +100 м. об 11 год. 30 хв. інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області був зупинений транспортний засіб IVECO, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу транспортний засіб належить ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Водієм здійснювались міжнародні перевезення вантажів, про що свідчить копія CMR 1226326.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 20 лютого 2023 року № 336990 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Перевіркою встановлено порушення ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт».

У тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», виконання міжнародних перевезень вантажів без документів визначених ст. 53 цього Закону, а саме відсутні роздруківки з цифрового тахографа на паперовому носії з інформацією про режим праці та відпочинку водія ОСОБА_2 за 20.02.2023 р., відсутня картка водія ОСОБА_2 в цифровому тахографі 20.02.2023 р.

В графі акту «Пояснення водія про причини порушень» водій ОСОБА_2 зазначив «з порушенням згідний» та скріпив особистим підписом.

Відділ державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.03.2023 року за № 360041, якою постановив стягнути з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф на суму 34000,00 грн. за порушення вимог ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вважаючи протиправними такі дії відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до підпункту 15, 27 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, передбачена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

Згідно з статті 5 Закону №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України (ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

При здійсненні міжнародних перевезень вантажів, водій, перевізник мають дотримуватись статті 53 Закон №2344-ІІІ яка встановлює вимоги по організації міжнародних перевезень пасажирів і вантажів.

У вказаній статті зазначено, що при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати:

- дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення;

- дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

- сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;

- документи на вантаж.

Також цією статтею передбачено, що у транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи.

Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Таким чином, положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія пред`явлення для перевірки відповідних документів та додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт при здійсненні міжнародних перевезень (зокрема встановлено обов`язок водіїв роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв).

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судовим розглядом встановлено, що долучені до матеріалів справи документи не свідчать про пред`явлення роздруківки на паперовому носії з інформацією про роботу та відпочинок водія за 20.02.2023 року на момент складання акта про проведення перевірки, а також дотримання усіх вимог.

Таким чином, всупереч зазначених вище норм, позивач - ФОП ОСОБА_1 , який є перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», не забезпечив водія індивідуальною карткою до цифрового тахографу до транспортного засобу.

З наданої роздруківки з цифрового тахографу від 20.02.2023 встановлено, що водій ОСОБА_2 не користувався індивідуальною карткою водія. В цифровому тахографі містилася інформація про картку водія ОСОБА_3 .

Крім цього, виявлене правопорушення є похідним від обов`язку перевізника надати (забезпечити) водія усім необхідними документами для здійснення перевезення вантажів.

Цей обов`язок встановлений п. 3.5 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385.

При цьому, суд звертає увагу, що в графі акту про проведення перевірки «Пояснення водія про причини порушень» водій ОСОБА_2 заначив: «з порушенням згідний» та проставив свій підпис, що засвідчує присутність особи при складанні акту перевірки.

Таким чином, порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт знайшло своє підтвердження в акті перевірки від 20.02.2023 року № 336990.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку роздруківки з цифрового тахографа за 20.02.2023 р., застосовуються адміністративно-господарські штрафи, тому відповідачем правомірно застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 34000,00 грн. на підставі абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Щодо доводів апелянта про відсутність інформації про вид правопорушення в постанові № 360041 від 24.03.2023 р. та без зазначення суті порушення, то на заперечення таких доводів суд зазначає, що така постанова складена відповідно до додатку № 5 до Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 р., та містить перелік необхідної інформації для ідентифікації автомобільного перевізника, відповідні реквізити, коротко викладене порушення, санкція порушеної статті та норми закону, а також реквізити рахунку для сплати штрафу, підпис посадової особи яка її винесла та печатку.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що всі вимоги щодо оформлення постанови дотримані та узгоджуються із вимогами щодо її змісту.

Згідно до п. 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Таке повідомлення з реєстраційною відміткою № 15523/25/24-23 від 13.03.2023 р. було направлено позивачу на його адресу поштовим рекомендованим повідомленням з трек номером 268 від 14.03.2023 р. та було отримано 17.03.2023 р., що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, позивача було завчасно повідомлено про призначення розгляду справи на 24.03.2023 р. Заяв, звернень про неможливість прибуття для участі у розгляді справи позивачем не подавалось, отже, керівник Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області керуючись п. 27 Порядку № 1567 про розгляд справи у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника без її участі виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 360041 від 24.03.2023 р. за наявними матеріалами справи.

З огляду на встановлені обставини, суд попередньої інстанції дійшов правильного висновку, що вищенаведеними доказами підтверджується факт вчинення позивачем порушення вимог статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», у зв`язку з чим постанова Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області № 360041 від 24.03.2023 р. про застосування адміністративно - господарського штрафу, є правомірною та не підлягає скасуванню.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про хибну кваліфікацію вчиненого правопорушення колегія суддів зазначає наступне.

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт установлена приписами ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Зокрема, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:

виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз.6 ч.1);

управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз.11 ч.1).

Зазначеними нормами передбачена кваліфікацію різних за своїм складом порушень:

відсутність документів, передбачених ст.53 вказаного Закону, та

порушення вимог використання тахографа, які полягають у виконанні міжнародного автомобільного перевезення без контрольного пристрою (тахографу) або з вимкненим тахографом; відсутності щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку водія.

Оскільки щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія не можна ототожнювати з роздруківками на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія, тому норми абз.11 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» на розглядуваний випадок не поширюються.

У свою чергу, правильною кваліфікацією відсутності роздруківки на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія є саме приписи абз.6 ч.1 ст.60 вказаного Закону.

Підтвердженням такого висновку слугує та обставина, що роздруківка на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водіїв є документом, передбаченим ст.53 Закону України «Про автомобільний транспорт», необхідним для виконання міжнародних перевезень для усіх перевізників (резидентів та нерезидентів) та видів перевезень (пасажирських, вантажних), які використовують у своїх транспортних засобах цифровий тахограф. Тобто, вказаний документ, відсутність якого встановлено у позивача, є загальнообов`язковим при виконанні міжнародних перевезень транспортними засобами, обладнаним цифровим тахографом; інші документи, наведені в ч.ч.3-6 ст.53 Закону України «Про автомобільний транспорт», є спеціальними для кожного з видів перевезень (вантажних/пасажирських) та особи перевізника (резидент/нерезидент).

Таким чином, відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення абз.6 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», через що є відсутніми правові підстави для скасування спірної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року в справі №260/4337/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 07 лютого 2024 року.