Справа № 240/22712/23
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/22712/23 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва Вікторія Анатоліївна Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

07 лютого 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сапальової Т.В. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо не проведення перерахунку його пенсії у розмірі 58% відповідних сум грошового забезпечення з 22.06.2023; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату його пенсії у розмірі 58% від грошового забезпечення щомісячно, починаючи з 22.06.2023, без обмеження її максимальним розміром, із врахуванням раніше виплачених сум.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року позовні вимоги задоволено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2023 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є пенсіонером, з 01.01.2007 отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", призначену 11.04.2000. Розмір пенсій позивача при її призначенні склав 58% розміру грошового забезпечення, що підтверджується розрахунком та листом відповідача від 26.07.2023.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2 категорії.

При здійсненні перерахунку пенсії позивача відповідач самостійно зменшив розмір пенсії з 58% до 50% від грошового забезпечення.

Як видно зі змісту листа відповідача від 26.07.2023, з дня прийняття на облік по 31.12.2007 пенсія позивача була обчислена відповідно до п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" як особі, яка має вислугу 21 рік: за вислугу 20 років -

50 % та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 % відповідних сум грошового забезпечення, в розмірі 58 % грошового забезпечення, з урахуванням пункту "в" статті 13 Закону, якою було передбачено, що особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і належать до 1 категорії, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 %, а віднесеним до категорії 2, 3, - на 5 % відповідних сум грошового забезпечення. 29.04.2006 внесено зміни до ст.13 Закону, якими скасована попередня дія пункту "в" статті 13 Закону. Відповідно до постанови КМУ

№ 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" позивачеві з 01.01.2008 був здійснений перерахунок пенсії зі зміною грошового забезпечення в розмірі 53% грошового забезпечення в редакції статті 13, яка діяла на день здійснення перерахунку та чинна нині. Підстави для обчислення пенсії в розмірі 58 % грошового забезпечення, які були встановлені до 01.01.2008, відсутні.

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/1471/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.01.2023 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум. Пенсія, в обчисленому на виконання судового рішення розмірі 22077,77 грн, зараховується на рахунок позивача, починаючи з 01.07.2023.

Розрахунковий розмір пенсії позивача, в обчисленому на виконання судового рішення розмірі, з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" становить 23577,77 грн. Розмір пенсії позивача з 01.01.2023 по теперішній час становить 22077,77 грн.

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо зменшення відсотка грошового забезпечення для перерахунку пенсії протиправними, звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Мотивувальна частина.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 13 цього Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції від 21.11.1996, що діяла на момент призначення пенсії), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

При перерахунку розміру пенсії позивача з 01.01.2008 відповідач протиправно застосував норми Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які набрали чинності 01.01.2016, зокрема п. "в" статті 13 даного Закону, де зазначено, що розмір пенсії повинен бути не більше 50% відповідних сум грошового забезпечення.

На момент настання права на пенсійне забезпечення позивача (та реалізації вказаного права) ця норма Закону ще не діяла й згідно з положеннями ст.58 Конституції України зворотної дії в часі не має.

Згідно з ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до приписів ч.3 ст.51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

За наведених обставин правильним є висновок суду першої інстанції, що дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 58% (саме такий розмір пенсії позивач отримував до здійснення перерахунку 01.01.2008) до 50% грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2008, не відповідають вимогам закону, отже є протиправними, а право позивача на отримання пенсії, виходячи з грошового забезпечення 58%, підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплатити позивачеві з 22.06.2023 пенсію за вислугу років у розмірі 58% грошового забезпечення.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що питання обмеження пенсії позивача максимальним розміром вже було предметом судового розгляду у справі № 240/1471/23.

За наслідками розгляду вищевказаної справи, суд у своєму рішенні дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 , перерахованої з 01.01.2023, максимальним розміром. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум, з 01.01.2023.

На виконання цього судового рішення пенсійний орган здійснив перерахунок пенсії позивача без застосування обмеження її максимальним розміром та визначив, що розмір пенсії позивача після такого перерахунку становить 22077,77 грн.

Водночас відповідач, з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", визначив розмір пенсії позивача в сумі 23577,77 грн.

При цьому, попри підвищення з 01.03.2022 та з 01.03.2023 розміру пенсії позивача після проведення індексації, відповідач здійснював виплату пенсії позивачеві у розмірі 22077,77 грн, тобто у тому самому розмірі, який був визначений пенсійним органом у зв`язку з проведенням перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду у справі № 240/1471/23.

Розмір пенсії позивача з 01.01.2023 по теперішній час становить 22077,77 грн.

Закон не уповноважує територіальний орган Пенсійного фонду на власний розсуд визначати підстави, умови та максимальний розмір для обмеження пенсійних виплат, а тому дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області є протиправними.

Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що відповідач помилково застосував обмеження граничного розміру пенсії позивача з 01 березня 2023 року у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, при виплаті щомісячного пенсійного забезпечення.

Посилання скаржника на те, що з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 12 жовтня 2022 року у справі № 3/102/21 на позивача поширюються приписи статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI, є необґрунтованими та не можуть братись судом до уваги, оскільки вищевказане рішення Конституційного Суду України не є релевантним до спірних правовідносин натомість як встановлено вище, в межах цієї справи норми статті 2 Закону № 3668-VI не застосовуються.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що виходячи з принципу «належного врядування», пенсіонер, який отримує пенсію, виходить з презумпції, що її розмір визначено відповідно до закону, а у випадку виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій, уповноважені органи вчинять всі необхідні та обов`язкові дії для здійснення такого перерахунку. Пенсіонер не має розумних причин сумніватися у добросовісності та неупередженості уповноважених органів.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою, і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно з позицією Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), що сформована зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58), принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сапальова Т.В. Сушко О.О.