Справа № 523/18383/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 523/18383/23

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

30.11.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Малиновський О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, начальника Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси Самойлова Дмитра Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, просив:

скасувати постанову військового комісара Суворовського районного територіального центру комплектування м. Одеси, полковника ОСОБА_2 , по справі про адміністративне правопорушення від 13.10.2023 року №425;

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначено, що 03.10.2023 року посадовою особою Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси у відношенні позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210 КУпАП у зв`язку із порушенням, за висновком відповідача, правил військового обліку в особливий період. На підставі вказаного протоколу начальником Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси винесено постанову від 13.10.2023 року №425, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у розмірі 850 грн.

Оспорюючи правомірність та обґрунтованість постанови районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, позивач зазначає, що відповідачем не встановлено об`єктивну сторону правопорушення та неправильно кваліфіковано правопорушення за нормами законодавства, чинними на момент вчинення правопорушень.

Враховуючи наведене, а також те, що протокол про адміністративне правопорушення оформлено неуповноваженою особою, накладення адміністративного стягнення відбулось не об`єктивно, без забезпечення всебічного розгляду справи та поза межами установлених строків, позивач наполягає на скасуванні в судовому порядку постанови відповідача та закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з підтвердженості обставин щодо порушення позивачем правил військового обліку протягом 2010-2021 років, що виразилось у не повідомленні органу центру комплектування та соціальної підтримки в установлений строк відомостей про сімейний стан і членів сім`ї, про освіту і спеціальність.

Водночас, суд першої інстанції зауважив на неправомірності посилання відповідача в оспорюваній постанові на порушення позивачем правил військового обліку, що відбулись протягом 2010-2016 року і виразились у неповідомленні відповідача в установлений строк відомостей про сімейний стан і членів сім`ї, про освіту і спеціальність, і, як наслідок, на неправомірній кваліфікації відповідачем таких дій позивача за частиною 2 статті 210 КУпАП, оскільки на час вчинення інкримінованих йому правопорушення ці дії не підпадати під регулювання вказаної норми КУпАП.

Разом з цим, оскільки виявлене порушення позивачем правил військового обліку, що виразилось у неповідомленні відповідача в установлений строк відомостей про зміни у сімейному стані, які відбулись у 2021 році, та у порушенні вимог частини 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд першої інстанції дійшов висновку про правильність кваліфікації вказаного правопорушення за частиною 2 статті 210 КУпАП і правомірність накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, з огляду на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210 КУпАП, дотримання відповідачем вимог законодавства під час притягнення позивача до відповідальності і відсутність суттєвих (істотних) порушень норм КУпАП під час розгляду адміністративної справи, які є безумовною підставою для скасування постанови суб`єкта владних повноважень, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції під час вирішення справи помилково не враховано, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно оспорюваної постанови відбулось за частиною 2 статті 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме за відсутності події та складу вказаного правопорушення.

Апелянт стверджує, що неправильність висновків суду першої інстанції полягає також в необґрунтованому неврахуванні безпідставності висновків відповідача про невиконання позивачем правил військового обліку, що виразилось у неповідомленні відповідача в установлений строк відомостей про сімейний стан і членів сім`ї та про освіту і спеціальність, адже у період допущених порушень такого органу як територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не існувало; того, що висновки відповідача про недотримання позивачем правил військового обліку ґрунтуються на нормах законодавства, яке не діяло під час і за місцем вчинення правопорушення; тієї обставини, що представлений відповідачем наказ про покладення на відповідного службовця обов`язків зі складання протоколів про адміністративні правопорушення ніяким чином не доводить легітимність повноважень органів територіального центру комплектування та соціальної підтримки на складання таких протоколів.

Акцентуючи увагу на тому, що виявлені правопорушення не мають триваючий характер, притягнення до адміністративної відповідальності відбулось поза межами установлених строків, не об`єктивно, з урахуванням законодавства, що не діяло на момент вчинення правопорушення, а також на підставі матеріалів, оформлених некомпетентною посадовою особою, та внаслідок помилкової кваліфікації правопорушення, апелянт наполягає на повній необґрунтованості та неправомірності адміністративного стягнення та постанови відповідача, наявності безумовних підстав для задоволення позову та скасуванні рішення відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу від Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси та пояснення на апеляційну скаргу від третьої особи начальника Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси Самойлова Дмитра Юрійовича у визначений апеляційним судом строк не надійшли.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України Серії НОМЕР_1 .

Згідно посвідчення № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройшов медичну комісію та признаний придатним до військової служби, приписаний до призовної дільниці Суворовського районного військового комісаріату м Одеси, з 02.11.2009 року прийнятий на військовий облік з відстрочкою від привозу до 02.06.2011 року.

03.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси із заявою за №116, в якій просив видати військовий квиток у зв`язку із досягненням 27-річного віку, повідомив про зміну облікових даних із наданням наступних документів:

паспорту громадянина України від 14.06.2002 року Серії НОМЕР_1 ;

індивідуального податкового номеру;

посвідчення про приписку до призовної дільниці №1175;

диплому бакалавра від 08.07.2009 року НОМЕР_3 ;

додатку до диплома про вищу освіту НОМЕР_4 ;

диплому магістра від 08.07.2010 року НОМЕР_5 ;

додатку до диплома про вищу освіту НОМЕР_6 ;

свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 22.02.2013 року №2551;

свідоцтва про народження від 07.08.2015 року Серії НОМЕР_7 ;

свідоцтва про шлюб від 12.08.2021 року Серії НОМЕР_8 .

Додатково у повідомлені позивач, з посиланням на положення статті 63 Конституції України, зазначив про відмову у наданні пояснень з приводу не надання відомостей про зміну облікових даних.

За результатом опрацювання заяви та представлених заявником матеріалів, їх перевірки та опитування заявника, 03.10.2023 року головним спеціалістом ВВО і БССЗ Суворовського РТЦК та СП м. Одеси Самоляк Л.О. складено протокол за №425 про вчинення ОСОБА_1 (військове звання солдат запасу), ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, відповідальність за яке настає за частиною 2 статті 210 КУпАП.

Зазначеним протоколом зафіксовано порушення позивачем вимог частини 5 статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів» (п.п. 8 п. 1 Додатку №2), що виразилось у порушенні правил військового обліку в особливий період, а саме не повідомленні про зміну сімейного стану (одруження, розірвання шлюбу, одруження), народження дитини та здобуття кваліфікації бакалавра і магістра.

У протоколі позивач зазначив свою незгоду із виявленим правопорушенням, зазначив про закінчення строків притягнення його до відповідальності. Також, зазначив про бажання слухати справу за його присутністю.

У протоколі визначено дату, час та місце розгляду справи, повідомлення про що позивач засвідчив своїм підписом.

Протокол про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210 КУпАП вручений позивачу під підпис та переданий на розгляд начальнику Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси 03.10.2023 року.

06.10.2023 року до Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси від ОСОБА_1 надійшли клопотання про закриття провадження про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 210 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності; про відкладення розгляду справи, призначеної на 10.10.2023 року о 10:00 год, про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210 КУпАП; про надання доказів відеозапису, яким зафіксовано складання протоколу та звернення заявника із заявою про внесення змін до відомостей про нього.

Також, 13.10.2023 року до Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси від ОСОБА_1 надійшли клопотання про виклик і допит свідка головного спеціаліста ВВО і БССЗ Суворовського РТЦК та СП м. Одеси Самоляк Л.О. з метою підтвердження обставин щодо складання (заповнення) відносно заявника протоколу про адміністративне правопорушення неуповноваженою особою помічником юриста, а також письмові пояснення стосовно невірної правової кваліфікації адміністративного правопорушення. У поясненнях заявник наполягав на не врахуванні посадовою особою тієї обставини, що на момент вчинення правопорушення положення статті 210 КУпАП не передбачали таку умову посиленої відповідальності як вчинення правопорушення в особливий період, а також на тому, що вчинене адміністративне правопорушення не є триваючим і строк притягнення до адміністративної відповідальності має відраховуватись з моменту його вчинення.

Розглянувши протокол та матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши порушення ОСОБА_1 вимог частини 5 статті 33, частини 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», порушення ним правил військового обліку в особливий період, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у Суворовському РТЦК та СП м. Одеси, що виразилось у не повідомленні РТЦК особисто в семиденний строк про зміну персональних даних:

у липні 2009 року про здобуття кваліфікації бакалавр;

у липні 2010 року про здобуття кваліфікації магістр;

у вересні 2013 року про шлюб з громадянкою ОСОБА_3 ;

у серпні 2015 року про народження дитини;

у грудні 2016 року про розірвання шлюбу;

у серпні 2021 року про шлюб з громадянкою ОСОБА_4 ,

начальник Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси встановив в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210 КУпАП.

Постановою від 13.10.2023 року №425 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210-1 КУпАП, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 850 грн.

Копію постанови вручено позивачу під розпис у день її прийняття 13.10.2023 року.

Не погоджуючись із правомірністю та обґрунтованістю постанови відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє на даний час.

Відповідно до частин 2, 3, 7, 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає, у тому числі, дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують, серед інших, районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії: призовники - особи, приписані до призовних дільниць.

Частиною 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Обов`язок призовників та військовозобов`язаних щодо повідомлення протягом семи днів орган, де вони перебувають на військовому обліку, про зміни у сімейному стані, в освіті був встановлений і на момент:

здобуття позивачем кваліфікації бакалавр у липні 2009 року;

здобуття позивачем кваліфікації магістр у липні 2010 року;

укладення позивачем шлюбу у вересні 2013 року;

про народження дитини позивача у серпні 2015 року;

про розірвання позивачем шлюбу у грудні 2016 року;

укладення позивачем шлюбу у серпні 2021 року.

Вказані положення Закону №2232-XII кореспондуються із приписами Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року №921, та Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487.

Слід враховувати, що за правилами статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Одночасно слід зазначити, що відповідальність за не виконання призовником та військовозобов`язаним обов`язку повідомити орган, де вони перебувають на військовому обліку, про зміни у сімейному стані, в освіті виникає після закінчення семиденного терміну, визначеного після настання відповідних обставин змін у сімейному стані та в освіті. Водночас, такий військовий обов`язок не завершується із сплином строку, встановленого призовнику чи військовозобов`язаному для його виконання.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Водночас, триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Також, згідно висновків Конституційного Суду України у рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до частини 1 статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку -

тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною 2 статті 210 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період -

тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, відповідальність за правопорушення, яке полягає у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та вчинене в особливий період, у частині 2 статті 210 КУпАП запроваджена на підставі Закону України №1357-IX від 30.03.2021 року, який набрав чинності з 23.04.2021 року.

У зв`язку із чим, є вірним висновок суду першої інстанції про неможливість поширення на позивача відповідальності за порушення правил військового обліку, що вчинені до набрання чинності змін у частині 2 статті 210 КУпАП згідно Закону України №1357-IX від 30.03.2021 року.

Водночас, знаходять своє обґрунтоване підтвердження висновки відповідача про порушення позивачем правил військового обліку, що виразилось у не повідомленні територіального центру комплектування про зміни у сімейному стані укладення шлюбу у серпні 2021 року.

Накладення адміністративного стягнення відбулось на підставі постанови від 13.10.2023 року №425 у зв`язку із сукупністю встановлених обставин відносно позивача, а не за окремий факт виявленого правопорушення, що в результаті не призвело як до необґрунтованості висновків про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності так і до застосування стягнення за необґрунтованих підстав.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як свідчать обставини справи, накладення адміністративного стягнення згідно оспорюваної постанови здійснено начальником Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, тобто у межах повноважень, передбачених статті 235 КУпАП.

Також, правомірність складання протоколу у відношенні позивача про адміністративне правопорушення головним спеціалістом відділення ВО та БС і СЗ ОСОБА_5 відповідачем підтверджено відповідним наказом від 28.08.2023 року №52 про допуск вказаної посадової особи до складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Доводи позивача про залучення іншої посадової особи до складання протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими та не підтвердженні відповідними доказами. В контексті наведеного, слід враховувати, що позивач був забезпечений участю (присутністю) на кожному етапі вирішення питання про наявність (відсутність) в його діях складу адміністративного правопорушення, у тому числі під ознайомлення із протоколом будь-яких зауважень стосовно оформлення протоколу неуповноваженою особою ним не висувалось.

Адміністративне стягнення накладено на позивача 13.10.2023 року, тобто в межах двох місяців з дня виявлення 03.10.2023 року правопорушення і в межах строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Разом з цим, апеляційний суд враховує, що оспорюване правопорушення пов`язано із не виконанням позивачем правил військового обліку та наявністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210 КУпАП. Обставини правопорушення належним чином зафіксовано як у протоколі про адміністративне правопорушення так і в описовій частині оспорюваної постанови. Зокрема, у цих матеріалах наводяться норми законодавства, недотримання яких призвело до адміністративного правопорушення та відповідні наслідки у виді відповідальності за частиною 2 статті 210 КУпАП. Позивачу достеменно відомі обставини справи та підстави виникнення цих правовідносин.

Отже, на переконання апеляційного суду, посилання у постановочній частині оспорюваного рішення відповідача на статтю 210-1 КУпАП є суто технічною помилкою, яка не створює безумовних підстав для скасування постанови відповідача. Одночасно з наведеним слід враховувати, що ця технічна описка на міру відповідальності не вплинула та адміністративне стягнення до позивача застосовано з урахуванням встановлених обставин про порушення правил військового обліку, встановлення наявності в діях позивача складу правопорушення за частиною 2 статті 210 КУпАП та в межах санкції, передбаченої частиною 2 статті 210 КУпАП.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення у повному обсязі.

Колегія суддів враховує, що частиною 3 статті 317 КАС України передбачені виключні випадки порушення судом норм процесуального права, які є обв`язкою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, і таких апеляційним судом не встановлено.

З огляду на те, що висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв