Справа № 320/1995/24
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року Київ № 320/1995/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В.,

за участі секретаря судового засіданні - Короташ О.Б.,

представник позивача - Ходака В.В.,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дарницького відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов,

у с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Дарницького відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дарницького відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.12.2023 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у виконавчому провадженні № 56159691 у розмірі 16 949,09 доларів США та 126 251,33 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дарницького відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.12.2023 про відкриття виконавчого провадженні № 73682579.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження ВП №56159691 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 16 квітня 2018 року) про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми. Водночас, повернення виконавчого документу за заявою стягувана не є заходом примусового виконання рішень, виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом. Виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми. При стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

З врахуванням викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 22.01.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, зазначено недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення та визначено строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач усунув вказані в ухвалі суду недоліки.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Дарницький відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав суду відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Зазначив, постанова від 26.12.2023 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у виконавчому провадженні № 56159691 у розмірі 16 949,09 доларів США та 126 251,33 грн. прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений передбачені Законом України "Про виконавче провадження". Також у відзиві відповідач просив суд здійснити розгляд справи без участі представника.

У судовому засіданні 08.02.2024 представник позивача позов підтримав та просив задовольнити.

Розглянувши позовну заяву, відзив на позов, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, суд встановив таке.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15 лютого 2017 року у справі №753/8406/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПуАТ КБ "Укрсиббанк", ідентифікаційний код ЄДРПОУ - 09807750, 169 490 доларів 95 центів США та 1 180 300 грн. 11 коп. - заборгованість за кредитним договором й 83 366 грн. 56 коп. - судового збору, а всього - 169 490 (сто шістдесят дев`ять тисяч чотириста дев`яносто) доларів 95 (дев`яносто п`ять) центів США та 1 263 666 (один мільйон двісті шістдесят три тисячі шістсот шістдесят шість) грн. 67 (шістдесят сім) коп.

Постановою державного виконавця Дарницького районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві винесено постанову від 16 квітня 2018 р. про відкриття виконавчого провадження №56159691 щодо примусового виконання виконавчого листа Дарницького районного суду міста Києва №753/8406/14 виданого 06 березня 2017 р.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 08 серпня 2023 року у справі №753/8406/14-ц було замінено сторону виконавчого провадження з ПуАТ КБ "Укрсиббанк" на ТОВ "ФК "Укрфінанстандарт".

Постановою державного виконавця Дарницького ВДВС у м. Києві Центрального МУ МЮ (м. Київ) винесено постанову від 20 грудня 2023 р. про зміну сторони виконавчого провадження з ПуАТ КБ "Укрсиббанк" на ТОВ "ФК "Укрфінанстандарт".

21.12.2023 до відділу за вхідним 33102 надійшла заява ТОВ "ФК "Укрфінстандарт" від 20.12.2023 щодо повернення виконавчого документу без виконання.

Постановою державного виконавця Дарницького ВДВС у місті Києві Центрального МЮ (м. Київ) від 26 грудня 2023 р. ОСОБА_3 виконавчий лист Дарницького районного суду міста Києва №753/8406/14 виданого 06 березня 2017 р. був повернутий стягувачеві.

Постановою державного виконавця Дарницького ВДВС у місті Києві Центрального МУ МЮ (м. Київ) Степановою Аліною Володимирівною від 26 грудня 2023 р. стягнено із ОСОБА_1 виконавчий збір у виконавчому провадженні №56159691 у розмірі 16 949, 09 доларів США та 126 251, 33 грн.

Постановою державного виконавця Дарницького ВДВС у місті Києві Центрального МУ МЮ (м. Київ) Степановою Аліною Володимирівною від 27 грудня 2023 року було відкрито виконавче провадження №73682579 щодо примусового виконання постанови від 26 грудня 2023 р. про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №56159691.

Згідно з листом відповідача від 16.01.2014 ВП 56159691 в результаті вжитих державними виконавцями заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження було примусово стягнуто з боржника: 1 031,29 грн, які згідно розпорядження №56159691 від 12.04.2023 року, керуючись статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження", перераховано: 300,00 грн - в рахунок погашення мінімальних витрат виконавчого провадження, 66,48 грн - в рахунок часткового погашення виконавчого збору та 664,81 грн - в рахунок часткового погашення боргу на користь стягувача ПАТ КБ "Укрсиббанк"; 48,86 грн, які згідно розпорядження №56159691 від 23.11.2023 року, керуючись статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження", перераховано в рахунок часткового погашення виконавчого збору.

Враховуючи, що відповідачем сума виконавчого збору в постановах обрахована у розмірі 16 949, 09 доларів США та 126 251, 33 грн. тобто у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, а не в розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом та оскільки виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом, позивач вважає постанови протиправними, а тому звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, у редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження про стягнення основного боргу) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 09 червня 2017 року (на час винесення (16 квітня 2018 року) постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 56159691), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами пунктів 1- 6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується:

- за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

- у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

- якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

- за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

- у разі виконання рішення приватним виконавцем;

- за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами частини п`ятої статті 37 Закону № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Приписами статей 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Отже, з аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VІІІ (у редакції, що діяла до 28 серпня 2018 року) слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Проте Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, внесені зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

З урахуванням наведених змін, за змістом статті 27 Закону № 1404 - VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Надаючи оцінку оскаржуваним постановам суд зазначає таке.

З урахуванням редакцій Закону № 1404-VIII, які були чинними у період існування заборгованості позивача, база обрахунку виконавчого збору змінювалась, а саме: в період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28 серпня 2018 року - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Судом встановлено, що 19 листопада 2021 року державний виконавець прийняв постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37, частини третьої статті 40 Закону №1404 (у редакції, чинній на час прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (частина четверта статті 42 Закону №1404-VІІІ).

Аналогічним чином цей Закон визначав обов`язок державного виконавця винести постанову про стягнення виконавчого збору у разі, якщо його не стягнуто, а виконавчий документ повернуто стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 Закону №1404, і на час відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи убачається, що державний виконавець під час прийняття оскаржуваної постанови ВП №56159691 від 26.12.2023 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у виконавчому провадженні № 56159691 у розмірі 16 949,09 доларів США та 126 251,33 грн, визначив суму виконавчого збору в розмірі 10 % від суми, яка зазначена у виконавчому листі №753/8406/14 від 6 березня 2017 року.

Тож державний виконавець визначив суми виконавчого збору у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчими документами, застосувавши таким чином фактично Закон № 1404-VIII у редакції Закону № 2475-VIII.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Отже, положення статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, зменшували відповідальність позивача як боржника у порівнянні з нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна після 28 серпня 2018 року (Закон № 2475-VIII), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

З урахуванням того, що внесені Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ погіршили становище боржника ОСОБА_1 , а також того, що виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом №753/8406/14 від 6 березня 2017 року, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 16 949,09 доларів США та 126 251,33 грн.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі №420/769/19, від 22 січня 2021 року у справі №400/4023/19, від 21 січня 2021 року у справі №640/3430/19, від 12 серпня 2020 року у справі № 1340/5053/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 400/878/20 , від 20 травня 2020 у справі №640/32814/20, від 22 грудня 2023 року у справі №640/38220/21.

Ураховуючи, що в цій справі є необхідність застосування до спірних правовідносин приписів статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, оскільки у процесі виконання судового рішення становище боржника було погіршеним у зв`язку із прийняттям змін до статті 27 Закону № 1404-VІІІ, що суперечить статті 58 Конституції України.

З огляду на наведене, суд зазначає, що у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону №1404-VIII.

Крім того, при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIIІ без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Отже, постанова державного виконавця Дарницького відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.12.2023 ВП №56159691 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у виконавчому провадженні № 56159691 у розмірі 16 949,09 доларів США та 126 251,33 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Оскільки суд дійшов висновку, що постанова від 26.12.2023 ВП №56159691 про стягнення з боржника виконавчого збору прийнята в порушення норм Закону №1404-VІІІ, є протиправною та підлягає скасуванню, тому підлягає скасуванню і постанова державного виконавця від 27 грудня 2023 року ВП № 73682579 про відкриття виконавчого провадження.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як випливає з матеріалів справи при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2 422,40 грн та 6 505,10 грн, згідно з квитанцією від 08.01.2024 та квитанцією від 25.01.2024. Відтак на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 8 927,50 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дарницького відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степанової Аліни Володимирівни від 26.12.2023 виконавче провадження № 56159691 про стягнення виконавчого збору.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дарницького відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степанової Аліни Володимирівни від 27.12.2023 ВП № 73682579 про відкриття виконавчого провадження.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дарницького відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: м. Київ, вул. Костянтина Заслонова, буд. № 16, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 8 927,50 грн ( вісім тисяч дев`ятсот двадцять сім гривень п`ятдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Басай О.В.