Справа № 240/12731/23
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106020000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови, визнання протиправним та скасування наказу,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:
- визнати протиправною відмову командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2023 року №1103;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 року №59.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17 січня 2023 року Житомирським апеляційним судом у справі №278/2782/22 скасовано частково постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2022 року та звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.4 ст.172-11 КУАП на підставі статті 22 КУАП. У зв`язку з вказаним, вона тричі (27.01.23, 30.01.2023 та 28.03.2023) зверталась до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про перегляд наказу №59 від 29.09.2022 за наслідками обставин, встановлених Житомирським апеляційним судом під час розгляду справи №278/2782/22, однак отримала відмову у скасуванні наказу №59 від 29.09.2022 року "Про оголошення догани". Також наголошує, що всупереч статті 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 №59 їй не було оголошено, акт службового розслідування, за наслідками якого прийнято цей наказ не надавався. Вказані обставини стали підставою звернення позивача з вказаним позовом до суду.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, поновлено строк звернення до суду з даним позовом.
Через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позов від Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначає, що 18.07.2022 від командира взводу матеріального забезпечення (безпосереднього командира позивачки) надійшов рапорт з доповіддю про те, що кухар їдальні взводу матеріального забезпечення старший солдат ОСОБА_1 станом на 08:00 18.07.2022 відсутня на військовій службі, на підставі чого було призначено службове розслідування. В ході проведення службового розслідування було встановлено, що позивач самовільно залишила військову частину НОМЕР_1 та була відсутня на військовій службі без поважних причин і проводила час на власний розсуд з 18.07.2022 до 27.07.2022 (9 діб), чим порушила вимоги абз. 2,3,4,5,11 статті 11,15 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999, вимоги статей 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.1999, що і стало підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.
До того ж, представником відповідача наголошено, що постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 20.10.2022 по справі №278/2782/22 позивачку визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення (самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 ). Посилання ОСОБА_1 на скасування вищевказаного рішення суду постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023 є безпідставним, оскільки апеляційна скарга була задоволена частково, постанову Житомирського районного сулу Житомирської області було скасовано в частині призначення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Ухвалою суду від 07.02.2024 відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.
Відповідно до наказів Житомирського окружного адміністративного суду №01-43В від 07.07.2023 та №01-62В від 05.10.2023 головуючий суддя Шуляк Л.А. перебувала у щорічній відпустці в періоди з 24.07.2023 по 11.08.2023 та з 16.10.2023 по 27.10.2023.
Відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду №01-93В від 29.12.2023 головуючий суддя Шуляк Л.А. перебувала у щорічній відпустці в період з 01.01.2024 по 05.01.2024.
Дану справу розглянуто у порядку ст.263 КАС України із складанням судового рішення відповідно до ч.4 ст.243 та ч.5 ст.250 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді кухаря їдальні взводу матеріального забезпечення.
Як зазначає позивач, 11.07.2022 та 13.07.2022 вона подала рапорти на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 про надання їй відпустки за сімейними обставинами терміном на 10 діб для догляду за дитиною з інвалідністю підгрупи "А" на підставі п.17,18 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Надалі, командиром військової частини наказом від 18.07.2022 №94 (з адміністративно-господарської діяльності) було призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем військової служби за контрактом старшим солдатом ОСОБА_1 на підставі рапорта командира взводу матеріального забезпечення від 18.07.2022 №2857.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №170 старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 кухаря їдальні взводу матеріального забезпечення з 18.07.2022 виключено з продовольчого забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 зі сніданку з позиційного району 3-ї рот радіоперешкод військової частин НОМЕР_1 та призупинено виплату грошового забезпечення в зв`язку із самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 № 59 "Про результати службового розслідування відносно старшого солдата ОСОБА_1 " (з основної діяльності) на підставі акту проведення службового розслідування від 29.09.2022 №427/вн, з метою недопущення подібних випадків в подальшому та покарання винних осіб, за самовільне залишення Військової частини НОМЕР_1 протягом дев`яти діб (з 18.07.2022 до 27.07.2022), порушення вимог абз. 2,3,4,5,11 статті 11,15 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999, кухарю їдальні взводу матеріального забезпечення старшому солдату ОСОБА_1 оголошено догану.
Крім того, під час службового розслідування було встановлено, що в діях старшого солдата ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення передбаченого статтею ч.4.ст. 172-11 Кодексу про адміністративні правопорушення.
На підставі вказаного, постановою Житомирського районного суду від 20.10.2022 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 145 (ста сорока п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.
В свою чергу, постановою Житомирського апеляційного суду від 17.01.2023 скасовано постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2022 року в частині призначеного адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 грн., застосувавши ст.22 КУпАП, звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Як зазначає позивач, у зв`язку з вказаним, вона тричі (27.01.23, 01.02.2023 та 28.03.2023) зверталась до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про перегляд наказу №59 від 29.09.2022 за наслідками обставин, встановлених Житомирським апеляційним судом під час розгляду справи №278/2782/22.
Листом від 01.05.2023 №1103 ТВО командира військової частини НОМЕР_1 надано відповідь, в якій зазначено, що військова частина не наділена повноваженнями здійснювати роз`яснення змісту рішення суду.
Вважаючи таку відмову протиправною та наказ №59 від 29.09.2022 протиправним, позивач звернулась з вказаним позовом до суду.
Надаючи нормативно-правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Правовідносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Згідно із ч.1 ст.2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону України № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби, затвердженим Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 (далі - Статут).
Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Згідно із ст.16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут).
Так, за приписами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Військова дисципліна, відповідно до ст.3 Дисциплінарного статуту досягається шляхом, зокрема: особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту).
Згідно із частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Наведені норми Дисциплінарного статуту дають підстави для висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.
Відповідно до вимог статей 83-86 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Відповідно до вимог статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Приписами статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування.
Згідно зі статтею 130 Статуту внутрішній порядок досягається глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та військовими статутами Збройних Сил України;
Встановлений порядок проходження військової служби зобов`язує військовослужбовців строкової служби постійно перебувати в розташуванні військової частини чи місця служби, а офіцерів, прапорщиків, військовослужбовців за контрактом - у службовий час і не залишати їх без дозволу відповідного начальника.
Щодо вимоги про визнання протиправною відмови командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2033 року №1103 суд зазначає наступне.
Як зазначалось, постановою Житомирського районного суду від 20.10.2022 у справі №278/2782/22 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 145 (ста сорока п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.
В свою чергу, відповідно до постанови Житомирського апеляційного суду від 17.01.2023 вирішено скасувати постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2022 року в частині призначеного адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 грн, застосувавши ст.22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Як вказувала позивач, 27.01.23, 01.02.2023 та 28.03.2023 вона зверталась до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортами про перегляд наказу №59 від 29.09.2022 за наслідками обставин, встановлених Житомирським апеляційним судом під час розгляду справи №278/2782/22.
Листом від 01.05.2023 №1103 ТВО командира військової частини НОМЕР_1 надано відповідь, в якій зазначено, що військова частина не наділена повноваженнями здійснювати роз`яснення змісту рішення суду.
Суд звертає увагу позивача, що після прийняття Житомирським апеляційним судом постанови від 17.01.2023 не змінились обставини, які були підставою для винесення наказу №59 від 29.09.2022. Судом апеляційної інстанції підтверджено обґрунтованість та законність встановлення вини ОСОБА_1 в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, а саме самовільне залишення військової частини.
Отже, рапорти позивача про перегляд наказу №59 від 29.09.2022 за наслідками обставин, встановлених Житомирським апеляційним судом під час розгляду справи №278/2782/22, не підлягали задоволенню.
За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною відмови командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2033 року №1103.
Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 року №59, суд зазначає наступне.
Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 1 Розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку №608 встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (пункт 5 Розділу ІІІ Порядку №608).
Так, 18.07.2022 за вхідним номером 2857 від командира взводу матеріального забезпечення (безпосереднього командира позивачки) надійшов рапорт з доповіддю про те, що кухар їдальні взводу матеріального забезпечення старший солдат ОСОБА_1 станом на 08:00 18.07.2022 відсутня на військовій службі, на підставі вищевказаного рапорту командиром військової частини наказом від 18.07.2022 №94 (з адміністративно-господарської діяльності) було призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем військової служби за контрактом старшим солдатом ОСОБА_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №170 старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 кухаря їдальні взводу матеріального забезпечення з 18.07.2022 виключено з продовольчого забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 зі сніданку з позиційного району 3-ї рот радіоперешкод військової частин НОМЕР_1 та призупинено виплату грошового забезпечення в зв`язку із самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 .
У зв`язку з вказаним, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2022 №94 призначено службове розслідування за фактом відсутності на військовій службі військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 13 Розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.
Наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2022 №104 та від 30.08.2022 №122 було продовжено службове розслідування за фактом відсутності на військовій службі військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 .
Пунктом 1 розділу V Порядку № 608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Відповідно до п. 1 розділу VI Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Таким чином, акт службового розслідування є носієм доказової інформації про обставини, які встановлені під час його проведення.
За приписами частини другої статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В описовій частині акту зазначено, що "з пояснень командира взводу матеріального забезпечення ОСОБА_2 було встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 проходить військову службу у взводі матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 на посаді кухаря їдальні.
3 08:00 год 18.07.2022 вказаний військовослужбовець була відсутня на службі.
Того ж дня, старший солдат ОСОБА_1 на його мобільний пристрій за допомогою мобільного додатку "Вайбер" надіслала фото аркуша, на якому від руки було написано рапорт про те, що вона 18.07.2022 буде перебувати за місцем постійного проживання в с. Зарічани Житомирського району з приводу забезпечення догляду за її сином, який є інвалідом дитинства. З цього приводу того ж дня, він рапортом звернувся до командира військової частини, який за даним фактом своїм наказом призначив службове розслідування.
У подальшому, такі "рапорти" аналогічні за своїм змістом ст. солдат ОСОБА_1 надсилала йому на мобільний телефон за допомогою мобільних додатків 19.07.2022, 20.07.2022, 21.07.2022, 22.07.2022, 25.07.2022, 26.07.2022, 27.07.2022. За 23 та 24 липня 2022 року такої інформації ОСОБА_1 не надавала.
Офіційно до військової частини вищевказані рапорти від ст. солдата ОСОБА_1 не надходили та не реєструвались.
20.07.2022 близько 12 год 10 хв він разом із старшим сержантом ОСОБА_3 та лейтенантом ОСОБА_4 прибули до місця проживання ОСОБА_1 в с.Зарічани Житомирського району. У їх присутності лейтенант ОСОБА_4 довів ст. солдату ОСОБА_1 вищевказаний наказ командира військової частини. З приводу відсутності на службі ст. солдат ОСОБА_1 повідомила, що вона перебуває у відпустці за сімейними обставинами, так як її дитина зараз хворіє. При цьому від надання пояснень вона відмовилася. Також сказала, що необхідні пояснення та документи вона надасть після повернення в частину.
27.07.2022 о 15.30 год ст. солдат ОСОБА_1 прибула в розташування військової частини НОМЕР_1 . Жодних документів, які б підтверджували поважність причин відсутності на службі ст. солдат ОСОБА_1 у період з 18.07.2022 по 27.07.2022 не надала".
Так, згідно із висновками акту службового розслідування констатовано, що 18.07.2022 старший солдат ОСОБА_1 самовільно залишила військову частину НОМЕР_1 та була відсутня на військовій службі без поважних причин на протязі 9 діб з 18.07.2022 до 27.07.2022. Своїми діями старший солдат ОСОБА_1 порушила вимоги статті Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України".
Причинами, що сприяли порушенню військової дисципліни старшим солдатом ОСОБА_1 є її особиста недисциплінованість, безвідповідальне ставлення до військової служби. Обтяжуючими обставинами є вчинення дисциплінарного правопорушення в умовах воєнного стану.
Надаючи оцінку висновкам службового розслідування та обставинам, на які звертає увагу позивач, суд враховує наступне.
Позивач в ході службового розслідування вказувала, що перебувала у відпустці за сімейними обставинами на підставі поданих нею рапортів від 11.07.2022 та 13.07.2022 про надання відпустки за сімейними обставинами згідно із п.17,18 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно із п.17 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені пунктами першим, шостим та дванадцятим цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених пунктом першим цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.
Відповідно п. 2.1.6. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру; наказ командира (керівника) основний розпорядчий документ командира (керівника) військової частини (установи), виданий на правах єдиноначальності. Наказ містить норми, обов`язкові для виконання підлеглими.
Згідно із п.2.3.4. Інструкції накази по стройовій частині видаються, в тому числі, з питань щодо: вибуття у відрядження, відпустку, на навчання, прибуття з відрядження, відпустки, навчання (крім державних службовців).
Водночас, резолюції на рапортах від 11.07.2022 та 13.07.2022 вказують, що їх не було задоволено, наказ про надання відпустки не видавався, а тому у позивача були відсутні підстави для вибуття у відпустку на підставі цих рапортів.
Також позивач зазначає, що у період з 18.07.2022 до 26.07.2022 здійснювала постійний догляд за дитиною-інвалідом, про що надала відповідачу підтверджуючі документи після повернення з відпустки.
Суд враховує, що поважними причинами нез`явлення вчасно на службу можуть бути хвороба, що перешкоджає пересуванню, непередбачені перешкоди у сполученні, стихійне лихо та інші надзвичайні обставини, що трапилися в сім`ї військовослужбовця, смерть або тяжка хвороба членів його сім`ї, якщо причини затримки підтверджені відповідними документами. Питання щодо наявності поважних причин вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин справи.
Суд дослідив надані позивачем докази та встановив, що виписка із медичної картки дитини ОСОБА_5 свідчить про звернення до сімейного лікаря 11.07.2022, 15.07.2022, 18.07.2022. Також у ній вказано, що у період з 19.07.2022 по 26.07.2022 виконувати рекомендації лікаря під наглядом матері. У довідці ТОВ "МДЦ Експерт-Житомир" від 27.09.2022 вказано, що дитина позивача 25.07.2022 проходила діагностичне дослідження (МРТ гол.мозку), у консультативному висновку спеціаліста від 28.07.2022 зазначено рекомендації щодо лікування після проведеного дослідження.
Водночас, в матеріалах справи відсутні докази перебування позивача на лікарняному у зв`язку із доглядом за дитиною-інвалідом у період з 18.07.2022 до 26.07.2022, про що також вказано у акті службового розслідування.
Суд погоджується, що хвороба дитини є поважною причиною вчасного нез`явлення на службу, водночас позивач тривалий час була відсутня на службі (9 діб), відвідувала лікарів, проте не вчинила дій щодо належного оформлення своєї відсутності на службі.
Окрім того, суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що їй не було вручено акт службового розслідування, на підставі якого було прийнято наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 року №59, що є підставою для скасування такого, з огляду на наступне.
Згідно п.1-3 Розділу VІ Порядку за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).
У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Представником відповідача до матеріалів справи надано акт від 29.09.2022, зі змісту якого встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 відмовилася ознайомитись з актом проведення службового розслідування за фактом відсутності на військовій службі військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 №427/вн від 29.07.2022 року. Вказаний акт підписаний начальником інженерної служби військової частини НОМЕР_1 , помічником командира з правової роботи військової частини НОМЕР_1 , начальником складу військової частин НОМЕР_1 .
Отже, факт відмови ОСОБА_1 ознайомитись з актом проведення службового розслідування підтверджується належними доказами й не може бути підставою для висновку про неналежне вручення акту службового розслідування.
Щодо включення до періоду самовільного залишення військової служби й 27.07.2022 суд враховує, що позивач з`явилась на службу о 15.30 цього дня, тобто до вказаного часу дійсно мав місце факт самовільного залишення служби. Надалі, відповідно до наказу №179 від 27.07.2022 позивача визнано такою, що повернулась після самовільного залишення військової частини, зараховано на продовольче забезпечення з вечері 27.07.2022 та відновлено виплату грошового забезпечення з 27.07.2022, тому подальші дії відповідача узгоджуються із дійсними обставинами справи та відповідають встановленим вимогам.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в ході службового розслідування належним чином встановлено факт самовільного залишення позивачем військової частини НОМЕР_1 та відсутність її на військовій службі без поважних причин з 18.07.2022 до 27.07.2022, а тому наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 року №59 "Про оголошення догани" прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, що встановлені вищенаведеними законодавчими приписами, підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність своїх дій та оскаржуваного наказу.
Крім того, у пункті 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа Руїз Торіха проти Іспанії (серія А, №303А) суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити повністю.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) про визнання протиправною відмови, визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 07 лютого 2024 року.

Суддя Л.А.Шуляк