Справа № 733/1921/23
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 733/1921/23 Суддя (судді) першої інстанції: Вовченко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернувся до Ічнянського районного суду Чернігівської області з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив скасувати постанову відповідача про накладення адміністративного стягнення №000021 від 31.10.2023, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивач не зобов`язаний реєструвати електронний кабінет в ЄСІТС, в той же час, на виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху позивачем усунуто недоліки позовної заяви шляхом уточнення належного відповідача та надавши копію товарно-транспортної накладної.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав, жодні його письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч.2 ст.312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5 - 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження). З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Беручи до уваги, що позивачем в апеляційному порядку оскаржується ухвала про повернення позовної заяви, яка зазначена в п.3 ч.1 ст.294 КАС України, в силу ч.2 ст.312 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, дійшов висновку, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27.11.2023 адміністративний позов залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків протягом дес`яти днів з дня отримання копії ухвали.

В мотивувальній частині вказаної ухвали зазначено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.160 КАС України, так як в ній не зазначено відомостей про наявність або відсутність у нього електронного кабінету. Позивач у своїй позовній заяві зазначає відповідачем Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті, при цьому у резолютивній частині позовної заяви просить стягнути на його користь судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті, тому слід уточнити належного відповідача у справі та суму витрат у вигляді судового збору, яку просить стягнути позивач з відповідача. Додана до матеріалів справи копія товарно-транспортної накладної (у справі про оскарження постанови № 000021 від 31.10.2023) є нечитабельною, а тому слід надати копію такої накладної належної якості.

Копія вказаної ухвали направлена позивачу на адресу електронної пошти, зазначену в позовній заяві, та доставлена 27.11.2023 о 17:02 год., що підтверджується звітом про доставку (а.с.17), тобто, в силу ч.5 ст.251 КАС України, вважається врученою 28.11.2023.

Таким чином, останнім днем для усунення недоліків позовної заяви (з урахуванням встановленого судом десятиденного строку на усунення недоліків позовної заяви) є 08.12.2023.

Вважаючи, що у встановлений судом строк позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, суд першої інстанції постановив ухвалу від 14.12.2023 про її повернення на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Разом з тим, 08.12.2023 (в межах встановленого судом строку на усунення недоліків позовної заяви) позивач направив до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку заяву на виконання вимог ухвали Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27.11.2023, до якої додав копію товарно-транспортної накладної №391561 від 05.09.2023, уточнив належного відповідача у справі та суму судових витрат, що підлягають стягненню на користь позивача.

Отже, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, судом першої інстанції не була розглянута заява позивача про виконання вимог ухвали суду та не надано оцінку поданим на усунення недоліків позовної заяви доказам.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини..

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів доходить висновку щодо відсутності підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 з підстав, визначених у п.1 ч.4 ст.169 КАС України, без розгляду його заяви, поданої на усунення недоліків позовної заяви, яка хоч і була зареєстрована судом першої інстанції 14.12.2023, тобто в день постановлення оскаржуваної ухвали, однак була здана на пошту 08.12.2023, тобто у встановлений судом строк для усунення недоліків та до повернення позовної заяви.

При цьому, на переконання суду, не зазначення в позовній заяві інформації про наявність або відсутність у позивача Електронного кабінету є суто формальною підставою для залишення позовної заяви без руху, оскільки така інформація наявна в ЄСІТС та може бути перевірена суддею через власний Електронний кабінет судді, а також відображається в Автоматизованій системі діловодства як спеціалізованого суду (АС «ДСС»), так і в системі діловодства загального суду «ДЗ», внаслідок чого повернення позовної заяви лише в результаті відсутності інформації щодо Електронного кабінету позивача свідчить про допущення судом першої інстанції надмірного формалізму при вирішенні питання про наявність підстав для відкриття провадження у даній справі чи повернення позову особі, яка його подала.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Згідно з висновками, викладеними в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»), відтак, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і стає завадою розгляду їхніх позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви постановлена передчасно, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування зазначеної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2023 року про повернення заяви скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Текст постанови виготовлено 06 лютого 2024 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма