Справа № 420/21423/23
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/21423/23
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2023 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті суми пенсії в розмірі 195240,61 грн, що підлягала виплаті ОСОБА_2 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 виплату суми пенсії в розмірі 195240,61 грн., що підлягала виплаті ОСОБА_2 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є вдовою померлого чоловіка ОСОБА_2 , який перебував на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Одеській області. Судовим рішенням ГУ ПФУ в Одеській області було зобов`язано провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі оновленої довідки і на виконання цього рішення відповідачем в квітні 2022 р. було проведено перерахунок його пенсії. За життя ОСОБА_2 отримав 19340 грн, а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, у зв`язку із чим в лютому 2023 р. позивачка звернулася до відповідача із заявою про надання інформації щодо сум пенсії, які підлягали виплаті на користь її чоловіка. У відповідь листом повідомлено про нараховану доплату в сумі 195240,61 грн. В березні позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про здійснення виплати, як дружині померлого чоловіка, відповідно до Закону № 2262-ХІІ, на що отримала відповідь, згідно з якою позивачка не є стягувачем по справі № 420/21205/21, тому для виплат недоотриманої доплати пенсії за зазначеним судовим рішенням підставі відсутні. На переконання позивача, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виплати суми пенсії в розмірі 195240,61 грн, що підлягала виплаті ОСОБА_2 на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю є протиправною i такою, що порушує вимоги статей 3, 8, 9, 19, 22, 24, 46, 58, 124 Конституції України, пенсійне законодавство України, Закон України від 06.09.2012 №5207-VI «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» та гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право мирно володіти своїм майном.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті суми пенсії в розмірі 195240,61 грн., що підлягала виплаті ОСОБА_2 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 виплату суми пенсії в розмірі 195240,61 грн, що підлягала виплаті ОСОБА_2 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Виплата нарахованої доплати пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2022 в сумі

195240,61 грн. підлягала виплаті ОСОБА_3 після виділення відповідних коштів на

погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету

України. Станом на дату смерті ОСОБА_3 , тобто на 27.09.2022, зазначена заборгованість

пенсії не виплачена. Апелянт вказує, оскільки позивач не є стороною по справі № 420/21205/21 та не є правонаступником померлого ОСОБА_2 , тому відсутні підстави щодо отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду. Спірні правовідносини не допускають правонаступництва та відповідно й заміну сторони у виконавчому провадженні щодо виконання рішення суду в частині зобов`язання Головного управління здійснити виплату пенсії. В обгрунтування своєї правової позиції посилається на ухвалу ВАС України від 08.05.2012 № К/9991/8624/11.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що позивач - дружина померлого пенсіонера із числа військовослужбовців із заявою про виплату суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю звернулася із дотриманням шестимісячного строку, встановленого ч.3 ст.61 Закону №2262. Однак, ГУ ПФУ в Одеській області листом за № 6737-5790/Б-02/8-1500/23 від 28.03.2023 відмовлено позивачу у виплаті недоотриманої її чоловіком ОСОБА_2 суми пенсії, оскільки, як зазначається в листі, заявник не є стягувачем по справі № 420/21205/21. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Позивач вказує, що Верховний Суд в постанові від 30.01.2020 року по справі № 200/10269/19-а сформулював висновок про те, шо «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя». З огляду на зазначене, позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 07 серпня 1957 року, виданого на підставі актового запису громадянського стану про одруження № 2589 від 07.08.1957 року, складеного Одеським міським бюро записів актів громадянського стану 07.08.1957 року.

ОСОБА_2 з 06 листопада 1985 року перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 по справі № 420/21205/21, яке набрало законної сили 13.01.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі оновленої довідки від 10.09.2021 року №ЮО83427 про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії, виготовленої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, станом на 05.03.2019 року, з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення та здійснити виплату різниці в пенсії за минулий час з 01.04.2019 року по день проведення такого перерахунку.

На виконання вищезазначеного судового рішення ГУ ПФУ в Одеській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 на підставі довідки № ЮО 83427 від 10.09.2021 про розмір грошового забезпечення з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення. Нарахована доплата до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2022 становить 195240,61 грн.

Крім того, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 по справі № 420/6639/22, яке набрало законної сили 02.08.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії за вислугу років ОСОБА_2 з 01.01.2018 року виходячи з 86 відсотків відповідних сум грошового забезпечення та з 01.04.2019 року без обмеження її максимальним розміром.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 9449 від 28.08.2022.

16 лютого 2023 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо надання письмової інформації про результати виконання ГУ ПФУ в Одеській області рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 по справі № 420/21205/21 та щодо надання письмової інформації щодо сум пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 , на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і залишились недоодержаними у зв`язку з його смертю.

02 березня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом за № 4235-3380/Б-02/8-1500/23 повідомило, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 по справі № № 420/21205/21 ОСОБА_3 проведено перерахунок пенсії. Нарахована доплата пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2022 становить 195240,61 грн.

14 березня 2023 року, з метою отримання суми пенсії, що належали пенсіонерові з числа військовослужбовців, чоловіку і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою здійснити їй, як дружині померлого пенсіонера з числа військовослужбовців, виплату суми пенсії в розмірі 195240,61 грн, що підлягала виплаті ОСОБА_2 на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

На зазначену заяву 28 березня 2023 року позивачка отримала відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за № 6737-5790/Б-02/8-1500/23 від 28.03.2023, відповідно до якої оскільки заявниця не є стягувачем по справі № 420/21205/21, тому для виплати недоотриманої доплати пенсії за зазначеним рішенням суду правові підстави відсутні. Роз`яснено, що у разі незгоди із зазначеним рішенням воно може бути оскаржене до Пенсійного фонду України або в судовому порядку.

Зважаючи на те, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виплати суми пенсії в розмірі 195240,61 грн, що підлягала виплаті ОСОБА_2 на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю є протиправною i такою, що порушує вимоги статей 3, 8, 9, 19, 22, 24, 46, 58, 124 Конституції України, пенсійне законодавство України, Закон України від 06.09.2012 №5207-VI «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» та гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право мирно володіти своїм майном, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, в силу положень статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має право на одержання суми пенсії, що підлягали виплаті її чоловікові, і які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон - №1058-ІV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Частиною 2 статті 52 Закону № 1058-IV визначено, що члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч. 3 статті 52 Закону № 1058-IV).

Нормами статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Аналізуючи наведену норму права, колегія суддів зазначає, що недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Аналогічну норму містить і стаття 1227 ЦК України, яка встановлює, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Частиною 1 статті 91 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII встановлено, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Враховуючи наведене, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно до Закону № 2262-ХІІ та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною статтею 61 Закону № 2262-ХІІ.

З урахуванням пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, між датою смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), чоловіка позивачки (пенсіонера) та датою першого звернення (14.05.2023) позивача до ГУ ПФУ в Одеській області для отримання нарахованих, але не виплачених сум пенсії померлому ОСОБА_4 минуло менше шести місяців (5 м. 15 д.).

Таким чином, позивачка дотрималась умов, які визначені Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачка, в силу положень статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має право на одержання суми пенсії, що підлягали виплаті її чоловікові, і які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Посилання апелянта на те, що позивачка не є стягувачем по справі № 420/21205/21 є безпідставними, оскільки правовідносини щодо виплати суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, є відмінними від правовідносин, які виникають в процесі виконання судових рішень.

Натомість приписи ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» прямо зобов`язують відповідача виплатити недоодержану пенсіонером пенсію у зв`язку з його смертю, особам, які належать до кола осіб, визначених цією ж статтею та які звернулись за такою виплатою не пізніше 6 місяців з дня смерті пенсіонера.

Водночас, нарахування доплати до пенсії на виконання судового рішення не впливає на зміст цієї щомісячної виплати та не змінює її сутності.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувані дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови позивачці у виплаті недоодержаних ОСОБА_4 коштів у зв`язку із його смертю є протиправними.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на ухвалу ВАС України від 08.05.2012 № К/9991/8624/11 також є безпідставними, оскільки предмет спору в справі, яку розглядав Вищий адміністративний суд України є відмінним від предмету спору у даній справі.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик