Справа № 751/947/24
Суддя: Маслюк Н. В.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року місто Чернігів

Справа №751/947/24

Номер провадження2-а/751/50/24

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н.В.

секретаря судового засідання Бобровник Н.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Департамент патрульної поліції, інспектор взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Удовенчик Віктор Миколайович

представник позивача Великородна Марина Олегівна

представник відповідачів Семитоцька Анжела Володимирівна

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Удовенчика Віктора Миколайовича про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Удовенчика В.М. про визнання протиправною та скасування постанови серії БАД №052913 від 18.01.2024 про накладення адміністративного стягнення, а також про стягнення понесених судових витрат (а.с.2-4).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122, ст. 126 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що він керував транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар в темну пору доби та при перевірці документів на вимогу працівника поліції не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс ОСЦПВ, чим порушив п. 19.1 «а» та п. 2.4 «б» ПДР. Вважає постанову незаконною та такою, що винесена з порушенням чинного законодавства без дослідження фактичних обставин справи, оскільки він не вчиняв інкримінованих порушень. Зазначає, що в оскаржуваній постанові некоректно вказані статті КУпАП, за якими його притягнуто до відповідальності, зокрема вказана частина «3» та дві статті «122 і 126». Не зрозуміло до якої саме статті відносить частина «3». Також на відеозаписі під час складання постанови поліцейським озвучено інші частини статей, що свідчить про невідповідність змісту постанови вимогам ст. 283 КУпАП. Вказані розбіжності впливають на можливість встановлення істини по справі та ставлять під сумнів зазначені в постанові обставини. Крім того, з долученого до постанови відеозапису не вбачається факт вчинення інкримінованого йому правопорушення, проїзд без увімкненого ближнього світла фар не зафіксовано. За таких обставин подальше вимагання інспектором документів відбулось без належної підстави та за надуманими причинами, а відтак він вважав, що має право їх не надавати.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 30.01.2024 відкрив провадження у справі, призначив розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву (а.с.21-30), відповідно до якого просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зазначає, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що позивач 18.01.2024 о 22 год 18 хв в м. Чернігів по вул. Шевченка, біля буд. 210, керував транспортним засобом Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар в темну пору доби та при перевірці документів на вимогу працівників патрульної поліції не пред`явив документи, зазначені в п.п. 2.1 «б», 2.1 «ґ» ПДР, а саме: реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чи «Зеленої карти», чим порушив вимоги п.п. 19.1 «а», 2.4 «а» Правил дорожнього руху. На водія покладено обов`язок в темну пору доби безальтернативно вмикати саме світло фар (ближнє або дальнє), а не габаритні ліхтарі, що спрямовано на посилення безпеки руху та запобігання виникнення аварійних ситуацій. Також за водієм закріплено обов`язок мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки зазначені в п. 2.1 ПДР документи. Виявивши декілька порушень, інспектором взводу №2 роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП Удовенчиком В.М. відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП було винесено постанову серії БАД №052913 та накладено стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. При цьому з постанови чітко вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто за ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Крім того, з відеозапису з відеореєстраторів вбачається, що на автомобілі позивача були ввімкнені лише габаритні ліхтарі та права протитуманна фара, але не ближнє (дальнє) світло фар. Поліцейський пояснив причину зупинки та неодноразово пред`явив законну вимогу надати для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР, проте позивач відмовився пред`явити документи. Під час винесення оскаржуваної постанови поліцейський Удовенчик В.М. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а винесена постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Зазначає, що під час перевірки особи було встановлено, що позивач притягувався до відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 130 КУпАП, а за даними бази МТСБУ було встановлено відсутність страхового полісу на транспортний засіб, яким керував останній.

На підставі ст. 262 КАС України, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Інспектором взводу №2 роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП Удовенчиком В.М. 18 січня 2024 року складено постанову серії БАД №052913 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф згідно ст. 36 КУпАП у розмірі 510 грн (а.с.7, 32).

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що ОСОБА_1 18.01.2024 о 22 год 18 хв у м. Чернігові по вул. Шевченка, біля буд. 210, керував транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар в темну пору доби та при перевірці документів на вимогу працівника патрульної поліції не пред`явив документи, зазначені в п.п. 2.1 «б», 2.1 «ґ» ПДР, а саме: реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс ОСЦПВВНТЗ або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса чи «Зеленої карти», чим порушив вимоги п. 19.1 «а» та 2.4 «а» Правил дорожнього руху (а.с.7, 32).

Відповідно до відеозапису фіксації місця події, який наданий позивачем та відповідачем, транспортний засіб Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 18.01.2024 о 22 год 18 хв у м. Чернігові по вул. Шевченка, 210, рухався з увімкненими габаритними ліхтарями та правою протитуманною фарою, однак без ввімкненого ближнього світла фар в темну пору доби; надалі працівники поліції зупинили транспортний засіб, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 ; останній заперечував вчинення правопорушення, зазначавши, що світло було ввімкнене; о 22 год 25 хв інспектор поліції ознайомив з відеозаписом вчинення правопорушення, після чого неодноразово пред`являв вимогу надати для перевірки документи, однак позивач щоразу, зокрема о 22 год 25 хв, 22 год 26 хв, 22 год 28 хв, 22 год 41 хв, відмовлявся пред`явити документи, вважаючи, що ПДР не порушував, був не згоден з причиною зупинки; також позивач не пред`являв посвідчення УБД; у подальшому особа позивача була встановлена за базою ІКС «ІПНП» та винесена оскаржувана постанова (а.с.18, 36).

Також 18.01.2024 відносно ОСОБА_1 були складені протоколи за ч. 4 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, що підтверджується картками адмінпрактики (а.с.33-34).

З вкладки «Перевірка чинності полісу внутрішнього страхування» на сайті МТСБУ вбачається, що станом на 18.01.2024 поліс на транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_1 не знайдено (а.с.35).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (із змінами і доповненнями) (далі - ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 19.1 «а» ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла.

ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» (надалі ДСТУ 3649:2010) визначені вимоги до технічного стану колісних транспортних засобів (далі КТЗ).

Пункт 6 ДСТУ 3649:2010 визначає вимоги до зовнішніх світлових приладів, у тому числі габаритних ліхтарів та ближнього світла фар, зокрема їх розташування, світлорозподілу, сили світла фар у режимі «ближнє світло», зони освітлення.

Методи контролювання зовнішніх світлових приладів визначені п. 7.1. ДСТУ 3649:2010, згідно пп. 7.1.1 якого відповідність вимогам 6.1.1-6.1.5, 6.1.6.1-6.1.6.3, 6.1.7.1-6.1.7.3, 6.1.7.5, 6.1.7.6 перевіряють візуально.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення, зокрема, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами.

Згідно з підпунктом «а» пункту 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, зокрема реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (підпункти «а» та «ґ» пункту 2.1 ПДР).

При цьому водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Положеннями пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України звільняються учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП настає, зокрема, у разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених (ч. 2 ст. 36 КУпАП).

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі№536/583/17).

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису фіксації місця події (а.с. 18, 36) вбачається, що позивач у темну пору доби керував транспортним засобом без увімкненого ближнього (дальнього) світла фар. Натомість були ввімкнені габаритні ліхтарі та права протитуманна фара.

Надаючи оцінку доказам, наданих сторонами, суд вважає доведеним, всупереч положенням п. 19.1 «а» ПДР України, факт керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом без увімкненого ближнього (дальнього) світла фар у темну пору доби. До доводів позивача про те, що були ввімкнені не габаритні ліхтарі, а саме ближнє світло фар, суд ставиться критично та оцінює їх як намагання уникнути відповідальності, оскільки розташування ввімкнених світлових приладів на транспортному засобі, їх світлорозподілу, сили світла фар та зон освітлення свідчать про протилежне, а саме: у темну пору доби були ввімкнені габаритні ліхтарі замість ближнього (дальнього) світла фар.

Щодо доводів позивача про незаконність вимоги інспектора поліції пред`явити визначені ПДР документи та, як наслідок, його право їх не пред`являти, суд зазначає наступне.

Норма підпункту «а» пункту 2.4 ПДР є імперативною та зобов`язує водія пред`явити для перевірки відповідні документи, непред`явлення яких є самостійним складом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Наведене в сукупності свідчить про те, що вимоги діючого законодавства покладають на водія обов`язок пред`явити на вимогу поліцейського реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс страхування у випадку зупинки транспортного засобу з інформуванням про причини зупинки. При цьому особисте ставлення водія до правомірності чи неправомірності зупинки на обов`язок пред`явити відповідні документи не впливає.

Суд враховує правову позицію, викладену в постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 25.09.2019 (справа №127/19283/17), відповідно до якої доводи позивача про те, що він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. При цьому притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

З оглянутого в судовому засідання відеозапису вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу позивача стало порушення п. 19.1 «а» ПДР, що було встановлено раніше. Тобто, вимога працівника поліції до позивача надати для перевірки реєстраційний документ та поліс страхування була обумовлена порушенням ним ПДР.

На виконання ч. 3 ст. 18, ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський представився, детально проінформував водія про причини зупинки, надав докази вчинення правопорушення, після чого неодноразово (більше 4 разів) пред`явив законну вимогу надати для перевірки документи, проте позивача відмовлявся. Також останній не надавав посвідчення учасника бойових дій, при наявності якого він звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України.

До того ж, не заслуговують на увагу доводи позивача про некоректно вказані в оскаржуваній постанові статті КУпАП, за якими його притягнуто до відповідальності, зокрема вказана частина «3» та дві статті «122 і 126», оскільки вказане спростовується копією постанови, в пункті 5 якої зазначені «частина 2 статті 122 КУпАП» та «частина 1 статті 126 КУпАП». Вказане також підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора, відповідно до якого під час винесення постанови інспектор поліції вказував саме на порушення частини 2 статті 122 КУпАП та частини 1 статті 126 КУпАП.

Крім того, відповідно до відеозапису поліцейським дотримано процедуру складання постанови про адміністративне правопорушення (а.с. 18, 36). При цьому: ознайомлено з доказами, роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядок сплати штрафу, порядок оскарження.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 ст. 122 та частиною 1 ст. 126 КУпАП. У відповідності до статті 36 КУпАП поліцейський наклав стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для скасування постанови серії БАД №052913 від 18.01.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

За вищевказаних обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 14, 19, 72, 77, 90, 139, 245, 246, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Удовенчика Віктора Миколайовича про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 07 лютого 2024 року.

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048, )

Відповідач інспектор взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Удовенчик Віктор Миколайович (місцезнаходження: вул. Громадська, буд. 66, м. Чернігів, 14037)

Суддя Н. В. Маслюк