Справа № 140/33128/23
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року ЛуцькСправа № 140/33128/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення нарахування та виплати основної (державної) пенсії відповідно до статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ); зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області провести в межах шестимісячного строку позовної давності перерахунок та виплату основної (державної) пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як інваліду 3-ої групи, відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ в розмірі не нижче шести мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та отримує пенсію по ІІІ групі інвалідності (захворювання, пов`язані з наслідками аварії на ЧАЕС). Позивач вважає, що ГУ ПФУ у Волинській області протиправно не нараховує та не виплачує йому пенсію згідно з ст. 54 Закону №796-ХІІ у розмірі не нижче шести мінімальних пенсій за віком у зв`язку із чим звернувся за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позов від 05.02.2024 №0300-0902-8/7170 відповідач його вимог не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що 29.06.2021 Верховною Радою України на виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р (ІІ)/2021 прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" № 1584- IX, який набрав чинності 01.07.2021.

Згідно зазначеного Закону частину третю статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено в такій редакції: в усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими, зокрема, для III групи інвалідності - 3700 гривень.

Пенсію позивача обчислено з урахуванням зазначеної норми Закону №796-ХІІ. У період спірних правовідносин розмір пенсії позивача становить 8419,77 грн, в тому числі: мінімальна пенсія інваліду III групи 3700 грн, а з урахуванням індексації - 5048,95 грн; 170,82 грн додаткова пенсія потерпілому внаслідок аварії на ЧАЕС; 3200,00 грн доплата за проживання на території радіоактивного забруднення (за рішенням суду).

Представник відповідача вказує, що у спірних правовідносинах управління Пенсійного фонду діяло виключно на підставі, в межах та на виконання норм чинного законодавства, а відтак для проведення перерахунку пенсії позивачу, як особі з інвалідністю III групи у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, немає підстав у зв?язку із чим просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорії 1) № НОМЕР_1 , виданим 20.06.2019 Волинською обласною державною адміністрацією (а.с.5).

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по ІІІ групі інвалідності, призначену відповідно до Закону №796-ХІІ. З матеріалів пенсійної справи вбачається, що ОСОБА_1 отримує пенсію у загальному розмірі 9759,77 грн, яка складається з таких складових: мінімальна пенсія інваліду ЧАЕС ІІІ групи 5048, 95 (3700*1, 14*1, 197); доплата за статтею 39 Закону №796-ХІІ - 4540 грн; додаткова пенсія потерпілому внаслідок аварії на ЧАЕС 170, 82 грн (а.с.4).

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо ненарахування та невиплати пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій відповідно звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон № 1058), який набрав чинності 01.01.2004.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону № 1058 законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

За правилами ч.1 ст.9 Закону № 1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, пунктом 13 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058 встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та цього Закону призначається одна пенсія за її вибором.

Законом № 796-ХІІ визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно зі статтею 54 Закону № 796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими:

для I групи інвалідності - 6000 гривень;

для II групи інвалідності - 4800 гривень;

для III групи інвалідності - 3700 гривень;

для дітей з інвалідністю - 3700 гривень.

Розміри пенсії, передбачені частиною третьою цієї статті, починаючи з 2022 року щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Суд звертає увагу, що вищевказана редакція Закону № 796-ХІІ діє з 01.07.2021 (тобто під час виникнення спірних правовідносин).

Так, 29.06.2021 Верховною Радою України на виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(II)/2021 прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» №1584-IX (далі - Закон №1584-IX).

Пунктом 2 Закону №1584-IX, який набрав чинності 01.07.2021, у статті 54 Закону №796-XII частину третю викладено в такій редакції: В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими: для I групи інвалідності - 6000 гривень; для II групи інвалідності - 4800 гривень; для III групи інвалідності - 3700 гривень; для дітей з інвалідністю - 3700 гривень.

Доповнено статтю 54 Закону №796-XII також частиною п`ятою такого змісту: порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Суд звертає увагу, що норма статті 54 Закону №796-XII, яка надавала право Кабінету Міністрів України встановлювати умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання діяла у період з 01.01.2015 по 30.06.2021. Водночас з 01.07.2021 діє норма вказаної статті Закону №796-XII, яка встановлює мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи (зокрема, для ІІІ групи інвалідності - не менше 3700 грн).

Матеріали пенсійної справи позивача свідчать про те, що з 19.02.2021 по 30.06.2021 розмір пенсії позивача становив 6656,72 грн: в т.ч. 1945,90 грн - пенсія по інвалідності III групи відповідно до статті 54 Закону №796-XII, тобто у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (1769,00 грн - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність х 110 %); 4540 грн доплата за ст.39 Закону №796-XII; 170, 82 грн - додаткова пенсія потерпілому внаслідок аварії на ЧАЕС.

Водночас з 01.07.2021 розмір пенсії позивача по інвалідності III групи внаслідок Чорнобильської катастрофи становив 8410,82 грн, у т. ч. 3700 грн - пенсія по інвалідності ІІІ групи відповідно до статті 54 Закону №796-XII (а з урахуванням індексації 5048, 95 грн), тобто з урахуванням змін, внесених на виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(II)/2021.

Встановлені в ході розгляду обставини справи свідчать, що, відповідач, виплачуючи у спірний період (з 30.04.2023 по 30.10.2023) позивачу пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.54 Закону №796-XII у розмірах, що вказані цією статтею діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, а отже правомірно з огляду на що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Суд вважає безпідставними посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 13.09.2023 №7-р(І) 2023 у справі №3-51/2021 (115/21), з огляду на те, що вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, за якою норми і положення статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У мотивувальній частині рішення Конституційний Суд вказав наступне: «Положенням пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення Кодексу встановлено додатковий порядок застосування статей 50, 54 Закону № 796. Отже, можливо лише припустити, що положення пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення Кодексу вплине на зміст та обсяг права на соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, наприклад, якщо Кабінет Міністрів України на його виконання ухвалить акт, яким зменшить розміри соціальних виплат виходячи з наявних фінансових ресурсів до тих меж, що під сумнівом буде сама сутність змісту права на соціальний захист»

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи, при виплаті позивачу пенсії згідно з ст.54 Закону №796-XII у спірний період ГУ ПФУ у Волинській області керувалось прямою нормою вказаної статті, а розмір пенсійних виплат нарахованих та виплачених ОСОБА_1 відповідає розміру вказаному у ч.3 ст.54 Закону №796-XII.

Водночас позивач, стверджуючи про необхідність виплати йому пенсії у розмірі не нижче шести мінімальних пенсій за віком цитує норму статті 54 Закону №796-XII, яка діяла до 28.12.2007, а тому не є чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду правомірність та законність своїх дій при нарахуванні та виплаті пенсії позивачу відповідно до ст. 54 Закону №796-XII.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що порушення прав позивача, про захист яких він просив, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, в зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 242, 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.М. Димарчук