Справа № 523/12344/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 523/12344/23

Головуючий в 1 інстанції: Кисельов В.К.

Дата і місце ухвалення 20.11.2023 р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Департамента патрульної поліції на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції України, Лейтенанта поліції 1 батальйону УПП в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції України - Войтова Дмитра Андрійовича про скасування постанови про адміністративній правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

10.07.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції України, Лейтенанта поліції 1 батальйону УПП в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції України - Войтова Дмитра Андрійовича, в якому просив:

- скасувати постанову про адміністративній правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі серії ЕАР № 5621391 від 16.07.2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, просив скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2023 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі відповідач вказував на те, що 16 липня 2022 року близько 21 год. 22 хв., під час виконання своїх службових обов`язків на а/д М-30 215 км, інспектором патрульної поліції лейтенантом поліції Войтовим Д.А. було виявлено, що позивач (водій) керував транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ 411 CDI д.н.з. НОМЕР_1 разом із причепом VAPP PVV-3.0, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1 а ПДР України, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апелянт зазначив про безпідставність доводів позивача про те, що відповідно до посвідчення водія № НОМЕР_2 , виданого ГАИ МВД-УВД ВІД 10.12.1992 Р., яке надає йому право керувати транспортними засобами категорії А, В, С, він мав право керувати транспортним засобом MERCEDES-BENZ 411 CDI д.н.з. НОМЕР_1 із причепом VAPP PVV-3.0.

Відповідач наполягає на тому, що згідно реєстраційної картки транспортного засобу MERCEDES-BENZ 411 CDI д.н.з. НОМЕР_1 , вказаний автомобіль відноситься до транспортних засобів категорії С1, повна маса якого - 4600 кг і може тягнути причіп, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів. Оскільки в даному випадку позивач керував вказаним транспортним засобом разом із причепом, повна маса якого перевищує 750 кг та складає 830 кг, позивач мав пред`явити посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії С1Е. Однак наявне у позивача посвідчення водія свідчить, що він має право керувати транспортними засобами лише категорії А, В, С.

З огляду на викладене відповідач вважає, що позивачем було допущено порушення положень п.2.1а ПДР України, а тому притягнення його до відповідальності є законним та обґрунтованим, а оскаржувана постанова скасуванню не підлягає.

Апелянт також посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції про ненадання жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме, даних з технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, інші будь-які докази, які взагалі свідчать про факт фіксації правопорушення.

Апелянт вказав на те, що оскаржувана постанова була винесена 16 липня 2022 року, проте, позивач звернувся до суду лише 7 липня 2023 року. У відповідності до підп.1 п.3 Розділу VIII Наказу МВС N 1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», строк відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА становить, - 30 діб.». Апелянт зазначив, що на момент розгляду справи проводилась відеозйомка, про що свідчить наявність запису номеру відеореєстратора №476640 у постанові у розділу 7, проте, вже на момент звернення позивача до суду майже через рік, на сервері збереження інформації відео з відеореєстратора №476640 - відсутнє.

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

06.02.2024 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на зазначене, справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, 16.07.2022 року інспектором патрульної поліції лейтенантом поліції Войтовим Д.А. було винесено відносно ОСОБА_1 постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 5621391.

Підставою для прийняття вказаної постанови стало керування позивачем 16.07.2022 року транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ 411 CDI д.н.з. НОМЕР_1 разом із причепом VAPP PVV-3.0, без права права керування таким транспортним засобом (відсутнє посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії).

З огляду на порушення позивачем п.2.1 а ПДР України, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою по справі про адміністративне правопорушення, позивач оскаржив її до суду першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту порушення позивачем ПДР України, а саме, не надано відеозапису події, фотокартки, що свідчить, на думку суду, про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, які справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху (далі ПДР України ).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

Згідно пункту 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п.п. 2.1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2.13 Правил дорожнього руху встановлено, що право на керування транспортними засобами особам може бути надано, зокрема:

автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - з 18-річного віку;

автомобілями з причепами або напівпричепами (категорії ВЕ, С1Е, СЕ), а також тими, що призначені для перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів, - з 19-річного віку.

Транспортні засоби належать до таких категорій:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів;

Т - трамваї та тролейбуси.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, у вигляді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ 411 CDI д.н.з. НОМЕР_1 разом із причепом VAPP PVV-3.0 без права керування таким транспортним засобом, через відсутність посвідчення водія відповідної категорії.

Заперечуючи правомірність оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 посилався на те, що він Правила дорожнього руху не порушував та керував транспортним засобом у відповідності до вимог ПДР.

Позивач вказав на те, що ним було пред`явлено поліцейському посвідчення водія № НОМЕР_2 , виданого 10.12.1992 року, згідно з яким він має право керування транспортними засобами категорії А, В, С.

Позивач, посилаючись на п. 5 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 8 травня 1993 р. № 340, вказав на те, що водіям транспортних засобів категорій В, С1, С, D1 і D дозволяється керувати такими засобами також з причепом, дозволена максимальна маса якого не перевищує 750 кілограмів. При цьому водіям транспортних засобів категорії В дозволяється керувати такими засобами з причепом, дозволена максимальна маса якого перевищує 750 кілограмів, але не перевищує маси автомобіля без навантаження, і загальна дозволена максимальна маса такого транспортного засобу і причепа не перевищує 3500 кілограмів.

Також позивач зазначив, що згідно свідоцтва НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 його маса складає 2630 кг, а згідно свідоцтва НОМЕР_5 про реєстрацію причепа НОМЕР_6 , його маса 830 кг.

З огляду на те, що загальна маса транспортного засобу MERCEDES-BENZ 411 CDI разом з причепом VAPP PVV-3.0 3460 кг, позивач вважає, що мав відповідну категорію на право керування таким транспортним засобом, а тому підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні.

В свою чергу відповідачем у справі була надана до суду реєстраційна картка ТЗ, згідно якої повна маса транспортного засобу MERCEDES-BENZ 411 CDI складає 4600, а маса без навантаження 2630 кг.

З огляду на вказане та зважаючи на положення ПДР, відповідач вказував на те, що транспортний засіб MERCEDES-BENZ 411 CDI відноситься до категорії С1 (повна маса 4600 кг) і може тягнути причіп, повна маса якого не перевищує 750 кг, а оскільки в даному випадку повна маса причепа VAPP PVV-3.0 830 кг, позивачу необхідно було мати посвідчення водія категорії С1Е.

Колегією суддів з метою належного з`ясування обставин по справі було витребувано від ОСОБА_1 копії свідоцтва НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та свідоцтва НОМЕР_5 про реєстрацію причепа НОМЕР_6 .

Дослідивши надані докази колегія суддів встановила, що дійсно повна маса транспортного засобу MERCEDES-BENZ 411 CDI складає 4600 кг, а маса без навантаження 2630 кг.

Для віднесення транспортного засобу до певної категорії у п. 2.13 Правил дорожнього руху використовується значення дозволеної максимальної маси таких транспортних засобів.

За визначенням, наведеним у пункті 1.10 ПДР, дозволена максимальна маса - маса спорядженого транспортного засобу з вантажем, водієм і пасажирами, що встановлена технічною характеристикою транспортного засобу як максимально допустима. Дозволена максимальна маса автопоїзда - це сума дозволеної максимально допустимої маси кожного транспортного засобу, що входить до складу автопоїзда.

Таким чином, для віднесення транспортного засобу до певної категорії враховуватись повинно значення повної маси транспортного засобу.

Як встановлено судом з наданих сторонами доказів, зокрема, і з свідоцтва НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу, повна маса транспортного засобу MERCEDES-BENZ 411 CDI складає 4600 кг, а тому він належить до категорії С1, а саме - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

При цьому, з огляду на те, що повна маса причепу VAPP PVV-3.0 згідно наданої копії свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 складає 2900 кг (830 кг це маса без навантаження, значення якої не використовується для визначення категорії), колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що позивач повинен був мати право керування транспортними засобами категорії С1Е, яка включає керування составами транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів.

Нормами п. 5 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 8 травня 1993 р. № 340, на які посилався позивач, передбачено, що водіям транспортних засобів категорій В, С1, С, D1 і D дозволяється керувати такими засобами також з причепом, дозволена максимальна маса якого перевищує 750 кілограмів. При цьому водіям транспортних засобів категорії В дозволяється керувати такими засобами з причепом, дозволена максимальна маса якого перевищує 750 кілограмів, але не перевищує маси автомобіля без навантаження, і загальна дозволена максимальна маса такого транспортного засобу і причепа не перевищує 3500 кілограмів.

В даному випадку дозволена максимальна маса причепа перевищує 750 кілограмів та складає згідно свідоцтва про реєстрацію 2900 кг, тобто перевищує масу автомобіля без навантаження, яка в даному випадку складає 2630 кг, що також підтверджено свідоцтвом про реєстрацію. Загальна дозволена максимальна маса транспортного засобу і причепа, якими керував позивач перевищує 3500 кілограмів та складає 7500 кг (4600 кг + 2900 кг).

Згідно того ж пункту 5 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 8 травня 1993 р. № 340, до керування транспортними засобами категорій С1, С, D1 і D з причепами, повна маса яких становить більш як 750 кілограмів і загальна дозволена максимальна маса такого транспортного засобу і причепа перевищує 3500 кілограмів, а також зчепленими автобусами допускаються водії, які мають право на керування транспортними засобами категорій С1Е, СЕ, D1E і DE.

Судом встановлено, що позивач під час перевірки наявності документів на право керування транспортним засобом надав поліцейському посвідчення водія НОМЕР_2 , виданого 10.12.1992 року, згідно з яким він має право керування транспортними засобами категорії: А, В, С.

Відповідно до п. 27 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 8 травня 1993 р. № 340, посвідчення водія, видане до набрання чинності Законом України від 24 вересня 2008 р. № 586-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", може бути обміняне на нове на умовах проведення обміну, визначених цим Положенням. При цьому в новому посвідченні водія зазначаються категорії: А1, А - відповідає категорії А; В1, В - відповідає категорії В; С1, С - відповідає категорії С; D1, D - відповідає категорії D; BЕ - відповідає категоріям В і Е; C1E, СЕ - відповідає категоріям C і Е; D1E, DЕ - відповідає категоріям D і Е; Т - відповідає категорії Трамвай, Тролейбус.

Таким чином право на керування транспортними засобами з причепом категорії В та С не надавали позивачеві права керувати транспортним засобом MERCEDES-BENZ 411 CDI, дозволена максимальна маса якого становить 4600 кг, разом з причепом VAPP PVV-3.0 повна маса якого становить 2900 кг.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає вірним твердження відповідача у справі про допущення позивачем порушення п. 2.1а ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення прийнята правомірно та обґрунтовано, а тому скасуванню не підлягає.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення поданого ОСОБА_1 позову через ненадання відповідачем доказів вчинення правопорушення, зокрема, відеозаписів тощо.

У поданій апеляційній скарзі апелянт вказував на те, що адміністративне правопорушення громадянином ОСОБА_1 було вчинено 16.07.2022 року, строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів складає 30 діб (тобто строк зберігання в даному випадку відеозапису з портативного відеореєстратора сплив 16.08.2022 року), тоді як позов було подано позивачем до суду першої інстанції 10.07.2023 року, що унеможливило надання до суду відповідних відеозаписів з портативних відеореєстраторів.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 було затверджено Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Пунктами 4 та 5 Розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

При цьому, положеннями Розділу VIII передбачено, що строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - становить 30 діб.

Строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено у разі використання їх у процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності, у рамках розслідування кримінального провадження та/або в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення, у разі фіксації надзвичайних подій за участю особового складу поліції, інших подій, якщо вони можуть бути використані в процесі службової діяльності органів, підрозділів поліції, під час проведення службових розслідувань.

В даному випадку дійсно подія правопорушення відбулась 16.07.2022 року, тоді як позовна заява ОСОБА_1 була прийнята до розгляду судом першої інстанції лише 15.08.2023 року, тобто після спливу встановленого законодавчого строку зберігання відеозаписів, що позбавило відповідача можливості надати відповідні відеозаписи з відеореєстраторів поліцейських.

Однак вказане не було враховано судом першої інстанції при вирішенні справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того колегія суддів також звертає увагу на те, що у поданому адміністративному позові позивач не заперечував, а навпаки підтвердив факт керування ним транспортним засобом MERCEDES-BENZ 411 CDI разом з причепом VAPP PVV-3.0, однак вважав, що наявне право керування транспортним засобом категорії В є достатнім для керування вище зазначеним транспортним засобом з причепом.

Враховуючи все викладене, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи, доводам сторін по справі, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постановлене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення, про відмову у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департамента патрульної поліції задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2023 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції України, Лейтенанта поліції 1 батальйону УПП в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції України - Войтова Дмитра Андрійовича про скасування постанови про адміністративній правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Постанова набирає законної сили з дати її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук