Справа № 520/26965/23
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 р. Справа № 520/26965/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 06.11.23 по справі № 520/26965/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області третя особа Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа Головне Управління Пенсійного фонду України в Київській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №23 від 21.06.2023 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності на підставі частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області () призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з 14.06.2023 року пенсію по інвалідності на підставі частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», з розрахунку 60% від суми складових заробітної плати, зазначених в Довідках Київської обласної прокуратури №21ф-49 від 22.03.2023 року «Про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років)» та №21ф-48 від 22.03.2023 року «Про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)» та направити електронну пенсійну справу ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з прийнятим рішенням до Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області () для здійснення виплати призначеної пенсії по інвалідності.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №23 від 21.06.2023 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності на підставі частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа Головне Управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції фактично позбавив його наразі та на майбутнє, як прокурора, який відпрацював в органах прокуратури більше 10 років та став під час роботи в органах прокуратури інвалідом 2 групи, законного права на пенсію по інвалідності на підставі частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», яке передбачає в подальшому також право на перерахунок пенсії на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру», чим обмежив право позивача на пенсійне забезпечення.

Більш того, суд першої інстанції взагалі не дослідив питання наявності у позивача зазначеного права (на призначення пенсії) крізь призму частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» та не дав цьому оцінку, обмежившись арифметичними розрахунками, які не були та не є головними у цьому спорі і арифметичні розрахунки відповідача позивач не оспорював взагалі, звертаючись за захистом свого порушеного відповідачем права до суду.

Позивач наголошує, що записи у трудовій книжці ОСОБА_1 , інваліда 2 групи, документально підтверджують наявний у нього стаж роботи на посаді прокурора, необхідний для призначення відповідної пенсії по інвалідності на підставі частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», який станом на 22 грудня 2016 року склав 13 років 04 місяці 21 день, що є вже достатнім для призначення пенсії даного виду - пенсії по інвалідності.

Отже, на переконання позивача, є достатні підстави вважати заявлені позовні вимоги належно обґрунтованими, а оскаржуване рішення пенсійного органу - протиправним.

Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що відповідно до вимог п. 2 ст 86 ЗУ Про прокуратуру розмір пенсії з 14.06.2023 становить 4245грн 00 коп., (заробітна плата для обчислення пенсії 7075,00 грн. х 60% = 4245 грн. 00 коп), а відповідно електронної пенсійної справи ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності по ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 6196 грн.92 коп.

На переконання представника відповідача, переведення на інший вид пенсії є не доцільним, оскільки знижується розмір пенсійної виплати позивача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності ІІ групи за Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перехід на інший вид пенсії по інвалідності згідно Закону України Про прокуратуру.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №23 від 21.06.2023 року позивачу відмовлено у переведенні у зв`язку з недоцільністю, так як відповідно до вимог п.2 ст 86 ЗУ Про прокуратуру розмір пенсії з 14.06.2023 р. становить 4245 грн. 00 коп., (заробітна плата для обчислення пенсії 7075,00 грн. х 60% = 4245 грн. 00 коп.), а відповідно електронної пенсійної справи ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності по ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 6196 грн.92 коп.

Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку внаслідок переведення позивача на інший вид пенсії її розмір зміниться у бік зменшення, що є неприпустимим і виключає можливість прийняття суб`єктом владних повноважень рішень або вчинення ним дій, які б звужували зміст, обсяг існуючих соціальних гарантій.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову у повному обсязі з наступних підстав.

15.07.2015р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII, статтею 86 якого урегульовано порядок пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури.

Згідно ч.2 ст. 86 Закону № 1697-VII, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

Відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону № 1697-VII, прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, та наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Відповідно до п. 5 Перехідних положень Закону №1697-VII положення цього Закону, в тому числі статті 86 регулює пенсійне забезпечення працівників органів прокуратури.

Відповідно до ст. 15 Закону №1697-VII прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор України; 2) перший заступник Генерального прокурора України; 3) заступник Генерального прокурора України; 4) заступник Генерального прокурора України - Головний військовий прокурор; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України; 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України; 7) прокурор Генеральної прокуратури України; 8) керівник регіональної прокуратури; 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури; 10) заступник керівника регіональної прокуратури; 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури; 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури; 13) прокурор регіональної прокуратури; 14) керівник місцевої прокуратури; 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури; 16) заступник керівника місцевої прокуратури; 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури; 18) заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури; 19) прокурор місцевої прокуратури.

Враховуючи вказані норми законодавства, прокурори мають право на пенсійне забезпечення з інвалідності незалежно від віку за наявності на день звернення стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Частиною 6 ст.86 Закону №1697-VII передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону. Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

Таким чином законодавство розрізняє поняття вислуги років, що дає право на пенсію і стажу роботи на прокурорських посадах. При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. В той же час до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» документом, що посвідчує стаж роботи є трудова книжка.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що записи у трудовій книжці ОСОБА_1 , інваліда 2 групи, документально підтверджують наявний у нього стаж роботи на посаді прокурора, необхідний для призначення позивачу відповідної пенсії по інвалідності на підставі частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», який станом на 22 грудня 2016 року склав 13 років 04 місяці 21 день, що є вже достатнім для призначення пенсії даного виду - пенсії по інвалідності, а саме, з 02 серпня 2003 року по 22 грудня 2016 року - безперервна служба на посадах прокурорів в органах прокуратури України (13 р. 04 міс. 21 дн,).

Вперше інвалідність 2 групи ОСОБА_1 встановлена МСЕК з 23.07.2015 року, під час проходження служби в органах прокуратури, у подальшому - після повторного переогляду, підтверджена МСЕК з 01.08.2016 року, також під час служби в органах прокуратури, та підтверджена довічно після повторного переогляду МСЕК з 01.08.2019 року, усі документи з зазначеного питання наявні у розпорядженні органів Пенсійного фонду України та ним не оспорюються, оскільки ГУ ПФУ в Київській області позивачу, як інваліду 2 групи, призначена та виплачується пенсія по інвалідності на підставі Закону України №1058-ІУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058).

Отже, колегія суддів вважає, що ГУ ПФУ в Харківській області, відмовивши позивачу, інваліду 2 групи, у "переведенні на інший вид пенсії" по інвалідності на підставі частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру" обмежив право ОСОБА_2 на пенсійне забезпечення, а відтак рішення про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності на підставі частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до абз.13 п.4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п.4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (ішою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п.4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Отже, з огляду на приписи зазначених норм за принципом екстериторіальності, органом, що призначає пенсію позивачу, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, при цьому виплата пенсійних виплат в подальшому буде проводитися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області, за місцем мого проживання та реєстрації.

Таким чином, колегія суддів переглядаючи адміністративну справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що ГУ ПФУ в Харківській області, відмовивши ОСОБА_1 у "переведенні на інший вид пенсії" по інвалідності на підставі частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру" порушила право позивача на пенсійне забезпечення, а відтак рішення ГУ ПФУ в Харківській області про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності на підставі частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №23 від 21.06.2023 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо посилання суду першої інстанції на правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 369/10979/16-а, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, у справі № 369/10979/16-а, Верховний Суд зазначив: "... листом за підписом першого заступника начальника управління ПФУ від 22 листопада 2016 року №247/О-01 ОСОБА_3 повідомлено, про відмову йому в перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1789-ХІІ, та недоцільність поновлення пенсії працівника прокуратури, оскільки вона за розміром менша за одержувану ним пенсію державного службовця.

Отже, фактично управління ПФУ не відмовило позивачу у переведенні його на інший вид пенсії, призначеної йому раніше відповідно до Закону № 1789-ХІІ, а роз`яснило йому, що у зв`язку із тим, що пенсії, призначені за статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, у разі переведення позивача на таку пенсію, розмір пенсійних виплат буде меншим ніж розмір пенсії державного службовця, а тому таке переведення для нього є недоцільним."

Натомість у справі, що переглядається, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення №23 від 21.06.2023 року про відмову ОСОБА_1 в "переході на інший вид" пенсії по інвалідності на підставі частини 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру".

Отже, зазначені висновки Верховного Суду, викладені у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 369/10979/16-а, не є ревалентними до даної адміністративної справи, оскільки правовідносини у даній справі є відмінними від тих, що були у зазначених справі, яка розглядалися Верховним Судом.

Відповідно підстави для їх врахування судом апеляційної інстанції згідно вимог ч.5 ст. 242 КАС України, відсутні.

Щодо позовних вимог позивача стосовно призначення пенсії з розрахунку 60% від суми складових заробітної плати, зазначених в Довідках Київської обласної прокуратури №21ф-49 від 22.03.2023 року «Про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років)» та №21ф-48 від 22.03.2023 року «Про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

Отже, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що внаслідок можливих протиправних дій з боку пенсійного органу будуть порушені права позивача на належний розмір пенсії.

Матеріали справи також не містять доказів існування у відповідача наміру допускати порушення закону у процедурі проведення майбутніх виплат за перерахованою пенсією.

Тобто, вказані позовні вимоги направлені на майбутнє та є передчасними, оскільки спрямовані на захист ще непорушеного права позивача, через що колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Таким чином, колегія суддів вважає, що для належного та ефективного захисту порушених прав позивача, необхідно зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 з 14.06.2023 року на пенсійне забезпечення по інвалідності на підставі частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» та направити електронну пенсійну справу ОСОБА_1 з прийнятим рішенням до Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області для здійснення виплати пенсії.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зробив помилкові висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 року по справі № 520/26965/23, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 по справі № 520/26965/23 - скасувати.

Прийняти постанову, якою задовольнити частково позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області третя особа Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, площа Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) №23 від 21.06.2023 року про відмову у переведенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на інший вид пенсійного забезпечення по інвалідності на підставі частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, площа Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з 14.06.2023 року на пенсійне забезпечення по інвалідності на підставі частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» та направити електронну пенсійну справу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з прийнятим рішенням до Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області (08501, Київська область, місто Фастів, вулиця Сашка Андрія, 10, ) для здійснення виплати пенсії.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва