Справа № 344/17671/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 344/17671/23 пров. № А/857/24429/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Бруновська Н.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Слободян І.М.

за участю представників:

позивач Вороніна М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2023 року у справі № 344/17671/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови, (головуючий суддя Бабій О.М., м. Івано-Франківськ, рішення проголошено 29 листопада 2023 року, о 11:20:43, повне судове рішення складено 29 листопада 2023 року), -

В С Т А Н О В И В:

22.09.2023 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАС №7421033 від 29.07.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності;

- визнати дії працівників поліції щодо надсилання постанови поштовим зв`язком, подвоєння штрафу, протиправним та незаконними;

- визнати дії працівників патрульної поліції м. Івано-Франківськ, а саме - сержанта поліції ОСОБА_2 та сержанта поліції ОСОБА_3 щодо зупинки транспортного засобу та розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, незаконними та протиправними.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала про те, що спірною постановою, на підставі ч.5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), її притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пп. «в» п.2.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР), а саме не була пристебнута ременем безпеки. Вважала оскаржену постанову протиправною з огляду на відсутність у суб`єкта владних повноважень доказів вчинення правопорушення. Наголошувала на тому, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб, не проінформувавши про конкретну причину зупинки та не надали відеозйомку, де зафіксовано сам факт правопорушення.

Також ОСОБА_1 вважала, що працівниками поліції не вжито жодних дій щодо надання можливості реалізувати та отримати таку допомогу.

Рішенням Івано-Франківського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення суд першої інстанції констатував правомірність спірної постанови, а доводи позивача вважав безпідставними, обґрунтованими виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, та непідтвердженими належними та допустимими доказами. Крім того, суд зазначив, що поліцейський, в силу норм законодавства, жодним чином не може вплинути на «подвоєння» розміру штрафу, а відтак вважав таку вимогу позивача необгрунтованою та безпідставною.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи скарги загалом співставні з доводами позовної заяви, тобто незаконність спірної постанови та необґрунтованість рішення суду першої інстанції обґрунтовує покликаннями на безпідставність зупинки транспортного засобу, неінформування про конкретну причину зупинки, ненадання доказів відеозйомки, де зафіксовано сам факт правопорушення, а також незабезпечення права на захист та користування правовою допомогою.

Розгляд справи здійснюється з урахуванням положень параграфа 2 Глави 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивача повідомлено про час, місце та дату розгляду справи телефонограмою від 31.01.2024, а також шляхом направлення на електронну пошту, вказану в позовній заяві.

Департамент патрульної поліції та Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області повідомлено про дату, час та місце слухання справи шляхом направлення повістки-повідомлення в електронний кабінет.

За правилами статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Апеляційним судом встановлено, що 29 липня 2023 року близько 15 год. екіпаж Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області на вул. Довженка в м. Івано-Франківську зупинив транспортний засіб марки Volkswagen Touran, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 .

Як вбачається із відеозапису з нагрудних камер поліцейських, підставою для зупинки було те, що ОСОБА_1 користувалась телефоном під час керування транспортним засобом.

Після зупинки транспортного засобу працівники поліції представились та повідомили про причину зупинки. Позивач пояснила, що не знає куди їхати тому питала по телефону дорогу. Разом з тим, позивач просила надати їй докази того, що вона під час руху транспортного засобу користувалась телефоном.

Працівники поліції переглянувши відео встановили, що справді, на відео не зафіксовано того, що позивач розмовляє по телефону під час руху, але вони бачили це візуально, але оскільки доказів вчинення правопорушення не було, то позивачу дозволили продовжити рух.

Не виходячи з автомобіля позивач продовжила рух, а працівники поліції сіли в автомобіль та рушили за нею.

Надалі, через незначний проміжок часу, екіпаж Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області повторно зупинили транспортний засіб з тієї причини, що позивач не пристебнута ременем безпеки.

За змістом спірної постанови ЕАС №7421033 від 29.07.2023 позивач, ОСОБА_1 , о 15:40, 29.07.2023, керуючи транспортним засобом Volkswagen Touran, державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки) не була пристебнута ременем безпеки, чим порушила п.п. «в» п. 2.3 ПДР. За вчинене правопорушення до громадянки ОСОБА_1 , на підставі ч.5 ст. 121 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

Не погоджуючись із спірною постановою позивачка звернулась до суду із позовом.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про обґрунтованість спірної постанови такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

За змістом п.п «в» п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів. Відповідальність за порушення припису цього пункту передбачена ч.5 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В контексті доводів скаржника апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

У відповідності до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний в тому числі: зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху; тримати руки в полі зору поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України і не виходити з транспортного засобу без дозволу.

В матеріалах справи наявний компакт-диск наданий працівниками поліції, на якому містяться відеоматеріали з нагрудних камер працівників поліції, а також відео з реєстратора патрульного авто.

На відеозаписі зафіксовано як працівник поліції, зупинивши транспортний засіб позивачки та підійшовши до її авто повідомляє останню про те, що вона керує транспортним засобом не пристебнувши ремінь безпеки, а сам ремінь протягнутий позаду по спинці сидіння. Отже, позивач вказаних вимог ПДР та Закону не дотрималась. Покликання позивача на те, що вона була пристебнута, але мала намір вийти з авто, тому відстебнулась, на переконання апеляційного суду не спростовують цей висновок, оскільки вище норми законодавства передбачають те, що водій зобов`язаний зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху та тримати руки в полі зору поліцейського і не виходити з транспортного засобу без дозволу. До того ж згідно відеозапису позивач не намагалась вийти з автомобіля, а перебувала в ньому до початку розгляду працівником поліції адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Щодо покликань позивача на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу, то апеляційний суд зазначає про те, що працівниками поліції було чітко озвучено цю причину, а сам факт невиконання вимог ПДР ОСОБА_1 зафіксовано на відеозаписі наявному в матеріалах справи.

В той же час щодо покликань позивача на незаконну зупинку транспортного засобу з причини користування телефон під час керування транспортного засобу, то апеляційний суд вважає, що ці обставини не підлягають оцінці судом, так як зазначені обставини не стосуються суті правопорушення за яке позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності.

В контексті покликань позивача на порушення її права на користування правовою допомогою апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно статті 268. КУпАП права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Як видно з відеозапису нагрудної камери наявному в матеріалах справи позивачу було запропоновано скористатись послугами адвоката, однак ОСОБА_1 повідомила, що останній може прибути лише через три години. Працівники поліції повідомили, що такий час є надмірним, відтак продовжили розгляд справи. Клопотань про відкладення розгляду ОСОБА_1 не заявила. Підстав для відкладення розгляду справи та перенесення розгляду в інше місце не було, тому поліцейські, цілком обґрунтовано, розглянули справу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За правилами ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2023 року у справі № 344/17671/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді Н. В. Бруновська
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 08 лютого 2024 року.