Справа № 420/1763/23
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/1763/23

Перша інстанція: суддя Андрухів В.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року у справі № 420/1763/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У січня 2023 року ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до суду в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 26.10.2020 №556 про утримання надміру виплачених сум пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зробити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з врахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії з Одеського обласного центру української культури №37 від 24.01.2005.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач у період з 1993 по 2000 роки працювала в Одеському обласному центрі української культури. Роботодавцем видано довідку про заробітну плату №37 від 24.01.2005, згідно до якої було обраховано пенсію. Однак в подальшому відповідачем було прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 26.10.2020 №556, внаслідок чого останнім було прийнято рішення про стягнення переплати у сумі 25391 грн 93 коп.

На звернення позивача відповідач повідомив, що переплата виникла за результатами перевірки та було встановлено, що в довідці завищено суми за період з 1994 по 1999 рік. Оскільки при проведенні перевірки були виявлені розбіжності в сумах заробітної плати, зазначеним підприємством видано нову довідку про заробітну плату від 10.07.2020 №62.

Посилаючись на положення ст.103 Закону України Про пенсійне забезпечення (надалі - Закон України №1788-ХІІ) позивач зазначила, що обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Підставою для прийняття рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області № 556 від 26.10.2020 про утримання надміру виплачених сум пенсії з позивача у розмірі 25391,93 грн. слугувало встановлення недостовірності даних у довідці Одеського обласного центру української культури №38 від 24.01.2005.

Тому позивач вважала, що відповідальність за правильність та достовірність документів, що подаються для призначення пенсій, в тому числі персоніфікованих відомостей про заробітну плату, які вносяться до реєстру застрахованих осіб, має бути покладено на роботодавця (страхувальника).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 09 жовтня 2023 року по справі № 420/1763/23 позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.10.2020 №556 про утримання надміру виплачених сум пенсій.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнуті згідно рішення від 26.10.2020 №556 суми пенсії.

У задоволенні решти позову відмовив.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не погоджується з рішення суду першої інстанції, вважає його необґрунтованим та винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просить його скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

судом першої інстанції не в повній мірі були з`ясовані обставини, які мають значення для справи, зокрема, не враховано положення ч. 1 ст. 103 Закону №1788-XII та порушено норми ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Позивачка процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до протоколу № 21016 від 09.03.2005 Малиновського № 2 УПФУ у м. Одесі ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності з 21.12.2004. Призначенню пенсії передувало звернення Одеського обласного центру української культури з поданням про призначення позивачу пенсії по інвалідності від 24.01.2005.

Для призначення пенсії по інвалідності серед інших документів до органу ПФУ було надано довідку про заробітну плату № 37 від 24.01.2005 за період з 1993 по 1998 роки та довідку про заробітну плату № 38 від 24.01.2005 за період 1999-2000 роки, видані Одеським обласним центром української культури, де працювала позивач. Згідно вказаних довідок позивачу обраховано пенсію.

В подальшому відповідачем було прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 26.10.2020 № 556, відповідно до якого виникла переплата пенсії позивачу у зв`язку з недостовірними відомостями у довідці про заробітну плату. Сума переплати за період з 21.12.2004 по 31.10.2020 складає 25391 грн 93 коп. Вирішено утримувати з ОСОБА_1 з 01.11.2020 щомісяця по 20% пенсії до повного погашення переплати.

На звернення позивача щодо підстав утримання з її пенсії відповідач повідомив, що переплата виникла за результатами перевірки (акт від 10.07.2020 № 5372), якою було встановлено, що в довідках №№ 37, 38 від 24.01.2005 було завищено суми за період з 1994 по 1999 рік. Оскільки при проведенні перевірки були виявлені розбіжності в сумах заробітної плати, Одеським обласним центром української культури видано нову довідку про заробітну плату від 10.07.2020 №62. Пенсію позивача перераховано на підставі вказаної довідки. В результаті проведеного перерахунку надміру виплачена сума пенсії 25391,93 грн. підлягає поверненню відповідно до ст.50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що статтею 50 Закону № 1058-IV визначений вичерпний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсій, проте в даному випадку відсутні зловживання з боку пенсіонера.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Одеській області про утримання надміру виплачених сум пенсій від 26.10.2020 № 556 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд сказав, що вимогу позивача про перерахунок відповідачем її пенсії з врахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії з Одеського обласного центру української культури №37 від 24.01.2005 суд вважає безпідставною, оскільки позивач не оспорює встановлену відповідачем недостовірність відомостей у довідці №37 від 24.01.2005, а Одеський обласний центр української культури за результатами проведеної пенсійним органом перевірки достовірності довідок №№ 37, 38 від 24.01.2005 видав нову довідку від 10.07.2020 № 62.

Отже, підстав для проведення перерахунку пенсії позивача з врахуванням довідки про заробітну плату №37 від 24.01.2005 суд не вбачає, а тому в задоволенні цієї вимоги ОСОБА_1 відмовив.

При цьому, взявши до уваги, що на підставі спірного рішення від 26.10.2020 № 556 відповідачем з 01.11.2020 було утримано з пенсії позивача частину коштів, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача суд вважав за необхідне зобов`язати відповідача повернути позивачу безпідставно стягнуті згідно вказаного рішення суми пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до Конституції України з метою надання гарантії всім непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки ухвалено Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), яким визначено:

- громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. ( стаття 1 Закону №1788-XII)

- органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. (стаття 101 Закону №1788-XII)

- суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. В усіх випадках звернення стягнень на пенсію за пенсіонером зберігається не менш як 50 процентів належної пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. ( стаття 103 Закону №1788-XII).

Відповідно п.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Статтею 103 Закону №1788 передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає "Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 №6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695 (далі - Порядок).

Згідно із вимогами п.3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до статті 103 Закону №1788-ХІІ у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо.

Зі змісту зазначених норм Закону №1058-ІV, Закону №1788 та Порядку вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Таким чином, чинним законодавством визначаються дві самостійні підстави для відшкодування зайво сплаченої пенсії, кожна з яких визначає суб`єкта, на якого покладається такий обов`язок в залежності від того, хто із цих суб`єктів вчинив відповідні дії, що призвели до такої зайвої сплати. У випадку зловживань з боку пенсіонера - обов`язок відшкодування може бути покладений на нього, а у випадку подання недостовірних відомостей страхувальником - обов`язок відшкодування зайвих виплат покладається на цього страхувальника.

При цьому, відповідальність може бути покладена на громадянина на підставі частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІ виключно внаслідок зловживання з боку пенсіонера, яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними відомостями.

Тобто, умовою настання вказаної відповідальності є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.

Як вбачається з матеріалів, підставою для винесення спірного рішення № 556 та утримання грошових коштів з позивачки стало не наявність зловживань з боку пенсіонера при призначенні пенсії, а те, що відповідачем проведено перевірку та встановлено, що у довідках про заробітну плату від 24 січня 2005 року №№ 37, 38 містяться недостовірні відомості.

Колегія суддів вважає, що для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, необхідно виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

З огляду на те, що в оскаржуваному рішенні відповідача обґрунтованих обставин щодо зловживання з боку пенсіонера при зверненні його із заявою про призначення пенсії не наведено та допустимими доказами не підтверджено обізнаність позивача щодо недостовірності даних вказаної довідки, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що зазначене рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 12 липня 2018 року у справі № 489/1079/17, від 13 червня 2019 року у справі №489/5805/16-а, від 13 листопада 2019 року по справі № №214/6976/16-а (2-а/214/64/17).

Крім того, згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 Цивільного кодексу України майно не підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 761/41107/16-а.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.10.2020 №556 про утримання надміру виплачених сум пенсій, зобов`язання повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнуті згідно рішення від 26.10.2020 №556 суми пенсії.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції стосовно колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив.

Доводи апелянта щодо наявності факту недобросовісної поведінки позивачки, для обрахунку пенсії у зв`язку наданням пенсійному органу довідку з недостовірними відомостями про заробітну плату при призначенні пенсії суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на таке.

Довідка № 37 від 24.01.2005, яка за твердженням відповідача, містить недостовірні відомості про розмір заробітної плати ОСОБА_1 , виготовлена не позивачкою, а роботодавцем Одеським обласним центром української культури.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 101 Закону № 1788-ХІІ підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що пенсіонер не може нести відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, у тому числі довідок про заробітну плату, які видаються підприємством на виконання його повноважень, а тому на пенсіонера може бути покладений обов`язок про повернення надміру виплаченої пенсії лише у випадку встановлення і доведення об`єктивними даними зловживань з його боку, тобто наявність об`єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних.

В ході апеляційного перегляду, апелянт не довів наявність зловживанням з боку позивачки в розумінні частини першої статті 103 Закону № 1788-ХІІ , зокрема, подання нею документів з явно неправильними відомостями до пенсійного органу для призначення пенсії.

З огляду на вищезазначене суд апеляційної інстанції висновує, що позивачка вчинила всі необхідні дії для призначення їй пенсії, отже не має нести тягар відповідальності за формування роботодавцем відповідних первинних документів для призначення пенсії позивачці.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року по справі № 420/1763/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк