Справа № 120/8830/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 лютого 2024 р. Справа № 120/8830/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що на виконання рішення 13-ої позачергової сесії 8-ого скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 14 липня 2021 року № 281 ним замовлено у проектній організації виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража.

Після розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , такий подано на затвердження до Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області як уповноваженого на те органу.

Проте рішенням 28-ої сесії 8 скликання Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 05 червня 2023 року № 640 позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність з посиланням на підпункт 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України та статтю 50 Закону України "Про землеустрій".

Позивач не погоджується із таким рішенням органу місцевого самоврядування, у зв`язку із чим звернувся до суду з цим позовом з вимогами скасувати пункт 4 рішення 28 чергової сесії 8-ого скликання Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 05 червня 2023 року № 640 "Про відмову в наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою та у затвердженні документацій із землеустрою", яким позивачеві відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ділянки у власність для будівництва індивідуального гаража, а також зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :05:006:0276 площею 0,0031 га для будівництва індивідуального гаража в АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 26 червня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справ та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Копія ухвали від 26 червня 2023 року отримана відповідачем 04 липня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Проте відзив на позовну заяву від цього відповідача на адресу суду в строк, визначений ухвалою від 26 червня 2023 року, не надійшов.

Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

11 серпня 2023 року адвокатом Залокоцькою В.Д. подано до суду клопотання про залучення її довірительки ОСОБА_3 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року клопотання адвоката Залокоцької В.Д. про вступ у справу третьої особи задоволено та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 .

05 жовтня 2023 року представницею Сафурак Я.О. в порядку статті 165 Кодексу адміністративного судочинства України подано до суду пояснення щодо позову. У таких йдеться про те, що ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею майна померлої ОСОБА_4 , що підтверджується витягом зі спадкового реєстру та довідки, виданої державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори. Водночас ОСОБА_4 в установленому законом порядку є співвласником квартири АДРЕСА_2 . Дану квартиру вона отримала у 1976 році. До того сім`я ОСОБА_4 проживала у квартирі АДРЕСА_3 . Обидва будинки розташовані один навпроти одного та мають загальний двір. При цьому ще у 1974 році на прибудинковій території будинку АДРЕСА_4 з дозволу сусідів та селищної ради ОСОБА_4 поставила металевий гараж, який знаходиться там до цього часу. Даний гараж розташований на земельній ділянці, землекористувачем якої є ОСОБА_4 , а сама земельна ділянка не була приватизована. Так, у вересні 2021 року ОСОБА_4 дізналась, що рішенням Шаргородської міської ради надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаража ОСОБА_1 . При цьому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою стосується тієї ж земельної ділянки, на якій розташований металевий гараж, яким користувалася ОСОБА_4 03 лютого 2022 року ОСОБА_4 звернулася до Шаргородської міської ради, копія якої надіслана також Вінницькій обласній прокуратурі, із заявою про свідоме зловживання владою. 23 березня 2022 року Шаргородською міською радою надано відповідь на звернення ОСОБА_4 , у якій повідомлено, що оформлення права власності на земельну ділянку для індивідуального гаражного будівництва ОСОБА_1 , на якій знаходиться її металевий гараж, знято з розгляду 18 сесії 8 скликання Шаргородської міської ради. Разом із тим 04 лютого 2022 року Шаргородською міською радою надано дозвіл ОСОБА_4 на виготовлення документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража. Таким чином, на думку представниці ОСОБА_2 , задоволення даного позову позбавить ОСОБА_2 (спадкоємицю майна померлої ОСОБА_4 ) права на подальше завершення приватизації земельної ділянки, що знаходилась в користуванні ОСОБА_4 з 1974 року, так як ОСОБА_1 намагається приватизувати земельну ділянку, яка належала ОСОБА_4 на праві користування.

Також у поданих поясненнях представниця третьої особи зазначила, що під час воєнного стану в Україні діє заборона на безоплатну передачу земель державної та комунальної власності в приватну власність, а також заборона на отримання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої передачі.

За таких обставин представниця третьої особи просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

19 жовтня 2023 року позивачем подано до суду заперечення на пояснення третьої особи, у яких йдеться про те, що представницею ОСОБА_2 не подано до суду жодного доказу про те, що на спірній земельній ділянці знаходиться гараж, спадкоємицею якого є третя особа.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

14 липня 2021 року Шаргородською міською радою Вінницької області прийнято рішення № 281, пунктом 2.41 якого ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0055 га для будівництва індивідуальних гаражів із земель житлової та громадської забудови на території Шаргородської міської ради в АДРЕСА_4 ).

Позивачем замовлено проект землеустрою у проектній організації, після розроблення якого такий передано для затвердження до Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області.

05 червня 2023 року на засіданні 28 сесії 8 скликання Шарогородської міської ради Жмеринського району Вінницької області прийнято рішення № 640, яким ОСОБА_1 відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність площею 0,0031 га для будівництва індивідуального гаража в місті Шаргород по вулиці Героїв Майдану, оскільки порушено вимоги підпункту 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України (передача у власність земельних ділянок під час воєнного стану) та статті 50 Закону України "Про землеустрій" (відсутній витяг з містобудівної документації).

Надаючи правову оцінку рішенню, що оскаржується, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України; тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних праовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 6 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частин 9, 10 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Особливості затвердження документації із землеустрою визначено статтею 186 ЗК України.

Частиною 7 статті 186 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

При цьому положеннями частини 10 статті 186 ЗК України визначено, що висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

Отже, приписами ЗК України чітко визначено, що орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність, розглядає клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою та приймає одне із рішень: або про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, або відмовляє у його затвердженні.

При цьому у випадку відмови у затвердженні проекту землеустрою таке рішення має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення, підставами для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :05:006:0276 у власність ОСОБА_1 для будівництва індивідуального гаража в місті Шаргород по вулиці Героїв Майдану слугували приписи підпункту 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України (заборона під час воєнного стану передавати у власність земельні ділянки) та статті 50 Закону України "Про землеустрій" (відсутній витяг з містобудівної документації).

Визначаючись із правомірністю відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ділянки у власність, суд керується наступним.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан, який продовжує діяти дотепер.

Відповідно до статті 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12 травня 2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Отже, як на дату прийняття оскаржуваного рішення, так і на час розгляду цієї справи в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом № 389-VIII.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану" від 24 березня 2022 року № 2145-IX (далі - Закон № 2145-IX) внесено зміни, серед іншого, і до ЗК України.

Так, розділ X "Перехідні положення" ЗК України доповнено пунктами 27 і 28. У підпункті 5 пункту 27 розділу X "Перехідних положень" ЗК України зазначено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, зокрема безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Вказані зміни до ЗК України набрали чинності 07 квітня 2022 року.

З огляду на зміни, які внесені до ЗК України Законом № 2145-IX, із 07 квітня 2022 року до припинення (скасування) воєнного стану в Україні органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.

При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відтак з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Аналогічні за змістом правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2023 року у справі № 300/3771/22.

Відтак, приймаючи оскаржуване рішення № 640 від 05 червня 2023 року "Про відмову у наданні дозволу на виготовлення документацій із землеустрою та у затвердженні документацій із землеустрою" з підстави наявної заборони під час дії воєнного стану передавати земельні ділянки комунальної власності у приватну власність Шаргородська міська рада Жмеринського району Вінницької області діяла відповідно до положень підпункту 5 пункту 27 розділу "Перехідні положення" ЗК України, оскільки інших альтернативних дій вказана місцева рада не вправі була вчиняти.

Що ж стосується іншої підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою (посилання на положення статті 50 Закону України "Про землеустрій"), то суд зважає на таке.

Відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій" від 22 травня 2003 року № 858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок може передбачати формування та/або зміну цільового призначення декількох земельних ділянок, за умови що розпорядником земельних ділянок буде один орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, або власником земельної ділянки приватної власності є одна особа.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає: а) пояснювальну записку; б) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); в) розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); г) розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; д) кадастровий план земельної ділянки.

У разі формування земельної ділянки чи зміни цільового призначення земельної ділянки для потреб, пов`язаних із забудовою, до проекту додається витяг із відповідної містобудівної документації із зазначенням функціональної зони території, в межах якої розташована земельна ділянка, та обмежень у використанні території для містобудівних потреб. Ці вимоги не поширюються на випадки, якщо відповідно до закону передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб може здійснюватися за відсутності зазначеної містобудівної документації.

Із системного аналізу наведених приписів слідує, що витяг із відповідної містобудівної документації додається до проекту землеустрою у випадку формування земельної ділянки чи зміни цільового призначення земельної ділянки для потреб, пов`язаних із забудовою.

Водночас, як слідує із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :05:006:0276, така ділянка відноситься до категорії земель «Землі житлової та громадської забудови», цільове призначення такої ділянки визначено як "02.05 Для будівництва індивідуальних гаражів", вид використання «Для будівництва індивідуальних гаражів».

Відтак бажана позивачем земельна ділянка є сформовано, оскільки такій ділянці присвоєно відповідний кадастровий номер, і при цьому така ділянка має цільове призначення «Для будівництва індивідуальних гаражів», що не потребує зміни цільового призначення такої ділянки.

Таким чином, слід дійти висновку, що посилання в оскаржуваному рішенні на недотримання вимог статті 50 Закону України "Про землеустрій" є безпідставними, адже в даному випадку наявність в розробленому проекті землеустрою витягу із містобудівної документації чинним законодавством не вимагається.

З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини справи відсутні підстави для скасування рішення Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 05 червня 2023 року № 640, яким позивачеві відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, оскільки на період дії воєнного стану в Україні діє законодавчо встановлена заборона на безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність.

Отже, прийняте відповідачем рішення прийняте у межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням встановленої процедури та відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому не підлягає скасуванню.

При цьому суд зауважує, що позивач не позбавлений можливості після закінчення воєнного стану в Україні подати на затвердження розроблений ним проект землеустрою.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог відсутні й підстави для відшкодування позивачеві витрат, пов`язаних із сплатою ним судового збору.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Відповідач: Шаргородська міська рада Жмеринського району Вінницької області (місцезнаходження: 23500, Вінницька обл., м. Шаргород, вул. Героїв Майдану, буд. 224; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04326253)

Третя особа: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_6 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Рішення суду в повному обсязі складено 07.02.2024

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович