Справа № 308/15336/23
Суддя: Зарева Н. І.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до

Міністерства оборони України, код ЄДРПОУ 0034022, 03168, проспект Повітрофлотський, будинок 6, та

Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, , вул. Бородіна, 22, м. Ужгород,

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Міністерства оборони України та Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про скасування постанови начальника Ужгородського РТЦК та СП полковника ОСОБА_2 від 16.08.2023 б/н про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штрафу в розмірі 850 грн, за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення були здійснене за відсутності позивача. Позивачу не роз`яснено його процесуальних прав, не надано можливість надати пояснення. Жодні докази вини ОСОБА_1 під час розгляду справи не досліджувалися. Час вчинення адміністративного правопорушення не відповідає строкам його складання, визначеним в ч. 2 ст. 254 КУпАП. Факт зміни проживання позивача у протоколі відсутній. Відомості в протоколі про адміністративне правопорушення суперечать опису обставин у винесеній постанові б/н від 16.08.2023. Відповідачем не було встановлено факту повторного протягом року вчинення порушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП.

23 жовтня 2023 року від представника відповідача Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову, так як Міністерство оборони України не є належним відповідачем у справі.

31 жовтня 2023 року від представника відповідача Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову. Доводи представника відповідача зводяться до того, що дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності були правомірними. Позивач є військовозобов`язаним, а тому, у разі зміни облікових даних, зобов`язаний особисто в 7-денний строк повідомити про такі зміни орган, де позивач перебуває на обліку. 16 серпня 2023 року позивач, перебуваючи на території 2-го відділу Ужгородського РТЦК та СП повідомив про факти свого одруження та народження дітей, факт зміни місця перебування та проживання. Відтак, 2-им відділом Ужгородського РТЦК та СП 16.08.2023 було встановлено з особистих пояснень особи, що притягується до відповідальності, що позивач, змінивши свій сімейний стан та місце проживання, особисто не повідомив про зміни у сімейному стані відповідний ТЦК та СП у встановлений семиденний строк, і як наслідок, порушив ч. 11 ст. 210 КУпАП від 16.08.2023, що підтверджено відповідним протоколом про адміністративне правопорушення. Позивач був належним чином повідомлений про час, місце та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення. Під час розгляду справи позивач не надав жодних пояснень, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.

У судове засідання позивач не з`явився, однак, його представник подав до суду заяву, згідно з якою, просив розглянути справу за їх відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, у задоволенні клопотання представника Міністерства оборони про проведення судового засідання в режимі відеоконференції суд ввідмовив шляхом постановлення окремої письмової ухвали.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 77 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено судом, 16 серпня 2023 року начальником Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковником Тищуком Ігорем Михайловичем винесено постанову № 15242 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн відносно ОСОБА_1 .

Згідно з статтею 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1,211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення розглянута уповноваженою законом особою.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як встановлено судом, 16.08.2023 cтаршим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи другого відділу Ужгородського РТЦК та СП капітаном ОСОБА_3 капітаном Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

З протоколу вбачається, що 16.08.2023 біля 15 год. 40 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , порушив правила військового обліку, а саме не повідомив про народження дітей та одруження, не повідомив про місце перебування та зміну проживання в семиденний термін, чим порушив ч. 1 ст. 37, ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Згідно з постановою № 3553 у справі про адміністративне правопорушення від 16.08.2023, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. У постанові також наявний підпис позивача про отримання постанови.

За ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Представник позивача зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення був складений за відсутності ОСОБА_1 . Разом з цим, зазначене твердження спростовується підписом останнього у відповідному протоколі про адміністративне правопорушення.

З протоколу також вбачається, що будь-яких письмових пояснень щодо суті інкримінованого йому адімінстративного правопорушення ОСОБА_1 не надав.

У цьому ж протоколі міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 повідомлені його права та обов`язки, визначені ст. 63 Конституції України. Жодних зауважень щодо змісту протоколу щодо нероз`яснення йому прав та обов`язків, ненадання можливості надати письмові пояснення по суті справи ні протокол, ні оскаржувана постанова не містить. Відомостей про те, що позивач звертався з окремими заявами з даного приводу до посадових осіб, уповноважених на складання протоколу чи розгляду справи про адміністративне правопорушення сторона позивача не надала, а тому такі доводи в цій частині суд вважає безпідставними.

Заперечення представника позивача щодо часу складання протоколу, як і аргументи щодо суперечності змісту протоколу про адміністративне правопорушення опису обставин у винесеній постанові, детально не роз`яснені та необґрунтовані, у зв`язку з чим, суд не бере їх до уваги.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Вищевказані відомості наявні в оскаржуваній постанові.

З приводу покликання позивача на відсутність доказів наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, суд вважає за необхідне вказати таке.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП, у вчиненні якого ОСОБА_1 визнано винним, полягає у порушенні особою правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, яке вчинене повторно протягом року, а також вчинення такого порушення в особливий період.

З постанови вбачається, що гр. ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, а саме не повідомив про місце перебування та зміну проживання в семиденний термін, чим порушив ч. 1 ст. 37, ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Диспозиція адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, є банкетною, тобто такою, яка відсилає до інших нормативно-правових актів, які визначають правила військового обліку.

Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», порушення якої інкриміновано позивачу, визначені категорії осіб - громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України.

Згідно з ч. 11 ст. 38 вищевказаного Закону, призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Таким чином, співставляючи диспозицію адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, з юридично-значущими ознаками, зазначеними в оскаржуваній постанові, слід констатувати, що остання не містить конкретних ознак суб`єкта та об`єктивної сторони вчиненого адміністративного правопорушення.

Зокрема, суб`єктом даного адміністративного правопорушення може бути тільки конкретна особа (спеціальний суб`єкт): призовник, військовозобов`язаний, резервіст. Однак, у постанові відсутні відомості ким, в контексті даних ознак є ОСОБА_1 .

Інкримінуючи ОСОБА_1 порушення правил військового обліку, що виразилось у неповідомленні відомостей про народження дітей та одруження, не повідомлення про місця перебування та зміну проживання в семиденний термін, уповноважена посадова особа Ужгородського РТЦК та СП, всупереч ст.ст. 245, 280 КУпАП, не встановила та не зазначила конкретних відомостей, які були змінені. Зокрема, у постанові зазначено про те, що ОСОБА_1 змінив облікові дані щодо народження дітей та одруження, не повідомив про місця перебування та зміну місця проживання. При цьому, всупереч ст. 77 КАС України,уповноваженою посадовою особою не зібрано та не долучено до матеріалів справи жодних доказів, на підставі яких уповноважена особа дійшла висновку про те, що мала місце зміна облікових даних (наприклад, свідоцтва про народження дітей, про одруження, відомості про зміну первинного проживання позивача, особисті пояснення ОСОБА_1 , у яких він би зазначав зазначені дані та визнавав вказані обставини).

Покликання представника відповідача на відсутність будь-яких заперечень з боку ОСОБА_1 у відповідному протоколі та постанові є безпідставним та необґрунтованими, так як, згідно зі ст. 63 Конституції України, особа має право відмовитись від надання пояснень і не несе відповідальності за такі дії. Жодною нормою закону не передбачено, що ненадання пояснень по суті протоколу свідчить про згоду особи з даним документом та обставинами в ньому зафіксованими. Поряд з цим, складанню протоколу про адміністративне правопорушення, а також розгляду справи про адміністративне правопорушення, передують обов`яозк щодо збирання доказів вини особи, згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП.

Окрім цього, у формулюванні інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відсутній опис кваліфікуючої ознаки, передбаченої ч. 2 ст. 210 КУпАП, а саме за якою з двох ознак діяння, вчинене ОСОБА_1 , підлягає кваліфікації за ч. 2 даної статті: повторне протягом року вчинення порушення чи вчинення такого порушення в особливий період.

У справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016року) Європейський суд зробив висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), суд встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення.

У контексті даної справи, незазначення особою, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення та процесуальному рішенні за результатами розгляду справи, однієї з головних кваліфікуючих ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, порушує право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, право на захист, так як обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а фабула адміністративного правопорушення повинна відображати наявність усіх юридично-значущих ознак правопорушення, визначеного у відповідній статті, яка передбачає відповідальність за інкриміноване діяння.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Так як позивач проти вчинення адміністративного правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, відповідач на підтвердження правомірності свого рішення не надав жодного доказу із передбачених ст. 251 КУпАП.

У постанові по справі № 357/10134/17 від 23.10.2019 Верховний Суд звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій зазначено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Відсутність в матеріалах справи жодного доказу, який би підтвердив факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Відповідачем не надано суду жодних доказів факту зміни облікових даних позивачем ОСОБА_1 , неповідомлення про які йому інкримінуються.

Таким чином, за відсутності доказів на підтвердження факту порушення позивачем правил військового обліку, обвинувачення останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, є незаконним через недоведення наявності в його діях події та складу даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Так як доказів відповідачем не надано, показання позивача з приводу конкретних обставин справи, викладених у позовній заяві, не спростовані, суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, прийшов до висновку про недоведеність наявності події та складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності, та наявність законних та обґрунтованих підстав для задоволення позову та скасування постанови.

Щодо доводів представника відповідача Міністерства оборони України щодо неналежного відповідача, суд вважає за необхідне вказати на таке.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначив відповідачами - Міністерство оборони України та Ужгородський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України.

Згідно з ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Пунктом 9 ст. 4 КАС України встановлено, що відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно з п. 7 ст. 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Таким чином, належним відповідачем у справі є Ужгородський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Разом з цим, Міністерство оборони України, не є належним відповідачем у справі.

Оскільки позивач разом з неналежним відповідачем у справі залучив належного, необхідності заміни неналежного відповідача немає, а тому суд дійшов до висновку, що в частині позовних вимог до Міністерства оборони України, позивачу слід відмовити.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову до відповідача Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та скасування оскаржуваної постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України належить стягнути на користь позивача 1073,60 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову № 15242 від 16 серпня 2023 року, винесену начальником Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень - скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, , адреса: вул. Бородіна, 22, м. Ужгород, - 1073,60 грн. (тисяча сімдесят три грн 60 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні позовних вимог до Міністерства оборони України відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 286 КАС України, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.І. Зарева