Справа № 320/1766/22
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1766/22 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьмишиної О.М., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., за участі представника позивача Будової Н.М. та представника відповідача Овчаренко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 р. у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастів-благоустрій» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Рух справи.

03.02.2022 до Київського окружного адміністративного суду надійшов позов Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастів-благоустрій» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № 1 від 28.09.2021.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає приписам ПК України, позаяк відносини, які виникають між розпорядником бюджетних коштів та одержувачем (позивачем) є бюджетними, а не цивільно-правовими, та, відповідно, не можуть визначатися, як операції з постачання товарів або послуг, тобто не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Позивач наголосив, що бюджетні кошти, які фінансуються Фастівською міською радою в рахунок оплати вартості поставлених підприємством товарів/послуг, у тому числі, що постачаються в рамках виконання бюджетної програми, не є об`єктом оподаткування ПДВ, тому, на дату зарахування коштів на банківський рахунок такий платник податку одержувач не зобов`язаний визначити податкові зобов`язання з ПДВ виходячи з вартості таких товарів/послуг.

Позивач вважає, що підприємство після надходження від Фастівської міської ради на бюджетний рахунок коштів протягом травня 2015 року - червня 2021 року, у повному обсязі, без виділення сум ПДВ, відобразило їх у складі доходів підприємства, що є правильним, тому висновок відповідача про порушення позивачем п. 44.1 ст. 44 ПК України, є безпідставним.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.07.2023 позовні вимоги задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області № 1 від 28.09.2021.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність спірного рішення.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, через порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апелянт підтримав свою позицію висловлену у суді першої інстанції, зокрема те, що отримання платником ПДВ коштів, передбачає постачання товарів/послуг для утримання та функціонування майна територіальної громади, а саме, об`єктів благоустрою комунальної власності, тобто такі кошти є оплатою вартості товарів/послуг, операції з постачання яких є об`єктом оподаткування ПДВ та, відповідно, на дату отримання таких коштів платник податку має визначити податкові зобов`язання з ПДВ за такими операціями. При цьому, товари/послуги, придбані за рахунок бюджетних коштів, що надійшли платнику податку у вигляді субсидій, поточних та капітальних трансфертів, вважаються придбаними безпосередньо платником і суми ПДВ, сплачені при їх придбанні, відносяться до податкового кредиту на підставі податкових накладних, складених та зареєстрованих в ЄРПН постачальниками. Таким чином, позивачем було занижено нарахування податкових зобов`язань за звітні періоди (наведені в акті перевірки), що, у свою чергу, призвело до завищення показників рядка 19 та рядка 21 податкової декларації з ПДВ за червень 2021 року, а саме: червень 2018 року - за червень 2021 року (суми наведені в акті перевірки). Отже, позивачем завищено показники від`ємного значення, яке включається до складу податкового кредиту звітного податкового періоду (рядок 16 податкової декларації) за червень 2018 року на загальну суму 992885,00 грн, шляхом аналогічного не відображення у періоді виникнення від`ємного значення (травень 2018 року) сум, отриманих від Фастівської міської ради, в податкових зобов`язаннях з ПДВ.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому погоджується з висновками суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастів-Благоустрій» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2021 року в податковій декларації з податку на додану вартість від 20.07.2021 № від`ємного значення з податку на додану вартість, законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за період з 01.05.2020 по 31.05.2020, за результатами якої було складено акт № 13805/10-36-07-01/41972303 від 19.08.2021 (а.с.17).

Згідно висновків вказаного акту позивачем порушено вимоги п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 201.1, п. 201.7 ст. 201 ПК України.

Зокрема, в акті зазначено, що позивачем занижено нарахування податкових зобов`язань за червень 2021 року по податковій декларації з ПДВ від 20.07.2021 № на загальну суму ПДВ 281884 грн., а саме занижено задекларовані показники у рядку 1.1 (колонка Б) Декларації «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів» на загальну суму 1029532 грн, в тому числі за червень 2021 року - 369229,00 грн, що, в свою чергу, призвело до завищення показників рядка 19 на 9684 286,00 грн та заниження рядка 18 на 281884,00 грн.

На підставі таких висновків відповідач робить висновок : «згідно п. п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п. 123.2 ст. 123 ПК України, Комунальному підприємству Фастівської міської ради «Фастів-благоустрій» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податку на додану вартість на 352355,00 грн, в тому числі 281884,00 грн за податковими зобов`язаннями та 70471,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), про що складено податкове повідомлення-рішення № 1 від 28.09.2021».

Отже, за наслідками цієї перевірки відповідачем приймається спірне рішення № 1 від 28.09.2021 (а.с.12), яке позивач оскаржує в судовому порядку.

Вказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Так, п.1.1. ст.1 Податкового кодексу України (надалі - Кодекс № 2755) визначено, що цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до статті 16 Кодексу №2755 платник податків зобов`язаний: 16.1.2 - вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; 16.1.3 - подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; 16.1.4 - сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами.

Згідно норм п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, передбачено, що прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

За п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Так, відповідно до приписів п. п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України, постачання товарів - це будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. За підпунктом 14.1.185 п.14.1 ст.14 ПК України, постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Також, відповідно до приписів п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів, та в інших випадках, передбачених статтею 189 ПК України.

Пунктом 201.7 ст. 201 ПК України передбачено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата.

Відповідно до п. 1.5. Розділу 1 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету, затвердженої наказом Міністерством фінансів України від 12.03.2012 № 333 (далі - Інструкція № 333), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів здійснюються за кодом видатків бюджету 2610 "Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)".

Пунктом 1.6. Розділу 1 Інструкції № 333, визначено, що субсидії - це усі невідплатні поточні виплати підприємствам, які не передбачають компенсації у вигляді спеціально обумовлених виплат або товарів і послуг в обмін на проведені платежі, а також видатки, пов`язані з відшкодуванням збитків державних підприємств; трансфертні платежі - це невідплатні і безповоротні платежі, які не є придбанням товарів чи послуг, наданням кредиту або виплатою непогашеного боргу.

Відповідно до змісту пункту 2.4 Розділу 2 Інструкції № 333, до коду 2600 «Поточні трансферти» до цієї категорії належать видатки на надання субсидій, дотацій, поточних трансфертів юридичним особам, іншим бюджетам, грантів юридичним та фізичним особам; до коду 2610 "Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)" відносяться: субсидії підприємствам (установам та організаціям), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів; дотації сільськогосподарським товаровиробникам; субсидії на покриття збитків підприємств, фінансову підтримку підприємств на безповоротній основі, а також інші субсидії; відшкодування відсотків за користування кредитами; державна підтримка громадських організацій; поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям); гранти, що надаються на безоплатній та безповоротній основі для реалізації проектів; до коду 2620 «Поточні трансферти органам державного управління інших рівнів» відносяться: поточні трансферти з державного бюджету місцевим бюджетам, з місцевих бюджетів до державного бюджету та міжбюджетні трансферти між місцевими бюджетами.

Згідно п. 3.2.1 Інструкції № 333, код 3210 Капітальні трансферти підприємствам «установам, організаціям) 1) капітальні трансферти одержувачам (тобто всі капітальні видатки одержувачів), підприємствам (установам, організаціям).

Відповідно до наведених вище норм законодавства, що регулює бюджетні відносини, надання субсидій/трансфертів не пов`язане з компенсацією вартості товарів і послуг, в обмін на проведені платежі, тобто, не є операцією з оплати товарів/послуг.

Відповідно до положень п. п. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196 ПК України, виплати у грошовій формі заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи інших фондів загальнообов`язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновій формі) не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

За приписами п. п. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196 ПК України, будь-які субсидії, які надаються за кодом бюджетної класифікації 2600, 2610 не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Висновки суду в межах доводів апеляційної скарги.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується сторонами, комунальне підприємство позивача створено з метою обслуговування і утримання об`єктів та елементів благоустрою та підпорядковується територіальній громаді міста в особі Фастівської міської ради. Підприємство створене 01.03.2018 з метою виконання вимог законодавства України у сфері організації благоустрою Фастівської територіальної громади (освітлення, прибирання території, озеленення, ремонт доріг та інше), є платником податків на загальній системі оподаткування, платником податку на додану вартість.

Позивач є отримувачем бюджетних коштів зокрема на кодом бюджетної класифікації 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» та 3210 «Внески до статутного капіталу».

Згідно «Плану використання бюджетних коштів», який затверджується на сесії Фастівської міської ради, відповідно по КПК 0216030 «Організація благоустрою населених пунктів», КПК 0217461 «Утримання та розвиток автомобільних доріг», КПК 0218340 «Природоохоронні заходи за рахунок цільових фондів», КПК 0217670 «Внески до статутного капіталу суб`єктів господарювання», позивач отримує кошти з місцевого бюджету Фастівської міської ради.

Зазначені в акті перевірки грошові кошти, зокрема в червні 2021 року, Фастівська міська рада перерахувала позивачу з місцевого бюджету субсидії/трансферти в загальній сумі 369228,54 грн, які надавались позивачу на підставі заявок на фінансування за кодом бюджетної класифікації 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» та 3210 «Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям)».

Рішенням Фастівської міської ради від 23.12.2020 № 11-ІV-ІІІV, затверджено «Програму благоустрою населених пунктів Фастівської міської територіальної громади на 2021-2025 роки», згідно якої, КП ФМР «Фастів-благоустрій» визначено одержувачем бюджетних коштів на виконання заходів з покращення зовнішнього вигляду та санітарного стану територій, утримання зелених насаджень, забезпечення якісного вуличного освітлення території громади,проведення ремонту вуличної-дорожньої мережі та інше. Відповідно до цієї Програми та інших програм, позивач отримує кошти з бюджету, як внески в статутний капітал підприємства для формування фонду власних оборотних засобів і засобів обігу та для придбання товарів, робіт та послуг згідно укладених позивачем договорів.

Підприємство після надходження від Фастівської міської ради на бюджетний рахунок коштів протягом травня 2015 року - червня 2021 року, у повному обсязі, без виділення сум ПДВ, відобразило їх у складі доходів підприємства.

Отже, суд першої інстанції зазначив, що законодавчо визначений термін «субсидія»/ «трансфертні платежі», що не передбачає оплатності, у вигляді компенсації вартості товарів/послуг, що придбавалися у суб`єктів господарювання, у тому числі платників податку на додану вартість, та є фінансуванням поточних бюджетних видатків. При отриманні вказаних субсидій і трансфертних платежів, платник не визначає податкові зобов`язання з ПДВ, оскільки відсутній сам об`єкт оподаткування податком на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Тобто, позовні вимоги є обґрунтованими, відповідач не довів правомірність свого рішення.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а всі наведені доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Справу розглянуто в межах доводів апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Повний текст постанови виготовлено 07.02.2024.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 р. - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 р. у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастів-благоустрій» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

О.М. Кузьмишина