Справа № 160/8959/22
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/8959/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Крикунова Олександра Володимировича на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року (суддя Рянська В.В., повне судове рішення складено 02 жовтня 2023 року) в справі № 160/8959/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Хмельницького районного центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Кам`янський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області, про визнання протиправними дій, скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі № 160/8959/22 частково задоволено позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Хмельницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Кам`янський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області (далі - Кам`янський РТЦК та СП), про визнання протиправними дій та скасування наказів; визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо направлення рекомендаційного листа № 119/1 від 04 квітня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно ОСОБА_1 щодо проходження ним військової служби по мобілізації; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо оформлення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 ; визнано протиправними дії Хмельницького РТЦК та СП щодо взяття на військовий облік 06 квітня 2022 року та зняття з військового обліку 06 квітня 2022 року ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано наказ начальника Хмельницького РТЦК та СП (з основної діяльності) від 06 квітня 2022 року № 40 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» у частині, яка стосується ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 06 квітня 2022 року № 28 у частині, яка стосується ОСОБА_1 (пункт 2.245); визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 10 квітня 2022 року № 2 у частині, яка стосується ОСОБА_1 (пункт 1.1245); у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено; стягнуто з військової частини НОМЕР_1 (правонаступника військових частин НОМЕР_5 та НОМЕР_4 ) та з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі по 2232,90 грн. з кожного.

ОСОБА_1 16 вересня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано заяву про розподіл понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 86 000,00 грн.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року стягнуто з військової частини НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.; стягнуто з Хмельницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати додаткове рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповноти дослідження доказів, невідповідності висновків суду обставинам справи, ухвалити нове рішення про стягнення витрат в розмірі 32 000 грн., але не менше 25 000 грн., які зазначені в позовній заяві та не заперечувались відповідачами у відзивах на позов.

Вважає безпідставним зменшення витрат за відсутності клопотання відповідачів, від відповідачів не надходило до суду першої інстанції заяв або клопотань про зменшення розміру судових витрат.

Суд першої інстанції не врахував обсяг наданої позивачу правничої допомоги, а визначений судом першої інстанції розмір витрат 6 000 грн. є несправедливим, не відповідає обсягу наданих послуг, витраченому адвокатом часу, значення справи для позивача.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Суд першої інстанції при вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, враховано, що розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), а надання правової консультації, складання заяв про поновлення строку для звернення до суду, заяв про витребування доказів та забезпечення доказів, поданих разом з позовною заявою, фактично є однією послугою з підготовки позовної заяви до суду, роз`єднання такої послуги на окремі послуги є штучним завищенням розміру судових витрат.

Врахувавши обсяг наданих адвокатом послуг, часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вважав обґрунтованим та документально підтвердженим і пропорційним до предмета спору розмір витрат на правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн, яка відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України стягнута на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів у рівних частинах.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у заяві про розподіл судових витрат заявлена вимога про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 86 000,00 грн.

Позивач підтверджує факт понесених витрат на професійну правничу допомогу наступними документами: договором про надання правової допомоги № 1/06/22 від 01 червня 2022 року, укладеним між адвокатом Крикуновим О.В. та Вольновим І.Д.; актом виконаних послуг (робіт) від 17 липня 2023 року; довідкою-розрахунком адвоката Крикунова О.В. від 17 липня 2023 року про розмір коштів, що підлягають виплаті адвокату за договором про надання правової допомоги № 1/06/22 від 01 червня 2022 року; квитанцією до прибутково-касового ордера № 17 від 17 липня 2023 року про прийняття адвокатом Крикуновим О.В. від ОСОБА_1 оплати витрат на професійну правничу допомогу за договором № 1/06/22 від 01 червня 2022 року у сумі 86 000,00 грн.

Пунктом 3.1 договору № 1/06/22 від 01 червня 2022 року встановлено, що за правову допомогу, передбачену в п. 1.2 договору, клієнт сплачує адвокату винагороду в сумі 2000,00 грн. за годину роботи адвоката. У вартість робіт за договором включається надання консультацій, ознайомлення з матеріалами справи, фактичний час, витрачений адвокатом на проїзд до суду, підготовку адвокатом процесуальних документів, заяв, пов`язаних з розглядом справи у судах на території України. Гонорар адвокату сплачується у виді попередньої оплати за 20 годин роботи адвоката. Після відпрацювання адвокатом вартості попередньої оплати адвокат надає клієнту акт виконаних робіт та виставляє рахунок на авансування подальших робіт за договором.

Акт виконаних (послуг) робіт від 17 липня 2023 року підтверджує виконання робіт адвокатом та прийняття цих робіт ОСОБА_1 їх у повному обсязі, в акті наведено перелік та вартість послуг адвоката у цій справі, усього виконано робіт за договором на суму 86 000,00 грн. (43 години).Відповідно до довідки-розрахунку від 17 липня 2023 року ОСОБА_1 сплачено адвокату гонорар за надання послуг за договором № 1/06/22 від 01 червня 2022 року у сумі 86 000,00 грн.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 132 КАС).

За змістом частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 139 КАС України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За положеннями частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України встановлено вимоги до визначення розміру витрат на оплату послуг адвоката, який має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, на підтвердження власне факту надання професійної правничої допомоги, її складу та розміру сторона має надати документи про підтвердження обсягу надання такої допомоги, фактичного часу, витраченого адвокатом на здійснення тих чи інших дій в межах заявленого спору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Суд враховує рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду заявником документів, їх значення для спору, та доходить до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу 86 000,00 грн. не є співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на викладене та враховуючи, що позовні вимоги у цій справі задоволено частково, не зважаючи на відсутність клопотань відповідачів про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення заяви позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в сумі, пропорційній до розміру задоволених позовних вимог відповідно до вимог частини третьої статті 139 КАС України.

Посилання апелянта на безпідставність зменшення витрат за відсутності клопотання відповідачів про зменшення розміру судових витрат, не врахування обсягу наданої позивачу правничої допомоги, а також те, що визначений судом першої інстанції розмір витрат 6 000 грн. є несправедливим, не відповідає обсягу наданих послуг, витраченому адвокатом часу, значення справи для позивача, суд відхиляє та зазначає, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір, витрати мають бути фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір обґрунтованим.

В цьому випадку заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 86 000,00 грн., а також в розмірі 32 000 грн., але не менше 25 000 грн., які зазначені в позовній заяві та не заперечувались, на думку позивача, відповідачами, не може бути визнаний розумним і необхідним, такий розмір є явно неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для позивача.

Також є цілком безпідставними доводи апелянта стосовно неврахування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду стосовно неможливості зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу за відсутності відповідного клопотання відповідача.

Так, в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2023 року в справі № 420/7616/20, постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2023 року в справі № 9901/459/21 погоджено висновок судів попередніх інстанції про часткове задоволення заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в сумі, пропорційній до розміру задоволених позовних вимог, за відсутності заяви суб`єктів владних повноважень відповідачів про зменшення розміру судових витрат.

Відтак, суд погоджує розмір витрат на професійну правничу допомогу, що стягнута судом першої інстанції на користь позивача (6 000,00 грн.).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, додаткове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Крикунова Олександра Володимировича на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року в справі № 160/8959/22 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року в справі № 160/8959/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Хмельницького районного центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Кам`янський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області, про визнання протиправними дій, скасування наказів залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 07 лютого 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко