Справа № 480/12647/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач-1, ГУ ПФУ в Житомирській області), в якій просила:
2) зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення з 19.10.2023 року, зарахувавши до спеціального трудового стажу період роботи з 01.01.1992 року по 31.12.2020 року на посаді викладача класу фортепіано і концертмейстерства у Воронізькій дитячій музичній школі.
Свої вимоги мотивувала тим, що у період з 01 серпня 1991 року по 31.12.2020 року позивач працювала викладачем класу фортепіано і концертмейстерства у Воронізькій дитячій музичній школі (у подальшому з 26 березня 2021 року - у комунальному закладі Шосткинської міської ради Воронізька дитяча школа мистецтв). 19.10.2023 позивач звернулася до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. є ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення та на день подання заяви не працювала на посаді і вважає, що мала необхідний спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугу років. Проте, ГУ ПФУ в Житомирській області рішенням від 25.10.2023 відмовило у призначення пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю спеціального стажу 26 років 6 місяців станом на 11.10.2017 та не зарахувало до її спеціального стажу період роботи з 01.01.1992 року по 31.12.2020 року на посаді викладача класу фортепіано і концертмейстерства у Воронізькій дитячій музичній школі.
Позивач не погоджується з цим рішенням відповідача та вважає його таким, що порушує його права на соціальний захист, оскільки відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909, до закладів установ освіти, що передбачено розділом 1 Освіта віднесено, окрім інших, музичні школи, та відповідно до зазначеного переліку на пенсію за вислугу років мають право викладачі. Тобто музична школа разом з переліком посад, що дають право на пенсію за вислугу років, окремо виділені з категорії позашкільних навчальних закладів, знаходяться першими в переліку, а тому позивач вважає, що вона, як викладач музичної школи, маючи трудовий стаж на посаді викладача більше 25 років, має право на отримання пенсії за вислугу років.
Ухвалою суду від 04.12.2023 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою до участі у розгляді справи залучено як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач-2, ГУ ПФУ в Сумській області) та встановлено відповідачу-2 строк для подання відзиву на позовну заяву. Також, цією ухвалою у відповідачів витребовувалися додаткові докази у справі, у зв`язку з ненаданням яких ухвалою суду від 27.12.2023 такі докази було витребувано повторно, та на виконання вимог якої ГУ ПФУ в Сумській області надано витребувані докази (а.с.35-58).
Відзив на позовну заяву та витребувані докази було подано ГУ ПФУ в Житомирській області (а.с.59-82), в якому вказав, що дії ГУ ПФУ в Житомирській області є правомірними та вмотивованими, а позов є необґрунтованим, тому підлягає залишенню без задоволення. Так, вказав, що до спеціального стажу позивача не зараховано період роботи, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.08.1991, з 01.01.1992 по 31.12.2020, оскільки пунктом 3 Примітки до Переліку № 909 передбачено, зокрема, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01.01.1992, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
Законом України Про освіту передбачено, що до позашкільних навчальних закладів належать, зокрема, початкові спеціалізовані мистецькі навчальних закладів, до яких згідно із Переліком позашкільних навчальних закладів, затверджених КМУ від 06.05.2001 № 433, відносяться школи естетичного - виховання: музичні, художні та інші.
Для визначення права на пенсію за вислугу років, особі, яка працювала вчителем або викладачем у музичній чи художній школі, необхідно на підставі статуту визначити, з якого часу даний заклад віднесений до позашкільних закладів освіти.
Відзиву на позовну заяву ГУ ПФУ в Сумській області надано не було. Частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відтак, вбачається можливим розглянути справу за наявними матеріалами у справі.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач 19.10.2023 звернулася до ГУ ПФУ в Сумській області через територіальний підрозділ - Шосткинське об`єднане управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п."е" ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення (а.с.44, 67). При цьому, до такої заяви позивача додала, в т.ч. трудову книжку, копії паспорту, свідоцтва про укладення шлюбу та свідоцтво про народження дитини, диплом про навчання, довідки з місця роботи №№163,01,03 та статут комунального закладу Шосткинської міської ради "Воронізької дитячої шкоди мистецтв" (а.с.10-17, 38-57, 67).
При цьому Переліком закладів, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Ради міністрів СРСР від 17.12.1959 року № 1397, була передбачена посада викладача в музичній школі, яка належала до навчальних закладів та дитячих установ, тому до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, з а р а х о в а н о період роботи з 01.08.1991 по 31.12.1991року.
До спеціального стажу н е з а р а х о в а н о період роботи з 01.01.1992, оскільки пунктом 3 Примітки до Переліку №909 передбачено, зокрема, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01.01.1992, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
Також не зараховано період, зокрема, з 26.03.2021 в Комунальному закладі Шосткинської міської ради Сумської області» «Воронізька дитяча школа мистецтв», оскільки неможливо визначити дату коли дитяча музична школа стала початковим спеціалізованим мистецьким закладом.
Також вказано, що на дату звернення страховий стаж заявника становить 35 років 08 місяців 20 днів, а спеціальний стаж особи станом на 11.10.2017 становить 0 років 5 місяців 0 днів (а.с.18, 58, 66).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 2 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон України Про пенсійне забезпечення) визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.
Згідно до ст.7 Закону України Про пенсійне забезпечення звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Відповідно до ст. 52 Закону України Про пенсійне забезпечення, право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти відповідно до пункту е статті 55.
Пунктом е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення (в редакції до внесених змін Законом України від 02.03.2015 №213-VІІІ, що набрали чинності 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
У подальшому Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VІІІ було підвищено, зокрема, спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, а Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911 встановлено раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років - для працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення.
Проте суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 04.06. 2019 N 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 N 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 N 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 N 911-VIII.
У Рішенні Конституційного Суду України від 04.06.2019 N 2-р/2019 зазначено, що на думку Конституційного Суду України, внесення змін Законом N 213 до оспорюваних положень Закону N 1788 щодо підвищення на п`ять років пенсійного віку для жінок, збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, здійснювалося без урахування юридичної природи призначення пенсії за вислугу років, визначеної статтею 51 Закону N 1788, а саме того, що вказана пенсія встановлюється окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Дія статті 51 Закону N 1788 поширюється на громадян, зайнятих на всіх без винятку роботах, вказаних у статтях 54, 55 Закону N 1788. Таким чином, зі змісту оспорюваних положень Закону N 1788 випливає, що стан здоров`я усіх працівників, зайнятих на роботах, визначених пунктом "а" статті 54, пунктами "а", "б", "в", "г", "д", "е", "є", "ж" статті 55 Закону N 1788, через певний проміжок часу погіршується, у зв`язку з чим вони втрачають свою професійну працездатність або придатність до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону N 1788 зі змінами, внесеними Законом N 213 щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.
Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 N 2-р/2019, положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 N 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 N 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 N 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Тобто, зазначені положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" втратили чинність з 04.06.2019.
Таким чином, з 04.06.2019 при призначенні пенсії за вислугу років необхідно керуватися статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції чинній до внесення до неї змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 N 213-VIII та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 N 911-VIII, які визнано неконституційними.
Щодо доводів відповідача-1 в оскаржуваному рішенні з посиланням на Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності 11 жовтня 2017 року Розділ XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування про те, що право на пенсію за вислугою років мають працівники освіти за наявності спеціального стажу роботи, станом на 11.10.2017 не менше 26 років 6 місяців, суд зазначає наступне.
Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності 11 жовтня 2017 року Розділ XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування доповнено пунктом 2-1 та визначено, що особам, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.
Вказаною нормою лише збережено гарантії пенсійного забезпечення певної категорії осіб, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року мають всі підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ.
Крім того, вказаною нормою не було внесено жодних змін до статті 55 №1788-ХІІ, а тому остання підлягає застосуванню саме у редакції, яка відновлена за рішенням Конституційного Суду України №2-р/2019 від 04 червня 2019 року.
Отже, на день звернення позивача із заявою від 19.10.2023 про призначення пенсії за вислугу років, пунктом е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають п р а ц і в н и к и о с в і т и, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за п е р е л і к о м, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Так, судом згідно копії трудової книжки позивача (а.с.12-13, 41-43, 71) встановлено, що позивач у період з 01.08.1991 по 31.12.2020 працювала на посаді викладача фортепіано і концертмейстерства у Воронізькій дитячій музичній школі, звільнена 31.12.2020 з займаної посади у зв`язку з ліквідацією закладу (записи №№1-3).
З 01.01.2021 позивач прийнята на посаду викладача класу фортепіано і концертмейстерства у Воронізьку дитячу музичну школу, а з 26.03.2021, враховуючи рішення III сесії VIII скликання Шосткинської міської ради від 26.03.2021 "Про комунальний заклад Шосткинської міської ради" (а.с.19-21, 38, 56-57, 79), позивач працює викладачем Воронізької дитячої школи мистецтв (а.с.51).
Відповідно до частини 1 статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
В оскаржуваному рішенні від 25.10.2023 відповідач-1 не спростовує наявність у позивача страхового стажу 35 років 08 місяців 20 днів, а також спеціального стажу 0 років 05 місяців 0 днів за період роботи позивача з 01.08.1991 по 31.12.1991 на посаді викладача фортепіано і концертмейстерства у Воронізькій дитячій музичній школі.
Водночас відповідачем-1 не зараховано позивачу до спеціального стажу, зокрема, період її роботи з 01.01.1992 по 31.12.2020 на посаді викладача фортепіано і концертмейстерства у Воронізькій дитячій музичній школі з огляду на те, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909. При цьому у переліку посад позашкільних закладах освіти посада викладача відсутня.
Щодо вказаних доводів судом враховано, що постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року №1397 „Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і сільського господарства було затверджено перелік установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, та яким у свою чергу була передбачена посада викладача в музичній школі, яка належала до навчальних закладів та дитячих установ.
Розділом 1 "Освіта" Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 (далі -Перелік №909), передбачені, зокрема, посади викладачів у загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах. Серед посад позашкільних навчальних закладах передбачено такі посади як директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Посада викладача дійсно відсутня.
У той же час відповідно до приміток 2,3 вказаної Постанови робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ. Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
У свою чергу відповідно до ст. 29 Закону України "Про освіту" від 23 травня 1991 року №1060-XII (чинному на час роботи позивача на посаді викладача музичної школи) структура освіти включає, зокрема, позашкільну освіту.
Пункт 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 №433, визначає, що до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).
Частиною 4 статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» передбачено, що право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.
Таким чином, посада викладача дитячої музичної школи належить до посад педагогічних працівників, які відповідно до ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" мають право на пенсію за вислугу років.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019р. у справі №442/456/17 дійшла наступних висновків: «……..викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років. Викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем та концертмейстером в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909».
Така позиція була висловлена Верховним Судом у постанові 26.03.2019р. у справі №484/211/17 та від 23.01.2020р. у справі №756/9879/16-а, від 12.04.2021 у справі №721/1053/16-а, від 09.12.2021 у справі №264/6871/16-а.
За таких обставин, доводи відповідача про відсутність підстав для врахування позивачу періоду її роботи з 01.01.1992 по 31.12.2020 на посаді викладача фортепіано і концертмейстерства у Воронізькій дитячій музичній школі та відсутність у позивача необхідного спеціального стажу є необґрунтованим, оскільки з урахуванням вказаного періоду 01.01.1992 по 31.12.2020, який протиправно не врахований відповідачем (28років), а також визнаного у рішенні (5 місяців), позивач вже станом на 31.10.2020 мала 28років 5 місяців стажу, що є достатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е». ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Враховуючи викладене, оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу з підстав відсутності необхідного спеціального стажу роботи є необґрунтованим, та таким, що не відповідає критеріям правомірності визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування підлягають задоволенню.
Поряд з цим, відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 26.03.2021, враховуючи рішення III сесії VIII скликання Шосткинської міської ради від 26.03.2021 "Про комунальний заклад Шосткинської міської ради" (а.с.19-21, 38, 56-57, 79) працює викладачем Воронізької дитячої школи мистецтв. Станом на день подання заяви про призначення пенсії позивач продовжувала працювати викладачем у зазначеній Воронізької дитячої школи мистецтв. Вказане визнається ОСОБА_1 у позові та підтверджується копією оскаржуваного рішення та трудової книжки (а.с.18,71).
Згідно статуту комунального закладу Шосткинської міської ради "Воронізька дитяча школа мистецтв" остання є закладом позашкільної освіти сфери культури, початковою ланкою спеціалізованої мистецької освіти (а.с.20зворот).
Позивач стверджує, що вона станом на час подання заяви не працювала на роботах, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, так як посада викладача мистецької школи не передбачена Переліком №909.
Суд не може погодитися з такими доводами, оскільки, як відповідно до ст.10 Закону України «Про освіту» невід`ємними складниками системи освіти є: позашкільна освіта. У свою чергу, як вже зазначено вище, згідно пункту 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 №433, до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).
Частиною 4 статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» передбачено, що право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.
Таким чином викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років, що узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі №442/456/17 .
Крім того, відповідач в оскаржуваному рішенні щодо періоду, зокрема з 26.03.2021, вказує, що позивач працює, та для визначення права на пенсію за вислугу років позивачу необхідно надати довідку про реорганізацію Воронізької дитячої музичної школи, оскільки неможливо визначити коли дитяча музична школа стала початковим спеціалізованим мистецьким навчальним закладом.
Відтак, станом на час подання заяви позивач працювала на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим позовні вимоги про призначення пенсії, враховуючи вимоги ч.2 ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» задоволенню не підлягають.
Втім, згідно із ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, приймаючи до уваги, що оскаржуване рішення є протиправним, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 19.10.2023 (а.с.67), зарахувавши до її стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років період її роботи з 01.01.1992 по 31.12.2020 на посаді викладача фортепіано та концертмейстерства у Воронізькій дитячій музичній школи.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що саме рішення ГУ ПФУ в Житомирській області стало підставою для звернення позивача з цим позовом, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань саме вказаного відповідача на користь позивача в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1073,60грн. згідно квитанції (а.с.9).
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 19.10.2023, зарахувавши період роботи ОСОБА_1 з 01.01.1992 по 31.12.2020 на посаді викладача фортепіано і концертмейстерства у Воронізькій дитячій музичній школі до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1073грн. 60коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 08.02.2024.

Суддя І.Г. Шевченко