Справа № 400/13022/23
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 р. № 400/13022/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаДержавної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області, вул. Антоновича, 51,м. Київ,03150, пров. Космонавтів, 61, пов.1,м. Миколаїв,54056

провизнання протиправною та скасування постанови від 15.05.2023 року № 336986,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області від 15.05.2023 № 336986 про застосування адміністративного-господарського штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

Позивач вказує, що: на день складання акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25.04.2023 № 320222 (далі Акт № 320222) він не був автомобільним перевізником, оскільки не здійснював будь-яких перевезень та не мав для цього ні власних, ні найманих транспортних засобів; протягом 2022 року він не здійснював жодної підприємницької діяльності, в тому числі пасажирські перевезення, та не мав доходу від такої діяльності, відповідач не повідомив його про розгляд акту № 320222 і не володів інформацією про отримання позивачем відповідного запрошення.

25.10.2023 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі та розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 про відкриття провадження в адміністративній справі була надіслана відповідачу в його електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримана ним, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що доводи позивача що він не є автомобільним перевізником є недостовірними, оскільки останній має ліцензію на право провадження господарської діяльності тобто ліцензіатом, а водій ОСОБА_2 ,(власн к т/з) не є фізичною особою підприємцем і тому не може здійснювати перевезення пасажирів., вважає, що відповідачем правомірно складено акт від 25.04.2023 року №320222 відносно позивача та виненено постанову про накладення штрафу у розмірі 17000,00 грн

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідач надіслав позивачу запрошення у розгляді справи за актом № 320222 про скоєння порушення законодавства про автомобільний транспорт в Миколаївській області. Проте, позивач не отримав вищезазначене запрошення.

15.05.2023 року відповідач в особі відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 336986 (далі Постанова № 336986).

Згідно з цією постановою позивач допустив порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перевезення пасажирів по маршруту «Вознесенськ-Прибужани» за відсутності на момент перевірки документів, визначених статтею 39 цього Закону, а саме: тимчасовий реєстраційний талон, схеми маршруту, розкладу руху, квитково касового листа, індивідуальної книги водія (Рута 23 держ. номер НОМЕР_1 ) акт №320222, а також постановлено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 гривень.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до абзацу дванадцятого частини сьомої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.

Частиною п`ятою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що розглядати справи про накладення адміністративного-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. Постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів є виконавчим документом.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Отже, Державна служба України з безпеки на транспорті, як центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, має повноваження щодо здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, а його посадові особи розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників.

Згідно з пунктом 1 і додатком розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області є структурним підрозділом апарату Державної служби України з безпеки на транспорті. Статусу юридичної особи він не має.

Таким чином, відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській не мало статусу юридичної особи, а його посадові особи були посадовими особами апарату Державної служби України з безпеки на транспорті.

З огляду на це суд прийшов до висновку, що посадові особи відповідача, зокрема, такого структурного підрозділу його апарату як відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області, мали повноваження на розгляд справи про накладення адміністративного-господарських штрафів за порушення, зазначені у статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Що стосується безпосередньо юридичного складу адміністративного правопорушення, за яке позивача притягнуто до юридичної відповідальності, то суд зазначає наступне.

Абзацом першим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються до автомобільних перевізників.

Таким чином, суб`єктами адміністративних правопорушень, диспозиції яких передбачені статтею 60 зазначеного Закону України, є автомобільні перевізники.

Відповідно до абзацу дев`ятнадцять частини першої статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з абзацом сімнадцятим глави 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, перевізник фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезення вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Відтак суб`єктом правопорушень, передбачених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», можуть бути як юридичні особи, так і фізичні особи, не залежно від того чи здійснюють вони господарську діяльність (мають статус фізичної особи-підприємця), чи ні.

Суд встановив, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 23.07.2018 серія НОМЕР_2 власником автобуса РУТА є ОСОБА_2 .

З наведеного слідує, що відповідний транспортний засіб у момент виникнення спірних правовідносин не перебував у володінні та користуванні позивача, а отже що він не був автомобільним перевізником.

Відповідач будь-яких доказів, які підтверджували б протилежне, суду не надав.

Згідно з абзаців першого і другого частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З огляду на вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позивач не був автомобільним перевізником, а отже адміністративних правопорушень, передбачених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» не вчиняв.

Тобто Постанова № 336986 прийнята з порушенням абзацу першого частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки складена стосовно неналежного суб`єкта (не автомобільного перевізника), а тому є протиправною і підлягає скасуванню.

Що стосується дотримання відповідачем порядку розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується (частина вісімнадцята статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Частиною двадцять першою статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що порядок проведення рейдових (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

Абзацом першим пункту 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567), встановлено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Оскаржувана постанова складена відповідачем 15.05.2023 на підставі акта № 320222 від 25.04.2023, тобто з дотриманням двомісячного строку.

Натомість відповідно до пунктів 26 і 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Таким чином, справа про порушення може розглядатися за відсутності уповноваженої особи лише у разі наявності у відповідного територіального органу відомостей про належне повідомлення її про час і місце розгляду цієї справи.

Суд встановив, що відповідач надіслав позивачу запрошення у розгляді справи за актом № 320222 про скоєння порушення законодавства про автомобільний транспорт в Миколаївській області. Проте, позивач не отримав вищезазначене запрошення у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою про повернення /досилання.

Тобто Постанова № 336986 була винесена посадовою особою відповідача 15.05.2023 року за відсутності відомостей про отримання або про причини неотримання позивачем відповідного запрошення, оскільки це запрошення не було вручено позивачу.

Отже, Постанова № 336986 винесена з недотриманням вимог пунктів 26 і 27 Порядку № 1567.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що Постанова № 336986 прийнята з порушенням абзацу першого частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» і пунктів 26 і 27 Порядку № 1567, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Абзацом першим частини першої статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступила його посадова чи службова особа.

Платіжними документами підтверджується понесення позивачем судових витрат на сплату судового збору за подання цього адміністративного позову у розмірі 1073,60 гривні. Тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 03135; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15.05.2023 № 336986.

3. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 03135; ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник