Справа № 560/1559/24
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1559/24

Головуючий у 1-й інстанції: Божук Д.А.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

07 лютого 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

01.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної податкової служби України, в якому просила:

-визнати протиправним та скасувати повністю наказ Державної податкової! служби України №1-дп від 30.01.2024 Про порушення дисциплінарного провадження;

-визнати незаконним та скасувати повністю наказ Державної податкової служби України, винесений в 2024 році, яким припинено повноваження ОСОБА_1 як виконувача обов`язків начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

02 лютого 2024 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій остання просила постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом: зупинення дії Наказу Державної податкової служби України № 1-дп від 30.01.2024 про порушення дисциплінарного провадження до набрання чинності рішення у даній справі; заборони Державній податковій службі України та/або будь-якій іншій особі вчиняти дії, направлені на виконання Наказу Державної податкової служби України № 1-дп від 30.01.2024 про порушення дисциплінарного провадження до набрання чинності рішення у даній справі.

Мотивами заяви зазначено, що невжиття таких заходів забезпечення позову може призвести до унеможливлення ефективного захисту або поновлення її порушених прав та законних інтересів, оскільки дія оскаржуваних рішень до розгляду судом спору в цій справі призведе до порушення права на працю та своєчасне отримання винагороди за працю. Також, на переконання заявника, у випадку незупинення дії Наказу №1-дп буде паралізована робота фіскального органу цілої області, що призведе до ненадходження податків в державний бюджет та, як наслідок величезних збитків України в період воєнного стану, що є неприпустимим.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі та крім того, в якості забезпечення позову заборонити Державній податковій службі України та/або будь-якій іншій особі вчиняти дії, направлені на припинення повноважень ОСОБА_1 виконання обов`язків начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області (в тому числі, але не виключно складати, видавати, підписувати накази, рішення, розпорядження, доручення тощо, покладати виконання обов`язків начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області на іншу аніж ОСОБА_1 особу та/або виконувати такі накази) до набрання чинності рішення у даній справі.

В обгрунтуванні доводів апеляційної скарги скаржником зазначено, що оскільки оскаржуваний наказ прийнятий незаконно, є всі підстави для вжиття заходів забезпечення позову. Однак судом першої інстанції неповно з`ясовано дані обставини, що призвело до невідповідністі висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, а відтак не можуть вирішуватись під час розгляду клопотання про забезпечення позову. При цьому, суд зазначив, що аргументи в частині паралізування роботи органу ДПС, ґрунтується на припущеннях заявника, а посилання на можливий негативний вплив не є підставою для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі, колегія суддів виходить із наступного.

Статтею 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Разом з тим, підстави забезпечення позову, передбачені ч.2 ст.150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, установити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими, репутаційними, службовими та професійними наслідками.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 30 вересня 2020 року у справі № 640/1305/20, від 24 листопада 2020 року у справі № 640/9636/20 та від 20 квітня 2021 року у справі № 640/17351/19.

Варто також зазначити, що забезпечення адміністративного позову-це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Згідно Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Як слідує із матеріалів справи, позивач звернулася до суду першої інстанції із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії Наказу Державної податкової служби України № 1-дп від 30.01.2024 про порушення дисциплінарного провадження до набрання чинності рішення у даній справі.

Верховний Суд у постанові 07 травня 2020 року у справі №640/6315/19 вказав, що якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові від 29.09.2016 № 14 зазначив, що рішення, дії чи бездіяльність мають очевидні ознаки протиправності, якщо вони істотно суперечать чинному законодавству.

Так, за змістом Наказу Державної податкової служби України № 1-дп від 30.01.2024 "Про порушення дисциплінарного провадження" відповідно до статей 17,64-69,72,73 Закону України від 10.12.2015 "Про державну службу" п.1 доручення в.о. Голови ДПС від 30.01.2024 №16-д (02) до доповідної записки Департаменту забезпечення відомчого контролю від 30.01.2024 №103/99-00-02-03-01-13 наказано:

1.Порушити дисциплінарне провадження для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчинення дисциплінарних проступків стосовно заступника начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області ОСОБА_2 за період керівництва роботою ГУДПС у Хмельницькій області.

2. Відсторонити заступника начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області ОСОБА_3 від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження.

3.Департаменту забезпечення відомчого контролю ( ОСОБА_4 ) підготувати матеріали, передбачені ст.73 Закону, для здійснення дисциплінарного провадження та направити їх до Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної податкової служби України.

Термін два дні.

4.Департаменту персоналу (Шишова Віта) забезпечити надання Дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної податкової служби України інформації, передбаченої ст.73 Закону, стосовно заступника начальника ГУ ДПС у Хмельницькій області, ОСОБА_2 , зокрема відомостей щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень, витягу з особової справи з контактними даними (адреса місця проживання/перебування, адреса електронної пошти, інші засоби електронного комунікаційного зв`язку), посадової інструкції, результатів річного оцінювання.

Термін два дні.

5.Дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної податкової служби України здійснити дисциплінарне провадження стосовно заступника начальника ГУ ДПС у Хмельницькій області ОСОБА_2 за період керівництва роботою ГУ ДПС у Хмельницькій області та за результатами розгляду дисциплінарної справи надати в.о. Голови ДПС подання відповідно до чинного законодавства.

6.Департаменту персоналу (Шишова Віта) вжити заходів щодо ознайомлення з цим наказом заступника начальника ГУ ДПС у Хмельницькій області ОСОБА_3 в установленому порядку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.65 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 9-1) порушення вимог Закону України "Про запобігання загрозам національній безпеці, пов`язаним із надмірним впливом осіб, які мають значну економічну та політичну вагу в суспільному житті (олігархів)" у частині подання, дотримання строків подання декларації про контакти державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "А" або "Б"; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

В свою чергу ст.72 вказаного Закону визначено, що державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7-10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення.

Рішення про відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків приймається відповідно керівником державної служби або суб`єктом призначення одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження або під час його здійснення у разі:

наявності обставин, що дають підстави вважати, що такий державний службовець може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для дисциплінарного провадження;

впливу на працівників державного органу та інших осіб, зокрема, здійснення протиправного тиску на підлеглих, погрози звільненням з роботи;

перешкоджання в інший спосіб об`єктивному вивченню обставин вчинення дисциплінарного проступку.

В той же час, як свідчить зміст Наказу Державної податкової служби України № 1-дп від 30.01.2024 "Про порушення дисциплінарного провадження", останній не містить конкретних обставин, що спонукали відповідача прийняти рішення про відсторонення ОСОБА_1 від посади, в наказі лише наявне загальне посилання на статті 17,64-69,72,73 Закону України від 10.12.2015 "Про державну службу".

Зважаючи на вказану невизначеність, колегія суддів вважає за можливе забезпечити позов, шляхом зупинення п.2 Наказу Державної податкової служби України № 1-дп від 30.01.2024 "Про порушення дисциплінарного провадження" про відсторонення заступника начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області Зленко Ірини від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження.

При цьому, колегія суддів вважає, що вжиття таких заходів спрямоване лише на збереження в частині існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі. Зупинення дії п.2 спірного наказу носить тимчасовий характер, не скасовує його, а спрямовує на забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позову та недопущення настання негативних наслідків для позивача.

Поряд із цим, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд не дає оцінки оскаржуваному наказу: не оцінює ґрунтовність та підстави його прийняття та покладене в його основу правове обґрунтування, не перевіряє його на відповідність критеріям, закріпленими у ст. 2 КАС України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року ) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

В контексті наведеного, суд вважає, що забезпечення даного позову в частині зупинення дії п.2 наказу № 1-дп від 30.01.2024 за встановлених судом обставин є дієвим та ефективним заходом забезпечення, такий вид забезпечення позову є співмірним, у зв`язку із чим вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення адміністративного з метою запобігання настання для позивача негативних наслідків, з урахуванням дотримання балансу процесуальних прав та обов`язків сторін, підлягає задоволенню у цій частині.

В той же час, суд не втручається у розсуд відповідача, оскільки не здійснює його повноважень та не перебирає на себе його діяльність, і діє винятково на підставі процесуальних повноважень та відповідно до приписів статей 150, 151 КАС України і обставин адміністративної справи.

Крім того, Верховний Суд, вирішуючи питання щодо забезпечення позову у справі №640/19556/21 (постанова від 27 липня 2022 року) зазначив, що дискреційні повноваження не повинні використовуватись органом свавільно, а суд повинен мати можливість переглянути рішення, прийняті на підставі реалізації цих дискреційних повноважень, особливо, якщо позивач указує на явні та очевидні порушення під час їх ухвалення.

Стосовно вимог заяви в частині зупинення дії п.п.1,3,4,5,6 оскаржуваного наказу в повному обсязі, колегія суддів зазначає, що посилання на існування очевидних ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову шляхом зупинення дії такого рішення, оскільки дана ознака є лише передумовою для такого забезпечення та повинна прийматись судом до уваги із врахуванням іншої підстави забезпечення позову - невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Подібний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 20 квітня 2021 року у справі № 640/17351/19.

Колегія суддів погоджується, що безумовно, наказ про порушення дисциплінарного стягнення в цій частині має негативні наслідки для позивача, зокрема, для її професійної діяльності. Дисциплінарна відповідальність завжди носить негативний характер щодо особи, до якої вона застосовується, з огляду на її характер, однак репутаційні ризики не є такою обставиною, з якою закон пов`язує необхідність застосування заходів забезпечення позову.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеним в постанові від 13 липня 2023 року у справі №640/16003/22.

Позивачем не наведено достатніх підстав, які б унеможливили захист її прав, свобод та інтересів без зупинення п.п.1,3,4,5,6 спірного наказу щодо порушення дисциплінарного провадження та його здійснення, не надано належних доказів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Вказані позивачем можливі негативні наслідки є юридичними, а тому можуть бути оскаржені, скасовані, а права позивача, за наявності порушень - поновлені. Жодних незворотних наслідків для позивача оскаржуваний наказ в частині щодо порушення дисциплінарного провадження та його проведення, не містить.

Крім того, зупинення цих пунктів оскаржуваного наказу, а також заборона ДПС України вчиняти дії на його реалізацію в частини дисциплінарного провадження, унеможливить проведення дисциплінарного провадження та визначення відсутності чи наявності ступеня вини позивача у порушеннях, зазначених в доповідній записці В.о. Голови Державної податкової служби України Т.Кірієнко.

Верховний Суд у постанові від 09 серпня 2019 року у справі № 9901/420/19 вказав, що право на забезпечення адміністративного позову може бути обмежене з урахуванням особливостей публічно-правових відносин, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення решти вимог заяви про забезпечення позову.

За таких підстав не підлягає задоволенню і вимога висловлена в апеляційній скарзі про забезпечення позову шляхом заборони Державній податковій службі України та/або будь-якій іншій особі вчиняти дії, направлені на припинення повноважень ОСОБА_1 виконання обов`язків начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області (в тому числі, але не виключно складати, видавати, підписувати накази, рішення, розпорядження, доручення тощо, покладати виконання обов`язків начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області на іншу аніж ОСОБА_1 особу та/або виконувати такі накази) до набрання чинності рішення у даній справі, яка окрім іншого, не висувалася при поданні заяви про забезпечення позову в суді першої інстанції.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні заяви про забезпечення позову дійшов до частково помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення поданої заяви про забезпечення позову та відсутність необхідності вжиття заходів забезпечення позову в повному обсязі.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом зупинення дії п. 2 наказу Державної податкової служби України №1-дп від 30.01.2024 Про порушення дисциплінарного провадження щодо відсторонення заступника начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження.

У задоволенні решти заяви про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Смілянець Е. С.