Справа № 460/18097/23
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 рокуЛьвівСправа № 460/18097/23 пров. № А/857/18108/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Обрізка І.М., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року у справі за його позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

суддя у І інстанції Комшелюк Т.О.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складення повного тексту рішення 06 вересня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасування постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Відділ) №023829 від 18 липня 2023 року про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року у справі № 460/18097/23, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у задоволенні позову було відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що автомобільним перевізником під час здійснення перевезень пасажирів за маршрутом № 1427 Рівне АС Гоща ч/з Томахів 20 червня 2023 року автомобілем марки БАЗ д.н.з. НОМЕР_1 був ФОП ОСОБА_1 і нести відповідальність за відсутність документів, передбачених статтею 39 Закону України Про автомобільний транспорт, має саме вказана особа. Тому оскаржувана постанова є правомірною.

У апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що не є автомобільним перевізником, не здійснював перевезення пасажирів і не здійснює такого виду господарської діяльності. Переможцем конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування по об`єкту маршруту № 1427 є ТОВ «Автофортуна 2020», яке здійснює перевезення за маршрутом № 1427 «Рівне АС Гоща ч/з Томахів, 6 оборотних рейсі» і має нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача Відділ підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що під час здійснення перевірки водій транспортного засобу надав тимчасовий реєстраційний талон на т/з НОМЕР_1 на прізвище ОСОБА_1 . Цим же транспортним засобом здійснювались перевезення пасажирів по маршруту № 1427 «Рівне АС Гоща ч/з Томахів», що підтверджується здійсненою відповідачем фотофіксацією. Від підпису акту водій відмовився, зауважень та пояснень не зазначив.

Оскільки тимчасовий реєстраційний талон серії ХХР № 023772, виданий ОСОБА_1 , а не на організацію ТОВ «Автофортуна 2020», і такий транспортний засіб із д.н.з. НОМЕР_1 не значиться у договорі про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 1692 від 25 січня 2021 року, то суд вірно встановив, що саме позивач є автомобільним перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20 червня 2023 року посадовими особами Відділу на автостанції м. Рівне була проведена перевірка транспортного засобу БАЗ д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , у ході якої зроблено висновок про виявлення перевезення пасажирів за відсутності на момент перевірки документів визначених статтями 34, 39 Закону України Про автомобільний транспорт, (перевезення пасажирів згідно з переднім трафаретом без оформленого розкладу руху, схеми маршруту, вартості проїзду), відповідальність за яке передбачена вимогами статті 60 вказаного Закону, що відображено у складеному акті № 020915 від 20 червня 2023 року. Водій ОСОБА_2 від підпису акту відмовився, зауважень та пояснень не зазначив.

За результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт постановою в.о. начальника Відділу від 18 липня 2023 року № 023829 до ФОП ОСОБА_1 за порушення статті 39 Закону України Про автомобільний транспорт було застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000грн.

ФОП ОСОБА_1 не погодився із таким рішенням Відділу та звернулася до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон №2344-ІІІ) законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Згідно із приписами статті 1 вказаного Закону:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567).

За приписами пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється:

- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно із статтею 39 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують пасажирські перевезення.

Документами для здійснення регулярних пасажирських перевезень є: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про те, що відповідальність за виявлені під час проведеної Відділом перевірки порушення вимог Закону № 2344-III має нести саме ФОП ОСОБА_1 .

При цьому позивачем не заперечується правомірність проведення Відділом перевірки транспортного засобу БАЗ д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , сам факт виявлених порушень, а також дотримання відповідачем процедури накладення адміністративно-господарської санкції та її ромір.

У відповідності до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Матеріалами справи стверджується, що ФОП ОСОБА_1 є підприємцем, основним видом діяльності якого за КВЕД 49.31 є пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення. Позивач має ліцензію на здійснення такого виду діяльності серії АЕ № 266924 від 11 вересня 2013 року.

У відповідності до акту перевірки № 020915 від 20 червня 2023 року під час здійснення посадовими особами Відділу перевірки транспортного засобу БАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 водій ОСОБА_2 пред`явив тимчасовий реєстраційний талон серії НОМЕР_2 , виданий ОСОБА_1 , що позивачем не заперечується.

Вказаним транспортним засобом здійснювались перевезення пасажирів за маршрутом №1427 Рівне АС Гоща ч/з Томахів, на підтвердження чого відповідачем надано матеріали проведеної під час перевірки фотофіксації.

Оцінюючи доводи скаржника про те, що переможцем конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування за маршрутом №1427 Рівне АС Гоща ч/з Томахів є ТОВ Автофортуна 2020 і саме воно має нести відповідальність за виявлені порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до договору від 25 січня 2021 року № 1692 між Управлінням інфраструктури та промисловості Рівненської ОДА та ТОВ Автофортуна 2020 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування перевізник (ТОВ Автофортуна 2020) взяв на себе зобов`язання здійснювати перевезення пасажирів на вказаному маршруті автобусами БАЗ А 079.14, д.н.з. НОМЕР_3 та MERCEDES-BENZ Spr.319 д.н.з Вк НОМЕР_4 .

Суд першої інстанції слушно зауважив, що тимчасовий реєстраційний талон серії ХХР № 023772 був виданий ОСОБА_1 , а не ТОВ Автофортуна 2020, і транспортний засіб із д.н.з. НОМЕР_1 не значиться у вказаному договорі № 1692 від 25 січня 2021 року.

Водночас, на переконання апеляційного суду, сама наявність договору від 25 січня 2021 року № 1692 між Управлінням інфраструктури та промисловості Рівненської ОДА та ТОВ Автофортуна 2020 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування не виключає фактичну можливість здійснення позивачем перевезень пасажирів за тим же маршрутом транспортним засобом БАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , що давало відповідачу підстави для висновку про те, що ФОП ОСОБА_3 є автомобільним перевізником у розумінні Закону № 2344 з урахуванням встановлених у ході перевірки обставин.

Доводи, на які посилається скаржник, на думку апеляційного суду, є надуманими і свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи на свою користь, довільне, невиправдано спрощене і неправильне трактування вимог діючого законодавства.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року у справі № 460/18097/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді І. М. Обрізко
Н. М. Судова-Хомюк