Справа № 200/7282/23
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року Справа№200/7282/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (юридична адреса: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика, буд. 7, ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2023 року ОСОБА_1 (далі-позивач), через свого представника адвоката Лещенко О.Д., яка діє на підставі ордеру від 12.07.2023, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі- відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію";

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності у розмірі 187880 грн.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що з 24.02.2022 по 20.05.2022 року підполковником поліції ОСОБА_1 , старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах оперативно-пошукового відділу управління карного розшуку ГУ НП в Донецькій області у складі різних військових підрозділів під командуванням ОЗСП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » забезпечувалась оборона міста Маріуполь Донецької області, а саме здійснювались заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а також здійснювались заходи, необхідні для забезпечення оборони України, щодо захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію російської федерації проти України, заходи щодо оборони заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». В період проходження служби 06.05.2022-09.05.2022 позивач отримав поранення (травму), яке за висновком службового розслідування кваліфіковане як таке, що сталось під час виконання завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію». Згідно довідки МСЕК ступінь втрати професійної працездатності позивача становить 10 відсотків. З метою отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського відповідно до ст. ст. 97, 99 закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 01.08.2023 на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецької області направлено заяву (рапорт) про виплату ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності від 01.08.2023 року, до якої долучено необхідний пакет документів, проте отримав відмову з посиланням на відсутність правових підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Позивач вважає відмову відповідача щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги протиправною та такою, що позбавило його права на отримання передбачених законом виплат, а тому він звернувся до суду із даним позовом.

19 грудня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Відповідачем надано відзив, в якому зазначено, що у відповідності до ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у випадках отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час: 1) виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції (виконання основних завдань поліції); 2) участі в антитерористичній операції (додаткові завдання поліції) (на період дії воєнного стану АТО не проводиться); 3) здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (ООС) (на період дії воєнного стану ООС не проводиться).

При цьому умовою виплати одноразової грошової допомоги у перелічених випадках є перебування поліцейського безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності. Враховуючи, що ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено підстави для виплати одноразової грошової допомоги у разі травми, отриманої під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, про що складено висновок з дотриманням вимог Порядку №4, та проінформовано позивача листом від 17.11.2023 №3316/01/26-2023.

Зазначає, що ГУ НП в Донецькій області, як суб`єкт владних повноважень в спірних правовідносинах, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і не порушувало прав та законних інтересів позивача в сфері публічно-правових відносин. Тому, на думку відповідача, правові підстави для задоволення позову із зазначених в ньому підстав відсутні.

Представником позивача надано відповідь на відзив, якою зазначено, що відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно п.1 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Який триває до теперішнього часу. Тобто, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях притаманні не тільки під час ООС, а також у період дії воєнного стану.

Відповідачем не оспорюється факт, встановлений під час розслідування нещасного випадку, а саме, що позивачем отримано травму під час дії воєнного стану при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в період проходження служби під час виконання службових обов`язків у місті Маріуполі Донецької області. Наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що чинне законодавство розмежовує Антитерористичну операцію (АТО), яка була оголошена 12.04.2014 до 30.04.2018 та розповсюджувала свою дію на територіях Донецької й Луганської областей, Операцію об`єднаних сил (ООС), яка діяла з 30.04.2018 до 24.04.2022 та розповсюджувала свою дію на територіях Донецької й Луганської областей; воєнний стан, який оголошено з 24.02.2022 у зв`язку із повномасштабним відкритим вторгненням російської федерації та розповсюджує свою дію на всю територію України.

За таких обставин, зазначені вище операції та правовий режим воєнного стану є різними за характером дій, підстав оголошення та сферою дії. У свою чергу, відповідні зміни до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану, не внесено.

На даний час, норми цього Закону передбачають, що поліцейські мають право на ОГД лише у разі отримання поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в АТО, ООС, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

У свою чергу, основні завдання поліції визначені ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію». При цьому, у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості (ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про Національну поліцію», що віднесено не до основних, а до додаткових повноважень поліції. Зазначена норма права набула чинності з 01.01.2022, тобто до моменту отримання позивачем травми.

Відтак, підстав для виплати одноразової грошової допомоги у разі травми, отриманої під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено.

15.01.2024 представником позивача надано клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 1878 грн., на підтвердження яких надано суду копії договору про надання правової допомоги №2/5 від 10.05.2023 р., ордера, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акта наданих послуг №4 від 08.01.2024 року, додаткової угоди №1 від 23.11.2023 року, платіжної інструкції від 08.01.2024 року банку щодо сплати коштів ОСОБА_1 за послуги на правничу допомогу.

Відповідачем надано додаткові пояснення, в яких зазначено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" від 19.06.2018 № 2462-VIII (далі - Закон № 2462) було внесено зміни до Закону України "Про Національну поліцію", а саме: пункти 1, 3 та 5 частини першої статті 97 після слів "в антитерористичній операції" доповнити словами "у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів".

Метою прийняття Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях"№ 2268-VІІІ від 18.01.2018 (далі Закон № 2268) є відсіч прихованого вторгнення та визначення особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях...» У запереченні ГУ НП в Донецькій області від 12.01.2024 також вказано, що у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» від 21.04.2022 № 2217-ХІ (далі Закон № 2217), введенням на всій території України воєнного стану, Закон № 2462 та Закон № 2268 втратили чинність з 7 травня 2022 року. Звертаємо увагу, що зазначення у запереченні що Закон № 2462 втратив чинність це опечатка. Законом № 2462 було внесено зміни до Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку з прийняттям Закону № 2268. І саме Закон № 2268 втратив чинність з 07.05.2022 у зв`язку з прийняттям Закону № 2217.

Відповідач підкреслює, що згідно з ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що порядок та умови виплати ОГД встановлюється МВС України, а саме Порядком та умовами виплати ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України №4 від 11.01.2016 (далі - Порядок №4) відповідно до якого поліцейський вважається таким, що виконує службові обов`язки, якщо він забезпечує виконання основних завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», у тому числі під час участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Відповідачем надано заперечення на клопотання представника позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зазначено, що розмір заявлених до стягнення витрат на вказані послуги є, на думку відповідача, надмірним з огляду на предмет спору.

Зауважує, що підготовка та складання позовної заяви ОСОБА_1 у справі № 200/7282/23 не вимагає значних затрат часу та зусиль представника ОСОБА_1 , оскільки відповідно до наявної у Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації представник позивача є постійним учасником такої категорії справ. На підставі викладеного, зазначає, що розмір судових витрат в даному конкретному випадку, є завищеним, тобто неспівмірним зі складністю справи.

Представником позивача надано додаткові пояснення, в яких зауважує, що в акті розслідування нещасного випадку №28 від 24.03.2023 та висновку від 03.01.2023 вказано, що ОСОБА_1 виконував службові обов`язки та поліцейські функції, які у розумінні ст. 23 ч.1 Закону України «Про Національну поліцію» передбачені як основні повноваження поліції.

Законодавець, на думку представника позивача, передбачив основними повноваженнями поліції здійснення заходів правового режиму воєнного стану, виконання яких ОСОБА_1 підтверджено в акті №28 від 24.03.2023, наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Також вказує, що посилання відповідача, що розмір судових витрат у даному конкретному випадку є завищеним, тобто незрівнянними із складністю справи, - безпідставні. Просить задовольнити клопотання про стягнення судових витрат у повному обсязі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Згідно з п.п. 4 п. 4 наказу ГУ НП в Донецькій області від 25.02.2022 № 30 старший оперуповноважений в особливо важних справах оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Донецькій області підполковник поліції ОСОБА_1 (на той час оперуповноважений СКП відділу поліції № 2 Маріупольського РУП) не виїхав з м. Маріуполя до Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, залишився та продовжував виконання службових обов`язків у м. Маріуполі, а саме для здійснення заходів правового режиму воєнного стану, запобігання, виявлення та припинення адміністративних і кримінальних правопорушень, забезпечення протидиверсійних заходів, запобігання мародерству.

Як встановлено судом та не є спірною обставиною між сторонами, в період проходження служби 06.05.2022-09.05.2022 позивач отримав поранення (травму), яке за висновком службового розслідування кваліфіковане як таке, що сталось під час виконання завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію».

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок від 03.01.2023, про те, що в діях ОСОБА_1 в період з 16.03.2022 до 21.09.2022 за час його перебування в м. Маріуполі та у полоні порушень діючого законодавства України не встановлено, та тілесні ушкодження отримані ОСОБА_1 в період з 16.03.2022 до 21.09.2022, зокрема, у вигляді мінно-вибухової травми (зі слів кінець квітня 2022 та 06- 09.05.2022) стались при проходженні служби останнім в лавах Національної поліції України під час виконання службових обов`язків в умовах воєнного стану.

За результатами розслідування нещасного випадку складено акт спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1 (ПВ) № 28 від 24.03.2023 (далі - акт № 28).

Комісія з розслідування нещасного випадку дійшла висновку, що старший оперуповноважений в ОВС оперативно-пошукового відділу УКР ГУНІ в Донецькій області підполковник поліції ОСОБА_1 отримав травму під час дії воєнного стану при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в період проходження служби під час виконання службових обов`язків.

Довідкою №309/СНП від 20.06.2023 медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» визначено, що отримана позивачем травма - під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА № 054880 від 28.07.2023 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 10 % первинно, одноразово, з визначенням причини втрати працездатності: травма, отримана під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

01.08.2023 на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецької області позивачем направлено заяву (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, до якої долучено необхідний пакет документів.

Листом ГУНП в Донецькій області №3316/01/26-2023 від 17.11.2023, позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги.

Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі Закон №580-VІІІ) і Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України №4 від 11.01.2016 року (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 163/28293 (далі Порядок №4).

Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 97 Закону №580-VІІІ , одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно ч. 1 ст. 100 Закону України «Про Національну поліцію» визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Частиною 6 статті 100 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Статтею 101 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено підстави, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме: якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Згідно із частиною другої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11 січня 2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 163/28293, який набрав чинності 29 лютого 2016 (далі - Порядок №4).

Пунктом 4 розділу І Порядку №4, визначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема, під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Підпунктом 4 пункту 5 розділу 1 Порядку № 4, зі змінами та доповненнями внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 вересня 2016 року № 916, передбачено, що одноразова грошова допомога (далі - ОГД) призначається у випадку пов`язаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ-обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із підпунктом 3 пункту 1 розділу ІІ Порядку №4, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності.

Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу ІІІ цього Порядку посадові особи поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Згідно із пунктами 1 та 2 розділу IV Порядку №4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п`ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, призначення та виплата одноразової грошової допомоги в разі визначення втрати працездатності поліцейського (як соціальної виплати, гарантованої допомоги з боку держави) здійснюється, зокрема, у разі отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції, визначених Законом №580-VIII.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ч. 1ст. 59 Закону № 580-VIII).

Суд зазначає, що приписами пункту 24 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що одним з основних завдань поліції, зокрема, є участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідачем відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки, на думку відповідача, не передбачено підстави для виплати одноразової грошової допомоги у разі травми, отриманої під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Виконувані позивачем службові обов`язки не відносяться до складу основних службових обов`язків, визначених Законом України «Про Національну поліцію».

Суд не погоджується із такими мотивами прийняття рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, адже наявними у справі документами підтверджено факт отримання позивачем травми саме під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції, наслідком якої є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції, що в свою чергу є підставою для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII, у розмірі, передбаченому пунктом 5 частини першої статті 99 Закону № 580-VIII.

Як встановлено судом вище, відповідно до акту розслідування нещасного випадку, позивач отримав тілесні ушкодження під час виконання завдань та повноважень поліції перебуваючи на службі, визначених Законом України «Про Національну поліцію».

Передбачених статтею 101 Закону №580-VIII підстав, які б унеможливлювали виплату позивачу одноразової грошової допомоги, спеціальним розслідуванням нещасного випадку не встановлено.

У своїй постанові Медична (військово-лікарська) комісія ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» при визначенні причинного зв`язку захворювання, (поранення, контузії, травми, каліцтва), зробила висновок, що травма отримана позивачем під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Підставою, зокрема був зазначений Наказ МВС України від 18.04.2023 року № 321 «Про внесення змін до Положення про діяльність медичної (військово-лікарської комісії МВС» .

Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 03 квітня 2017 року № 285 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 18 квітня 2023 року № 321), (далі Положення), регламентує діяльність лікарської, військово-лікарської та лікарсько-льотної експертиз медичними (військово-лікарськими) комісіями (далі - М(ВЛ)К) утвореними в закладах охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - ЗОЗ МВС) .

Згідно із пунктом 4 р. І Положення ВЛК у своїй роботі керуються чинним законодавством України, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 1, 21 р. ІІІ Положення направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, форма якого наведена в додатку 4 до цього Положення (далі - Направлення на медичний огляд), оформлюється підрозділами кадрового забезпечення поліції, командуванням головного органу військового управління, оперативно-територіальних об`єднань, з`єднань, військових частин НГУ (далі - військові частини).

Після проведеного обстеження заповнений акт дослідження завіряється підписами начальника закладу охорони здоров`я і лікаря, що проводив обстеження, та скріплюється печаткою цього закладу.

Акт дослідження розглядається з урахуванням усіх даних про стан здоров`я і фізичного розвитку та є додатковим матеріалом при прийнятті остаточного експертного рішення ВЛК щодо придатності особи до служби або навчання.

За результатами проходження медичного огляду та вивчення даних про особу, яка проходить медичний огляд, М(ВЛ)К приймає експертне рішення у формі постанови щодо придатності (непридатності) особи до служби, причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв), інформація про що відображається в заключній частині Акту медичного огляду. Залежно від результату медичного огляду оформляються такі документи: Довідка медичної (військово-лікарської) комісії (додаток 13) (далі - Довідка) або Свідоцтво про хворобу (додаток 14). Інформація про прийняте М(ВЛ)К рішення вноситься до Книги обліку документації медичної (військово-лікарської) комісії (додаток 15) (далі - Книга обліку документації) (п.16 р.ІІІ Положення).

Відповідно до пунктів 1, 8, 9 р. VIII Положення за результатами лікарської (військово-лікарської) експертизи М(ВЛ)К приймають рішення (постанови) М(ВЛ)К, які включають відомості про діагноз, придатність (непридатність) до служби в поліції або НГУ та причинний зв`язок захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).

Якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) отримане в період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, під час виконання службових обов`язків за зазначених обставин Рішення М(ВЛ)К про причинний зв`язок захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) поліцейських, колишніх осіб рядового і начальницького складу приймається з формулюванням:

«Поранення (контузія, травма або каліцтво), ТАК, отримане під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» (п.п.1 п.9 р. VIII Положення).

Саме таке рішення прийнято М(ВЛ) К ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» щодо позивача у справі.

За результатами медичного огляду позивачу видана довідка від 28.07.2023 серії 12ААА № 054880 з визначенням ступеню втрати професійної працездатності 10 відсотків, підстава втрати працездатності у відсотках - з аналогічним формулюванням.

Суд зазначає, що відповідач не навів обґрунтовані підстави відмови у виплаті одноразової грошової допомоги з посиланням на положення статті 101 Закону №580-VІІІ.

Суд звертає увагу, що за своєю суттю такі підстави, як отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності, і підстава визначена у довідці ВЛК № 309/СНП від 20.06.2023 "травма отримана під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів" є тотожними. Відмінність їх вербального викладу не може превалювати над суттю цих понять, яку законодавець заклав у цій нормі.

Відповідно до норм ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України є преюдиційним факт повномасштабного військового вторгнення Російської Федерації на територію України 24.02.2022 року та ведення бойових дій на території Донецької області на момент отримання позивачем поранення.

Отже, наведена відповідачем підстава для відмови в призначенні одноразової грошової допомоги не кореспондується із законодавчими приписами.

Крім того статтею 101 Закону №580-VIII визначений вичерпний перелік підстав, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються.

Наявності вказаних підстав для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги у позивача відповідачем не доведено.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, у розглядуваному випадку позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію».

Разом із цим, суд зазначає, що згідно поданої позовної заяви позивач просить суд стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності у розмірі 187880 грн., яка обрахована від 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2023 року, однак вимоги пункту 5 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліції» передбачають виплату такої допомоги у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про таку виплату. На даний час відповідачем рішення про виплату не приймалось, а тому на переконання суду, у розглядуваному випадку з метою повного відновлення прав позивача за якими він звернувся до суду, відповідача необхідно зобов`язати прийняти рішення про виплату та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліції», в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4, згідно з вимогами пункту 5 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліції» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачу витрат за надані правничі послуги адвоката, суд зазначає, що пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За нормою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, з аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, які є документально підтвердженими.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до суду надано:

- договір про надання правової допомоги №2/5 від 10.05.2023;

- ордер АН№1207090 від 12.07.2023

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю;

- акт наданих послуг №4 від 08.01.2024;

- додаткова угода №1 від 23.11.2023;

- платіжна інструкція від 08.01.2024 на суму 1878, 00 грн.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Як вже зазначалось судом раніше, позивачем до матеріалів справи долучено квитанцію від 08.01.2024 на суму 1878,00 грн.

Разом з тим, при вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд враховує складність справи.

Враховуючи складність справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 1878,00 грн. та наявності підстав для стягнення таких витрат з відповідача на користь позивача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області ( юридична адреса: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика, буд. 7, ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію».

Зобов`язати Головне управління Національної поліції (юридична адреса: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика, буд. 7, ) прийняти рішення про виплату та виплатити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліції», в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4, згідно з вимогами пункту 5 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліції» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції (юридична адреса: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика, буд. 7, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 1878,00 грн. (одна тисяча вісімсот сімдесят вісім гривень 00 копійок).

Повний текст рішення складено та підписано 09 лютого 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко