Справа № 240/26255/23
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Житомир справа № 240/26255/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії.

Позивач зазначає, що перебуває на обліку у Відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Позивач вважає має страховий стаж роботи для нарахування пенсії в розмірі понад 20 років, а тому відповідно до вимог статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на перерахунок пенсії за кожний рік страхового стажу, що перевищує 20 років. На звернення Позивача від 23.06.2023 року Відповідач листом від 24.07.2023 року, на думку, Позивача безпідставно та протиправно відмовив у проведенні такого перерахунку, що стало підставою для звернення з даним позовом.

Ухвалою суду від 08.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відзиві Відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, на позовну заяву проти позову заперечується, зазначається, що Позивачем заява , визначеного зразку про перерахунок пенсії не подавалася, а на його звернення були надані лише певні роз`яснення. Крім того, Відповідача вважає, що оскільки Позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком відповідно до вимог ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а залишився на пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.27 цього ж Закону, то відсутні підстави для збільшення виплати його пенсії.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Вказані спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо особливостей надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, та пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) для таких категорій осію регулюються правовими нормами Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII (надалі - Закон №796-XII), що були чинні на день виникнення спору.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи - учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії, та отримує пенсію за вислугою років відповідно до п.2 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Загальний страховий стаж роботи Позивача для нарахування пенсії складає 56 років 11 місяців та 16 днів.

Судом встановлено та визнається сторонами, що 23.06.2023 року Позивач звертався із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про перерахунок пенсії, призначеної Позивачу, з врахуванням положень ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме щодо збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж.

Листом від 24 липня 2023 року Відповідач повідомив, що доплата до пенсії за кожний рік роботи понад 20 років стажу на 1 % заробітку застосовується за умови призначення пенсії у відповідності до положень частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Аналогічні обґрунтування доводів Відповідача наведені у відзиві на позов.

Таке оскаржуване рішення Відповідача та доводи в його обґрунтування, що наведені у відзиві на позов, не відповідають вимогам чинного законодавства з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 статті 56 Закону №796-XII, в редакції, що діяла на час призначення пенсії Позивачу, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком№1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 % заробітку.

Суд враховує, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII від 03.10.2017 року вказаний пункт 2 статті 56 Закону №796-XII доповнено словами і цифрами "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто, внесеними змінами передбачено, що таке збільшення до пенсії можливе за умови призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Безспірно, приписи частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачають, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Разом з тим, Відповідач не врахував, що норми ст.22 Конституції України прямо зазначають, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Більш того, Відповідач не врахував, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Про це прямо зазначено в Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року Справа №1-7/99.

Зазначене свідчить, що внесені зміни до положень пункту 2 статті 56 Закону №796-XII після призначення пенсії Позивачу не можуть застосовуватися до правовідносин щодо перерахунку пенсії Позивачу та не можуть звужувати його право на збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж (понад 20років), але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 % заробітку.

Таким чином, Позивач має право на перерахунок пенсії за кожний повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж (понад 20років) без застосування положень частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

При визначенні способу захисту порушеного права Позивача суд враховує, що відповідно до вимог ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Алгоритм дій територіальних органів Пенсійного фонду України щодо розгляду звернень для перерахунку пенсій врегульовано правовими нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1).

Безспірно, приписи вказаного Порядку визначають вимоги до форми заяви про перерахунок пенсії та покрокові дії працівників територіальних органів Пенсійного фонду України при розгляді такого звернення.

Разом з тим, оскаржуване рішення Відповідача (лист від 24.07.2023 року) не містить жодних доводів, що звернення Позивача про перерахунок пенсії не розглянуто по причині його невідповідності вимогам Порядку або по причині ненадання відповідних документів.

В зв`язку з цим суд вважає безпідставними доводи Відповідача, наведені у відзиві, що звернення Позивача не відповідало визначеному зразку заяви для перерахунку пенсії, а тому не було розглянуто по суті.

Зазначене свідчить, що порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянути звернення ОСОБА_1 від 23.06.2023 року про перерахунок пенсії шляхом збільшення розміру пенсії на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад 20років у повній відповідності до вимог пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII, в редакції, що діяла на час призначення пенсії Позивачу.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області при розгляді звернення ОСОБА_1 від 23.06.2023 року про перерахунок пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, вул. О.Ольжича, 7 м.Житомир, ) розглянути звернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 23.06.2023 року про перерахунок пенсії шляхом збільшення розміру пенсії на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад 20років у повній відповідності до вимог пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII, в редакції, що діяла на час призначення пенсії Позивачу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк