Справа № 400/10829/23
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 р. № 400/10829/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "АВЕКТ", вул. Омеляновича-Павленка, 2, м. Миколаїв, 54046,
до відповідачаМиколаївської митниці, вул. Маріупольська, 57А, м. Миколаїв, 54017,
провизнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 03.08.2023 року № UA504180/2023/000005/2 і картки відмови в прийнятті митної декларації від 03.08.2023 року № UA504180/2023/000026,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕКТ" (далі - позивач) до Миколаївської митниці (далі - відповідач) з позовними вимогами про:

- визнання протиправним та скасування рішення Миколаївської митниці про коригування митної вартості № UA504180/2023/000005/2 від 03.08.2023 року;

- визнання протиправним та скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.08.2023 року № UA504180/2023/000026.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час декларування митної вартості імпортованого товару визначив його вартість відповідно до ціни контракту, всі необхідні документи були надані, а тому відповідач безпідставно застосував резервний метод визначення митної вартості товару. Вказав, що розбіжності в документах, про які відповідач зазначив в оскаржуваному рішенні, не вплинули на фактичне оформлення митної декларації. Позивач вважає протиправним коригування митної вартості товару згідно рівня на подібні товари, оскільки наявність в ЄАІС Держмитслужби більших показників вартості саме по собі не може бути підставою для їх застосування до інших імпортерів. З огляду на таке, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 04.09.2023 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/10829/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у відповідності до ст. 262 КАС України.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Миколаївського митниці надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що митницею не було визнано митну вартість визначеною методом за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з тим, що подані документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та містять розбіжності, а саме: Proforma- Invoice від 24.04.2023 № 50943947-1 та Commercial Invoice від 09.06.2023 № 50943947-1 та контракт від 24.03.2023 № U2403/23 не містять печатки підписанта, який є стороною зовнішньо-економічного договору; у довідці про транспортно-експедиційні витрати від 28.07.2023 № TG004159 відсутня інформація щодо експедиторської винагороди за маршрутом місце завантаження (Румунія) державний кордон України; в платіжному дорученні відсутня відмітка про виконання з відповідною датою, підписом виконавця та штампом банка; в гр. 44 ЕМД за кодом 9610 вказаний документ, який не дає можливості співвіднести інформацію в цьому документі з даними, заявленими в ЕМД, поданій до митного оформлення. У разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені Кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів ЄАІС Держмитслужби. З огляду на наведене вище, а також враховуючи відмову декларанта подавати інші документи, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, яке є таким, що прийнято з у повній відповідності до положень Митного кодексу, є законним та обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

24.03.2023 року ТОВ "АВЕКТ" уклало Контракт ЗЕД № U2403/23 купівлі-продажу натуральної ковбасної оболонки та інших груп товарів тваринного походження з Компанією JBS S.A, Бразилія.

Пунктом 4.1. Контракту встановлено, що умови поставки вказуються в Інвойсах на кожну окрему партію. Відповідно до Комерційного інвойсу № 50944183-1, сторонами погоджені умови CIF-Констанца (Румунія) (в редакції Інкотермс 2010) (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення).

Позивачем було подано електронну митну декларацію №23UA75U3, до якої долучені сканкопії документів: контракт, додаткову угоду № 1 від 31.0.2023 р., сертифікат якості, проформу інвойсу, інвойс, коносамент, СMR, ветеринарний сертифікат, сертифікат про походження товару, платіжні документи № 12 та № 7, договори на перевезення № 17/11-17 від 17.11.2017 року, та № 24062022 від 01.07.2022 року, довідку про транспортні витрати TG004159 від 28.07.2023 року, лист ТОВ "АВЕКТ" № 03/08 від 03.08.2023 року, копія експортної митної декларації 23BR від 17.06.2023 року, лист нерезидента від 28.07.2023 року.

03.08.2023 року Миколаївською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA504180/2023/000005/2, відповідно до якого скориговано ціну в розмірі 4,82 дол. США за кг.

Також, Миколаївською митницею 03.08.2023 року прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504180/2023/000026.

У рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, необхідні для перевірки числового значення заявленої митної вартості та містять розбіжності, а саме Proforma- Invoice від 24.04.2023 № 50943947-1 та Commercial Invoice від 09.06.2023 № 50943947-1 та контракт від 24.03.2023 № U2403/23 не містять печатки підписанта, який є стороною зовнішньо-економічного договору; у довідці про транспортно-експедиційні витрати від 28.07.2023 № TG004159 відсутня інформація щодо експедиторської винагороди за маршрутом місце завантаження (Румунія) державний кордон України; в платіжному дорученні відсутня відмітка про виконання з відповідною датою, підписом виконавця та штампом банка; в гр. 44 ЕМД за кодом 9610 вказаний документ, який не дає можливості співвіднести інформацію в цьому документі з даними, заявленими в ЕМД, поданій до митного оформлення. Митницею визначено резервний метод згідно ст. 64 МК рівень митної вартості згідно рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби.

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням про коригування митної вартості товарів від 03.08.2023 року № UA504180/2023/000005/2 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.08.2023 року № UA504180/2023/000026, позивач оскаржив вказані рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку, звернувшись до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч. 2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару:

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товар) підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч. 1 - 2 ст. 53 МК України вбачається, що законодавцем передбачено вичерпний перелік документів, які подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Крім того, це узгоджується з проголошеними в ст. 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз документів, поданих позивачем до митниці, дозволяє стверджувати, що остання мала в своєму розпорядженні всі дані, які надавали їй можливість перевірити числові значення складових митної вартості товару, який був задекларований позивачем.

У рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, необхідні для перевірки числового значення заявленої митної вартості та містять розбіжності, а саме Proforma- Invoice від 24.04.2023 № 50943947-1 та Commercial Invoice від 09.06.2023 № 50943947-1 та контракт від 24.03.2023 № U2403/23 не містять печатки підписанта, який є стороною зовнішньо-економічного договору; у довідці про транспортно-експедиційні витрати від 28.07.2023 № TG004159 відсутня інформація щодо експедиторської винагороди за маршрутом місце завантаження (Румунія) державний кордон України; в платіжному дорученні відсутня відмітка про виконання з відповідною датою, підписом виконавця та штампом банка; в гр. 44 ЕМД за кодом 9610 вказаний документ, який не дає можливості співвіднести інформацію в цьому документі з даними, заявленими в ЕМД, поданій до митного оформлення.

З даного приводу суд зазначає, що Proforma- Invoice від 24.04.2023 № 50943947-1, Commercial Invoice від 09.06.2023 № 50943947-1 та контракт від 24.03.2023 № U2403/23 містить підпис та печатку у вигляді штампу нерезидента JBS/SA.

Посилання відповідача у спірному рішенні на те, що платіжне доручення неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром, оскільки не містить дату виконання платежу, не приймається судом до уваги, оскільки з платіжного документа вбачається хто оплатив, кому оплатив та яку суму та за яким контрактом. Відповідач не зазначив, яким чином відсутність дати виконання платежу, може вплинути на коригування митної вартості товару.

Відповідач не надав суду будь-яких доказів, що експедиторська винагорода, яка надавалась позивачу на території України входить до митної вартості товару, тому ненадання позивачем таких документів не могло стати підставою для прийняття спірного рішення.

Судом встановлено, що дійсно, в CMR замість назви нерезидента JBS/SA вказано JBR S/A. Разом з тим, вказаний транспортний документ заповнюються перевізником та останній ймовірно допустив технічну помилку у назві. У свою чергу всі інші данні та документи, які зазначені у накладній співпадають, а тому вказане не є підставою для коригування митної вартості.

У гарфі 44 ЕМД під кодом 9610 вказана експортна митна декларація №DU-E 23BR000827407 від 17.06.2023 року. Вказана митна декларація є витягом спрощеної форми декларування товару уповноваженим декларантом нерезидента, відповідно до законодавства країни Бразилії. Жодних додаткових або якихось інших декларацій в країні нерезидента не передбачено. Співвідношення вказаної декларації з даними заявленими у ЕМД можливо у сукупності з іншими документами, які надавав позивач під час митного оформлення, а саме коносаменту, CMR та інших.

У коносаменті вказаний номер експортної декларації DU-E 23BR000827407, а також номер RUC (податкова реєстрація ЕМД в Бразилії) - 3BR38 та номер інвойсу 50943947-1. Також в експортній декларації вказана вартість товару та його вага, що співпадає з вартістю та вагою зазначених у інвойсі. В коносаменті зазначений номер контейнеру BEAU 2024159, якій співпадає з номером контейнеру зазначеному у пакувальному листі та СМR.

В свою чергу, Митницею не надано доказів на підтвердження того, яким чином зазначені розбіжності вплинули на митну вартість та правильність обраного методу її визначення.

Надані позивачем документи не містять розбіжностей, наявних ознак підробки та містить всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час митного оформлення були надані усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору.

Отже, позивачем було надано митному органу всі необхідні документи у відповідності до ст. 53 МК України.

Доводи відповідача щодо неправильного визначення позивачем ціни товару, оскільки іншим імпортером задекларовано подібний товар за більшою ціною, не знайшли правового обґрунтування, оскільки суперечить наявним у матеріалах справи доказам.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідачем не доведена неможливість визначення митної вартості товару за основним методом, а також не доведена заборона оформлення митної вартості товару за ціною нижчою, ніж ціна, по якій подібний товар завозився раніше іншими імпортерами.

Аналізуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем подано достатній пакет документів, передбачений ст. 53 МК України, на підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, відсутні підстави для коригування митним органом митної вартості товару.

Суд звертає увагу на те, що контроль за правильністю обчислення декларантом митної вартості товару, який належить до виключної компетенції відповідача, полягає не в тому, щоб скоригувати митну вартість товару в бік збільшення, а визначити реальну ціну товару, що ввозиться на територію України.

За обставинами справи, митним органом не взята до уваги вартість товару за ціною договору, яка може не відповідати рівню митної вартості на аналогічні та подібні товари. Митним органом не доведена неможливість визначення митної вартості товарів за основним методом.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідно до ст.ст. 189, 190 Господарського кодексу України ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.

Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. В такому разі декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Надані позивачем документи не містять розбіжностей або ознак підробки.

Митниця не надала суду доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

У оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено розбіжності, які, на його думку, ставлять під сумнів достовірність заявленої декларантом митної вартості та не дають можливості визнати заявлену митну вартість товарів за першим методом.

Суд зазначає, що такі висновки відповідача не свідчать про наявність розбіжностей, які ставлять під сумнів правильність визначення митної вартості.

Натомість, доказами, що містяться в матеріалах справи, підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях.

З наведеного слідує, що за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 26.03.2019 по адміністративній справі №814/921/17, від 04.09.2018 по справі №814/2659/16, по справі №814/3790/14, 814/1204/15, 814/1216/16, 814/1253/14 та багатьох інших, відповідно до якої, однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому полягають такі розбіжності, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх застосування не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його відзив, і не довів правомірності винесення оскаржуваних рішень.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подачу даної позовної заяви у розмірі 5368,00 грн.

Таким чином, оскільки вимоги позивача про визнання протиправними та скасування спірних рішень судом задоволені, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 5368,00 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕКТ" (вул. Омеляновича-Павленка, 2, м. Миколаїв, 54046, ідентифікаційний код 37629864) до Миколаївської митниці (вул. Маріупольська, 57А, м. Миколаїв, 54017, ідентифікаційний код 44017652) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 03.08.2023 року № UA504180/2023/000005/2 і картки відмови в прийнятті митної декларації від 03.08.2023 року № UA504180/2023/000026 - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської митниці про коригування митної вартості № UA504180/2023/000005/2 від 03.08.2023 року.

3. Визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.08.2023 року № UA504180/2023/000026.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці (вул. Маріупольська, 57А, м. Миколаїв, 54017, ідентифікаційний код 44017652) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕКТ" (вул. Омеляновича-Павленка, 2, м. Миколаїв, 54046, ідентифікаційний код 37629864) судові витрати в розмірі 5368, 00 грн.

5. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко