Справа № 480/12118/23
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 р. Справа № 480/12118/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 19.12.2023, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 19.12.23 по справі № 480/12118/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс"

до Головного управління ДПС у Чернігівській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма "Р") №3040/25010700 від 30 червня 2021 року, яким ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість, в розмірі 17740428,75 грн. з яких 14192343,00 грн. за основним платежем та 3548085,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма "В4") №3041/25010700 від 30 червня 2021 року, яким ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 258465,00 грн.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення і додані до неї документи - повернуто позивачу.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивачем ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить ухвалу Сумського окружного адміністративного судк від 19.12.2023 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що платник податків для захисту своїх прав, свобод і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження рішення контролюючого органу у межах гарантованого спеціальним законом строку, встановленого сукупністю правових норм - п. 56.18 ст. 56 та п. 102.1 ст. 102 ПК України, а не ч. 2 ст. 122 КАС України. Зазначає, що позбавлення позивача можливості захистити свої права в спорі з державним органом, в справі з ціною позову майже 18 млн. грн. податкових зобов`язань, правомірність нарахування яких не визнається платником податків внаслідок ненавмисної помилки представника такої юридичної особи, не відповідатиме вимогам пропорційного співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, ГУ ДПС у Чернігівській області зазначає, що незважаючи на карантин та воєнний стан, позивач протягом 2021-2023 вже здійснював процесуальні дії із оскарження податкових повідомлень - рішень від 30.06.2021 №№3040/25010700 та №3041/25010700 до суду першої, апеляційної та касаційної інстанції. За результатами розгляду справи №620/14485/21 судом відмовлено ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" в задоволенні позовних вимог. Також зазначає, що обставини, викладені в апеляційній скарзі є необгрунтованими та не є підставами для скасування ухвали суду першої інстанції від 19.12.2023 про повернення позовної заяви ТОВ "Бахмачгазбудсервіс".

Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зокрема про повернення заяви позивачеві, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що 09.11.2023 ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" звернувся до Сумського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 з вимогами про визнаня протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №3040/25010700 від 30 червня 2021 року та №3041/25010700 від 30 червня 2021 року.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з пропуском позивачем шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України. Так, позивачу встановлено 10-денний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви та зобов`язано позивача надати суду заяву із зазначенням інших підстав пропуску строку на звернення з позовом до суду з наданням доказів поважності його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду від 17.11.2023, представник позивача подав до суду заяву у порядку усунення недоліків позовної заяви, в якій просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити такий строк.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач вказав, що на ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" оголошувався простій у зв`язку з військовими діями, керівник підприємства неодноразово виїджав за кордон, а офіційна адреса змінювалася декілька разів, що унеможливлювало вчасне звернення до суду. Зауважує, що карантинні обмеження суттєво вплинули на можливість вибору представника (адвоката), оскільки складно було заключити договір про надання правової допомоги з адвокатом, який є фахівцем саме у податкових спорах. Просив врахувати бездіяльність та недбалість попереднього представника позивача - адвоката Карета О.О., в наслідок яких позивач направив йому претензії та скарги для застосування до адвоката дисциплінарного стягнення.

Також посилався на положення п. 56.18 ст.56 ПК України, згідно якого з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу (1095 днів), платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Таким чином, вважав, що строк оскарження податкових повідомлень - рішень закінчується лише 30.06.2024. А судова справа №640/10639/22 (зазначена в ухвалі про залишення позову без руху) не є подібною (тотожною) та не може використовуватись в спірних правовідносинах, враховуючи часовий проміжок, сторін та індивідуальні обставини справи.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 позовну заяву ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" повернуто позивачу.

Так, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних пепешкод для звернення до адміністративному суду з позовом та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

За приписами ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до п.п. 56.1, 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19, Податковий кодекс України не містить норм, які б визначали процесуальний строк звернення до суду з позовом у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження).

При цьому у випадку відсутності правового регулювання у спеціальному законодавстві, застосуванню підлягають загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів, які встановлені КАС України.

Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.

Аналогічні виснови містить постанова Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі №640/10639/22.

У поданій позовній заяві позивач зазначає про те, що в адміністративному порядку не оскаржував спірне податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до матеріалів справи, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 30 червня 2021 року №3040/25010700 та №3041/25010700.

Отже, ще з 2021 року товариство обізнано про порушення свої прав, але до Сумського окружного адміністративного суду позивач звернувся лише 09 листопада 2023 року, зазначаючи серед підстав для задоволення позову не тільки відсутність належних доказів у контролюючого органу вважати спірну господарську операцію такою, що не відбулася, але й таку підставу як неправомірність призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки під час дії мораторію.

Колегія суддів зазначає, що у розумінні норм процесуального законодавста звернення до суду з позовом із доповненими підставами щодо визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень не змінює момент, із якого товариство дізналося про порушення своїх прав.

Тобто позов подано після спливу встановленого шестимісячного строку звернення до суду з моменту, коли товариство дізналося про порушення своїх прав.

До суду першої інстанції представником позивача повідомлено, що поважними причинами проспуску строку звернення до суду є простій у зв`язку з військовими діями, відсутність керівника підприємства (неодноразові виїзди за кордон), а також зміна офіційної адреси.

Щодо введення в Україні військового стану, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 по справі №990/115/22 висловлено правову позицію, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Отже, якщо строк звернення до суду пропущений через війну, у заяві про поновлення пропущеного строку належало навести фактичні обставини, пов`язані з війною, які унеможливили подання позовної заяви в установлений строк, із зазначенням того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду з позовом, та наданням відповідних доказів.

До суду першої інстанції надано наказ від 24.02.2022 "Про оголошеня простою", в якому зазначено, що оголошено простій і зупинено роботу ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" на період з 24.02.2022 до моменту припинення бойових дій на території Чернігівської області.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з квітня 2022 року активні бойові дії в на території Сумської міської територіальної громади та Ніжинського району Чернігівської області не ведуться, періодичні масштабні ракетні атаки на енергетичну інфраструктуру України почалися восени 2022 року та закінчилися навесні 2023 року, а відділення пошти, система "Електронний суд" знаходились з робочому режимі. Зазначено, що відповідно до рішення зборів суддів Сумського окружного адміністративного суду №4 від 29 квітня 2022 року у разі відсутності загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду працівників апарату суду та суддів прийнято рішення здійснювати приймання вхідної кореспонденції, а з 16 травня 2022 року Сумський окружний адміністративний суд працює у штатному режимі, всі засоби зв`язку функціонують.

Також представником позивача не надано жодних доказів, що зміна юридичної та податкової адреси підприємства вплинула на строк оскарження податкових повідомлень-рішень.

До заяви про поновлення строку звернення до суду першої інстанції долучено копію закордонного паспорту керівника ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" Сагеляна Артака, з якого встановлено, що останній неоднаразово виїджав за кордон України. Проте, відсутні доводи як саме від`їзд керівника підприємства міг вплинути на поважність пропущеного строку звернення до суду.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (із змінами) відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19)", з 1 серпня до 19 грудня 2020 року на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 17.07.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Таким чином, строк звернення до суду, який закінчився у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України та під час дії пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України підлягає поновленню лише за наявності двох умов: 1) якщо причини його пропуску є поважними; 2) вказані причини є такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

При цьому, граматичне тлумачення пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що наявність сполучника "і" вказує на обов`язкову наявність двох вищенаведених умов.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що сам факт встановлення карантину не може слугувати причиною для поновлення процесуального строку звернення до суду, а можливість поновлення процесуального строку визначається у взаємозв`язку зі встановленням поважності причин пропуску строку та їх зумовленості обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

До суду першої інстанції представником позивача, як доказ впливу карантинних обмеження на строк зверненя до суду, надано наказ № 05/03 від 05.03.2021 ТОВ "Бахмачгазбудсервіс" "Про доручення виконання робити визначеної трудовим договором вдома, протягом періоду запровадженя карантину в Україні". Проте, відповідно до наданого наказу встановлено, що інженерно-технічним працівникам, юридичної служби, бухгалтерії доручено проводити роботу, визначену трудовим договором, вдома з 09.03.2021 на період дії карантину (доприйняття відповідного нармативно-правового акту про скасування карантину в Укарїні). Тобто дані особи виконували свої трудові обов`язки в повному обсязі дистанційно.

Отже, доказів поширення на позивача карантинних обмежень, які перешкоджали вчасному зверненню з цим позовом до суду першої та апеляційної інстанції, не надано.

Також, однією із підстав поважності пропуску звернення до суду першої інстанції зазначено бездіяльність та недбалість попереднього представника позивача - адвоката Карета О.О.

Колегія суддів зазначає, що договір про надання правової допомоги домовленість, за якою адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, визначених договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору, до якого застосовуються загальні положення цивільного законодавства про договір із врахуванням спеціальних положень законодавства про адвокатську діяльність, зокрема, його зміст не може суперечити Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", присязі адвоката та Правилам адвокатської етики.

Представником позивача суд першої інстанції повідомлено, що бездіяльність попереднього представника - Карети О.О. привели до фінансової відповідальності підприємства. Позивач не може відповідати за таку бездіяльність свого представника, оскільки відсутня можливість контролю кожного кроку адвоката, який повинен виконувати свої обов`язки відповідно до договору про надання правової допомоги.

Однак, клієнт та/або особа, яка уклала договір в інтересах клієнта, має право розірвати договір з адвокатом в односторонньому порядку на умовах, передбачених договором. Розірвання договору про надання правової допомоги з ініціативи клієнта та/або особи, яка уклала договір в інтересах клієнта, не є беззаперечним показником незадовільної роботи адвоката. (ст. 31 Правилам адвокатської етики).

Отже, розірвання договору про надання правової допомоги з одним адвокатом і заключення договору з іншим не може слугувати єдиною підставою, що свідчить про неналежне виконання адвокатом своїх обов`язків.

Щодо посилань представника позивача на відсутність підстав для застосування надмірного формалізму та встановлення поважності причин пропуску строків звернення до суду, колегія суддів зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також колегія суддів зазначає, що введення воєнного стану, безумовно, є поважною причиною пропуску процесуального строку. Однак, між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий, причинний зв`язок та поновлення строку на подання позовної заяви до суду у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку, щодо того, яким саме чином запроваджені обмеження перешкоджали своєчасно звернутися з позовом до суду.

Аналогічні висновки містять постанови Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі №140/13772/21, від 09 лютого 2023 року у справі №240/44132/21, 12 жовтня 2023 року у справі №560/2291/23.

Так, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Верховний Суд в ухвалах від 12.09.2019 у справі № 160/1383/19, від 31.03.2021 у справі №640/2371/20, 10 лютого 2023 року, у справі №461/10111/21, від 10 лютого 2023 року у справі № 640/20580/20 зазначив, що є чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску. Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом".

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду з цим позовом та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

У справі Європейського суду з прав людини Стаббігс та інші проти Великобританії визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії від 25 січня 2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року, заява №28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі Мушта проти України нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Таким чином, дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Крім того, інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до частини першої та другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про повернення позовної заяви у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з зазначеними позовними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмачгазбудсервіс" - залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 по справі № 480/12118/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова