Справа № 320/21651/23
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Грибан І.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузьмука Б.І.,

представника позивача Сиротіна Д.В.,

представника відповідача Голосія Т.А.,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Політичної партії «Команда Ігоря Сапожка - «Єдність» про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Політичної партії «Команда Ігоря Сапожка - «Єдність», в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення від 28.11.2022 № 7/2 Політичної ради політичної партії "Команда Ігоря Сапожка - "Єдність" про відкликання за народною ініціативою депутата Броварської міської ради Броварського району Київської області ОСОБА_1 , обраного на місцевих виборах 17.01.2021 шляхом висування від Київської обласної організації Політичної партії "Команда Ігоря Сапожка - "Єдність".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі № 320/21651/23 за позовом ОСОБА_1 до Політичної партії "Команда Ігоря Сапожка - "Єдність" про визнання протиправним та скасування рішення, оскільки цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Не погодившись із ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 про відмову у відкритті провадження у справі, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач вважає, що питання відкликання депутатів місцевих рад за народною ініціативою місцевої організації політичної партії не підпадає під ознаки виключно внутрішньої діяльності партії, оскільки за результатами виконання процедур, визначених ст. статей 37-39, 40, 41 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», Політична партія приймає управлінське рішення, що має всі ознаки владного, а саме про відкликання депутата, який втрачає свої повноваження з дати ухвалення цього рішення. Указані дії Політичної партії безпосередньо впливають на формування складу органу місцевого самоврядування, тобто підпадає під виключення, визначене п. 10 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, позивач посилається на правову висновки Верховного Суду. Зокрема, як вказав Верховний Суд у постанові від 29.12.2020 у справі № 819/151/18 посилання скаржника на те, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення з`їзду політичної партії про відкликання депутата за народною ініціативою відповідно до ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України не відноситься до справ, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, Верховний Суд відхиляє, оскільки згідно з п. 4 ч. 2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, зокрема, щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 ч. 1 цієї статті. Проте, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, дані виключення стосуються спорів, зокрема, щодо формування органів місцевого самоврядування.

Також, у справі № 818/386/17 від 28.05.2020 позивачем було заявлено позовну вимогу про визнання протиправним та скасування рішення політичної ради політичної партії щодо підтримки народної ініціативи з відкликання з посади сільського голови. Постановою Верховного Суду від 28.05.2020 залишено без змін постанову суду апеляційної інстанції та надано оцінку законності прийняття рішення політичної ради політичної партії в контексті вимог статей 2, 5 та 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

Натомість посилання суду першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 23.03.2021 № 761/3540/20, на думку позивача, є нерелевантним, оскільки у названій справі виник спір з приводу процедури скликання та проведення поетапного з`їзду політичної партії, рішення якого не були пов`язані з формуванням складу органу місцевого самоврядування. Позивачем не оскаржувалось рішення політичної партії через призму законодавства про вибори чи референдум.

Позивач вважає хибною думку суду першої інстанції про те, що оскаржуване ним рішення саме по собі не спричиняє відкликання ОСОБА_1 з посади депутата, оскільки воно в подальшому розглядається вищим керівним органом політичної партії, за наслідками чого вирішується питання про відкликання депутата за народною ініціативою або про відмову в задоволенні цієї пропозиції. Натомість, позивач і оскаржує не рішення конференції обласного осередку, а рішення Політичної ради Політичної партії «Команда Ігоря Сапожка - «Єдність», що призвело до прийняття постанови Броварської ТВК про визнання наступного обраного депутата Кузьменка С.А .

Також, позивач вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на справу № 640/20851/22, оскільки у вказаній справі ОСОБА_1 не заявлялись вимоги до політичної партії з підстав порушення вимог п.1 ч. 1 ст. 10 та п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.12.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду на 17.01.2024.

23.01.2024 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні такої, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

Відповідач зауважує, що Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Згідно із Кодексу адміністративного судочинства України у справах, пов`язаних з виборчим процесом та референдумом, відповідачами, у тому числі за позовом особи, яка не є суб`єктом владних повноважень, можуть бути кандидати, їх довірені особи, партії (блоки), місцеві організації партій, їхні уповноважені особи та посадові особи.

Тобто Кодексом адміністративного судочинства України передбачено виключні випадки, коли відповідачем у справі може бути політична партія чи її місцева організація.

Так, позивачем у цій справі є ОСОБА_1 , обраний депутатом Броварської міської ради Броварського району Київської області від Політичної партії «Команда Ігоря Сапожка - «Єдність», яка є відповідачем у даному спорі.

Предметом позову є оскарження рішення від 28.11.2022 № 7/2 Політичної ради політичної партії «Команда Ігоря Сапожка - «Єдність» про відкликання за народною ініціативою депутата Броварської міської ради Броварського району Київської області ОСОБА_1 , обраного на місцевих виборах 17.01.2021 шляхом висування від Київської обласної організації Політичної партії «Команда Ігоря Сапожка - «Єдність», яким відкликано депутата Броварської міської ради Броварського району Київської області ОСОБА_1 за народною ініціативою.

Відповідач зазначає, що політична партія є добровільним об`єднанням громадян, що має своєю метою сприяння формуванню і вираженню політичної волі громадян, бере участь у виборах та інших політичних заходах і не здійснює владних управлінських функцій. При цьому до органів, які відповідно до закону можуть здійснювати контроль за діяльністю політичних партій, в тому числі і щодо дотриманням політичною партією вимог її статуту, суди не належать.

Відтак, політичні партії не наділені владними управлінськими функціями, а тому не є суб`єктами владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не здійснюють у правовідносинах публічно-владних управлінських функцій та не приймають жодного владного управлінського рішення стосовно позивача.

Відповідач вказує, що питання щодо створення політичної партії, затвердження її найменування, символіки, програми та статуту, членства в партії, скликання і проведення з`їздів, програми з`їздів відносяться до внутрішньої організаційної діяльності політичної партії.

Предметом цього спору є оскарження рішення політичної партії з посиланням на недотримання відповідачем процедури, що фактично свідчить про незгоду позивача із внутрішньою організаційною діяльністю політичної партії. Предмет позову не пов`язаний з діями, рішеннями чи бездіяльністю політичної партії та її регіональної парторганізації, вчиненими (прийнятими) під час виборчого процесу. Позивачем не оскаржуються такі дії та рішення через призму порушення законодавства про вибори чи референдум, разом з тим указується на порушення відповідачем норм Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

На думку відповідача, правовідносини щодо оцінки Політичною партією діяльності депутатів, обраних від неї, на відповідність Програмі Партії, належить до внутрішньої організаційної діяльності політичної партії та є виключною компетенцією відповідного статутного органу. Як наслідок, оцінка та скасування таких рішень суб`єктами владних повноважень, в тому числі судом, є втручанням органів державної влади та органів місцевого самоврядування або їх посадових осіб у створення і внутрішню діяльність політичних партій та їх місцевих осередків, яке не охоплюється випадками, передбаченими Законом.

Відповідач вважає, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Політичної ради Політичної партії «Команда Ігоря Сапожка - «Єдність» №7/2 від 28.11.2022, підпадає під розуміння спору, викладеного в правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.03.2021 по справі № 761/3540/20, тобто спору який взагалі не підлягає судовому розгляду.

24.01.2024 в судове засідання з`явились представники позивача та відповідача. Представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, представник відповідача заперечив проти задоволення такого. Представники сторін надали пояснення по суті справі. Представник позивача звернув увагу на правову позицію Верховного Суду у справі № 460/37812/22. З метою вивчення вказаної судової практики, колегія суддів, за відсутності заперечень з боку представників сторін, оголосила перерву у розгляді даної справи до 07.02.2024 та продовжила її розгляд на розумний строк.

В судове засідання, призначене на 07.02.2024 з`явилися представники позивача та відповідача. Представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, представник відповідача - заперечив проти задоволення такої. Представники сторін надали пояснення по суті справи, правом подання додаткових пояснень не скористались, виступили у судових дебатах.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів приходить до наступного.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами частин 1 та 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За визначеннями, що містяться у ст. 4 КАС України:

адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду;

відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Як не заперечується сторонами у справі, позивач - ОСОБА_1 , постановою Броварської міської територіальної виборчої комісії від 27.01.2021 № 218 зареєстрований депутатом Броварської міської ради Броварського району Київської області, обраним на повторних виборах депутатів Броварської міської ради Броварського району Київської обалсті 17.01.2021 в єдиному багатомандатному виборчому окрузі. Також, позивач висувався від Київської обласної організації Політичної партії «Команда Ігоря Сапожка» - «Єдність», за народною ініціативою.

Відповідачем у даній справі є Політична партія «Команда Ігоря Сапожка - «Єдність».

Як вказано вище, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення від 28.11.2022 № 7/2 Політичної ради політичної партії "Команда Ігоря Сапожка - "Єдність" про відкликання за народною ініціативою депутата Броварської міської ради Броварського району Київської області ОСОБА_1 , обраного на місцевих виборах 17.01.2021 шляхом висування від Київської обласної організації Політичної партії "Команда Ігоря Сапожка - "Єдність".

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 19 КАС України визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

1-1) спорах адміністратора за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про оборонні закупівлі", крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства;

15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Проаналізувавши склад сторін та предмет спору у даній справі, колегія суддів приходить до висновку, що така не пов`язана з виборчим процесом та референдумом. В той же час, колегія суддів не може погодитись з судом першої інстанції та відповідачем, що даний спір виник відносно питань внутрішньопартійної організації політичної партії, з огляду на наступне.

Статтею 36 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Частина 1 ст. 1 Закону України "Про політичні партії в Україні" від 05.04.2001 № 2365-III (далі - Закон № 2365-III) встановлює, що право громадян на свободу об`єднання у політичні партії для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів визначається і гарантується Конституцією України. Встановлення обмежень цього права допускається відповідно до Конституції України в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей, а також в інших випадках, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статей 2, 3, 4 Закону № 2365-III політична партія - це зареєстроване згідно із законом добровільне об`єднання громадян - прихильників певної загальнонаціональної програми суспільного розвитку, що має своєю метою сприяння формуванню і вираженню політичної волі громадян, бере участь у виборах та інших політичних заходах.

Політичні партії провадять свою діяльність відповідно до Конституції України, цього Закону, а також інших законів України та згідно з партійним статутом, прийнятим у визначеному цим Законом порядку.

Втручання з боку органів державної влади та органів місцевого самоврядування або їх посадових осіб у створення і внутрішню діяльність політичних партій та їх структурних утворень забороняється, за винятком випадків, передбачених цим Законом.

Статтями 8 та 12 Закону № 2365-III передбачено, що політичні партії повинні мати статут, а також закріплено перелік відомостей, які має містити статут політичної партії.

Політичні партії мають право: вільно провадити свою діяльність у межах, передбачених Конституцією України, цим Законом та іншими законами України; брати участь у виборах Президента України, до Верховної Ради України, до інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб у порядку, встановленому відповідними законами України; використовувати державні засоби масової інформації, а також засновувати власні засоби масової інформації, як передбачено відповідними законами України; підтримувати міжнародні зв`язки з політичними партіями, громадськими організаціями інших держав, міжнародними і міжурядовими організаціями, засновувати (вступати між собою у) міжнародні спілки з додержанням вимог цього Закону; ідейно, організаційно та матеріально підтримувати молодіжні, жіночі та інші об`єднання громадян, подавати допомогу у їх створенні.

За приписами ст. 18 Закону № 2365-III, державний контроль за діяльністю політичних партій здійснюють: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, - за додержанням політичною партією вимог Конституції та законів України, а також статуту політичної партії, крім випадків, коли здійснення такого контролю законом віднесено до повноважень інших органів державної влади; Центральна виборча комісія, окружні виборчі комісії, територіальні виборчі комісії на відповідних місцевих виборах - за додержанням політичними партіями встановленого порядку участі у виборчому процесі, а також, у межах визначених законом повноважень, за своєчасністю подання до відповідних виборчих комісій проміжних та остаточних фінансових звітів про надходження і використання коштів виборчих фондів на виборах, відповідністю їх оформлення встановленим вимогам, достовірністю включених до них відомостей; Рахункова палата - за цільовим використанням політичними партіями коштів, виділених з державного бюджету на фінансування їхньої статутної діяльності; Національне агентство з питань запобігання корупції - за додержанням встановлених законом обмежень щодо фінансування політичних партій, передвиборної агітації, агітації з всеукраїнського та місцевого референдуму, законним та цільовим використанням політичними партіями коштів, виділених з державного бюджету на фінансування їхньої статутної діяльності, своєчасністю подання звітів партій про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, звітів про надходження і використання коштів виборчих фондів на загальнодержавних та місцевих виборах, повнотою таких звітів, відповідністю їх оформлення встановленим вимогам, достовірністю включених до них відомостей.

Політичні партії зобов`язані подавати на вимогу контролюючих органів необхідні документи та пояснення. Рішення контролюючих органів можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку.

Відповідно до Статуту Політичної партії «Команда Ігоря Сапожка - «Єдність», така є політичною партією, що діє на засадах добровільності та об`єднує громадян України, які поділяють мету діяльності Партії, визнають її Статут, підтримують програму Партії та сприяють її реалізації. Партія має своєю метою сприяння формуванню і вираженню політичної волі громадян, бере участь у виборах та інших політичних заходах.

Як не заперечується сторонами у справі, деякі члени Політичної партії «Команда Ігоря Сапожка - «Єдність», включно з позивачем у даній справі, є депутатами обраними на місцевих виборах 17.01.2021 шляхом висування від Київської обласної організації Політичної партії "Команда Ігоря Сапожка - "Єдність" до Броварської міської ради Броварського району Київської області.

За визначеннями, що містяться у ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР):

територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр;

представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення;

районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст;

загальний склад ради - кількісний склад депутатів ради, визначений радою відповідно до закону;

склад ради - кількість депутатів, обраних до відповідної ради, повноваження яких визнано і не припинено в установленому законом порядку;

делеговані повноваження - повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад.

Стаття 2 Закону № 280/97-ВР визначає, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Стаття 26 Закону № 280/97-ВР визначає виключну компетенція сільських, селищних, міських рад.

Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 № 93-IV (далі - Закон № 93-IV) цей Закон відповідно до Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", інших законів України визначає правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - місцева рада) як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради, встановлює гарантії депутатської діяльності та порядок відкликання депутата місцевої ради.

Відповідно до статей 2 та 3 Закону № 93-IV депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування.

Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

За приписами частин 1 та 2 ст. 4 Закону № 93-IV депутат місцевої ради набуває свої повноваження в результаті обрання його до ради відповідно до Закону України "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів".

Повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.

Згідно ст. 37 Закону № 93-IV підставами для відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою можуть бути:

1) порушення депутатом місцевої ради положень Конституції України і законів України, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили;

2) пропуск депутатом місцевої ради протягом року більше половини пленарних засідань ради або засідань постійної комісії, невиконання ним без поважних причин обов`язків депутата місцевої ради у виборчому окрузі, передбачених статтею 10 цього Закону;

3) невідповідність практичної діяльності депутата місцевої ради основним принципам і положенням передвиборної програми місцевої організації політичної партії, від якої його обрано депутатом, чи програмі політичної партії, від місцевої організації якої його обрано;

4) невиконання депутатом місцевої ради передбачених статтею 16 цього Закону зобов`язань звітувати перед виборцями та проводити зустрічі з ними;

5) невходження депутата, обраного в багатомандатному виборчому окрузі, до фракції місцевої організації партії, за виборчим списком якої він обраний, або припинення членства депутата місцевої ради у фракції.

Частини 1 та 9 ст. 39 Закону № 93-IV право вносити пропозицію про відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою (не раніше ніж через рік з моменту набуття таких повноважень) мають місцева організація політичної партії, від якої його обрано депутатом, а також громадяни України, які є виборцями відповідного виборчого округу.

Рішення про внесення пропозиції щодо відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою місцевою організацією політичної партії, від якої його обрано депутатом, приймається на зборах (конференції) цієї організації, які проводяться у порядку, передбаченому статутом політичної партії. Таке рішення приймається не менше ніж двома третинами голосів присутніх учасників (делегатів) зборів (конференції).

Про дату, час і місце проведення зборів (конференції), на яких буде розглядатися питання про внесення пропозиції щодо відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою, місцева організація політичної партії повідомляє засоби масової інформації. Порядок акредитації представників засобів масової інформації на таких зборах (конференції) визначає організатор заходу.

За приписами ч. 3 ст. 5 Закону № 93-IV спори щодо дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради вирішуються судом.

Зважаючи на вказані норми та обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки є публічно правовим, зважаючи на те, що позивач на час прийняття оскаржуваного рішення був депутатом Броварської міської ради Броварського району Київської області. Відтак під час визначення юрисдикції даного спору слід застосувати приписи п. 10 ч. 1 ст. 19 КАС України (Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб).

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у справі № 460/37812/22.

Застосування до даної справи правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/3540/20, колегія суддів вважає неможливим, оскільки предмет спору стосувався процедури скликання та проведення поетапного з`їзду політичної партії, в той час, як у даній справі спірне рішення політичної партії вплине безпосередньо на формування складу органу місцевого самоврядування, що у спірному випадку, на думку колегії суддів, не є виключно внутрішньо політичною діяльністю політичної партії.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали було неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права, як наслідок, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали Київського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 та направлення справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Політичної партії «Команда Ігоря Сапожка - «Єдність» про визнання протиправним та скасування рішення для продовження розгляду.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, це є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року скасувати, а справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Політичної партії «Команда Ігоря Сапожка - «Єдність» про визнання протиправним та скасування рішення направити для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текс постанови складено 07 лютого 2024 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.М. Ганечко

І.О. Грибан