Справа № 200/2780/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року справа №200/2780/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року (повне судове рішення складено 27 вересня 2023 року) у справі № 200/2780/23 (суддя в І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком №1 та Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років періоди роботи позивача 01.09.1988 - 29.06.1992, 08.01.1992 - 06.05.1992, 05.10.1992 - 21.06.1998, 22.06.1998 - 11.09.1998, 12.09.1998 - 14.10.1998, 17.09.2003 - 25.03.2005, 11.10.2018 - 14.06.2019, 15.06.2019 - 05.05.2020, 09.09.2020 - 19.01.2023 та не зарахування стажу на провідних професіях прохідник підземний та машиніст гірничо виймальних машин з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, як передбачено роз`ясненням від 20.01.1992 № 8 Міністерства соціального забезпечення України «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Роз`яснення № 8) за періоди роботи позивача 08.01.1992 - 15.04.1992, 05.10.1992 - 21.06.1998, 22.06.1998 - 11.09.1998, 12.09.1998 - 14.10.1998, 11.10.2018 - 14.06.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 та Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років періоди роботи позивача 01.09.1988 - 29.06.1992, 08.01.1992 - 06.05.1992, 05.10.1992 - 21.06.1998, 22.06.1998 - 11.09.1998, 12.09.1998 - 14.10.1998, 17.09.2003 - 25.03.2005, 11.10.2018 - 14.06.2019, 15.06.2019 - 05.05.2020, 09.09.2020 - 19.01.2023 та зарахувати до стажу на провідних професіях прохідник підземний та машиніст гірничо виймальних машин з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, як передбачено Роз`ясненням № 8 за періоди роботи позивача 08.01.1992 - 15.04.1992, 05.10.1992 - 21.06.1998, 22.06.1998 - 11.09.1998, 12.09.1998 - 14.10.1998, 11.10.2018 - 14.06.2019, із призначенням пенсії у розмірі не нижче, передбаченої ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за заявою позивача йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах, деякі періоди роботи не зараховано до пільгового стажу з посиланням на направлення пільгових довідок на перевірку, проте позивач вважає, що підтвердженням пільгового стажу є трудова книжка. Також позивач вказав, що відповідачем протиправно не враховано коефіцієнту стажу за провідною професією - прохідник підземний, що призвело до неповного зарахування стажу та неправильного визначення розмір пенсії. Позивач наголосив, що його пільговий стаж за списком №1 та постанови № 202 складає 17 років 1 місяць, що достатньо для застосування ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», проте відповідач призначив пенсію у розмірі значно нижче вказаної норми закону.

Слід зазначити, що ухвалою місцевого суду від 25.07.2023 вирішено залучити до участі у справі № 200/2780/23 другим відповідачем Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періодів з 23.05.1991 по 01.07.1991, з 08.01.1992 по 13.01.1992, 01.01.1992 (1день), 01.03.1992 по 02.03.1992, з 17.04.1992 по 06.05.1992, з 05.10.1992 по 07.10.1992, з 11.10.2018 по 14.06.2019, з 15.06.2019 по 05.05.2020, з 01.03.2022 по 04.03.2022,

до підземного стажу за провідними професіями періодів: з 08.10.1992 по 21.06.1998, з урахуванням періодів: з 01.01.1993 по 06.01.1993 (6 днів - автобус); 01.03.1993 02.03.1993 (2 дні - автобус), 01.04.1993 (1 день - автобус); 01.06.1993 по 13.06.1993 (13 днів - страйк та автобус), 01.07.1993 (1 день - автобус); 01.10.1993 по 15.10.1993 (15 днів безоплатна відпустка), 01.11.1993 (1 день - автобус); 01.12.1993 по 02.12.1993 (2 дні - автобус); 01.05.1995 по 03.05.1995 (3 дні - страйк); 01.07.1995 по 06.07.1995 (6 днів - страйк); 01.08.1995 (1 день - автобус), 01.03.1996 по 15.03.1996 (15 днів - страйк); з 15.10.1998 по 16.09.2003.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періоди з 23.05.1991 по 01.07.1991, з 08.01.1992 по 13.01.1992, 01.01.1992 (1день), 01.03.1992 по 02.03.1992, з 17.04.1992 по 06.05.1992, з 05.10.1992 по 07.10.1992, з 11.10.2018 по 14.06.2019, з 15.06.2019 по 05.05.2020, з 01.03.2022 по 04.03.2022, та до стажу на провідних професіях, з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, згідно з Роз`ясненнями № 8 періоди роботи з 08.10.1992 по 21.06.1998, з урахуванням періодів: з 01.01.1993 по 06.01.1993 (6 днів - автобус); 01.03.1993 - 02.03.1993 (2 дні - автобус), 01.04.1993 (1 день - автобус); 01.06.1993 по 13.06.1993 (13 днів - страйк та автобус), 01.07.1993 (1 день - автобус); 01.10.1993 по 15.10.1993 (15 днів - безоплатна відпустка), 01.11.1993 (1 день -автобус); 01.12.1993 по 02.12.1993 (2 дні - автобус); 01.05.1995 по 03.05.1995 (3 дні - страйк); 01.07.1995 по 06.07.1995 (6 днів - страйк); 01.08.1995 (1 день - автобус), 01.03.1996 по 15.03.1996 (15 днів - страйк); з 15.10.1998 по 16.09.2003, та здійснити розрахунок розміру пенсії з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що пільговий стаж позивача по Списку № 1 становить 14 років 7 місяців.

Пільговий стаж зараховано згідно наданих пільгових довідок, де зазначено що заявник працював за професіями, посадами, що передбачені Списком № 1 згідно р.2 п.1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Посилання на ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 в пільгових довідках відсутнє.

Пільговий стаж з 24.05.1991 по 01.07.1991 (робота під час виробничої практики) не зараховано до пільгового стажу по Списку № 1 згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 09.01.2023 № 4 з урахуванням довідки № 7 від 09.01.2023 про кількість підземних виходів з урахуванням відволікань, оскільки в довідці № 7 від 09.01.2023 зазначено, що спусків немає по 01.07.1991. Навчання в учбовому пункті 23.05.1991 не зараховано до загального страхового та до пільгового стажу роботи, оскільки в трудовій книжці та в пільговій довідці відсутні підстави (номер та дата наказу).

Також апелянт вважає помилковими висновки місцевого суду щодо зарахування до пільгового стажу періоду з 01.03.1992 по 02.03.1992 та з 05.10.1992 по 07.10.1992, а також стажу періоду з 11.10.2018 по 14.06.2019, з 01.03.2022 по 04.03.2022.

Апелянт звертає увагу, що всі періоди пільгової роботи зараховано як Список № 1, тобто без урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, як передбачено Роз`ясненням № 8, оскільки в наданих пільгових довідках зазначено, що заявник працював за професіями, посадами, що передбачені Списком №1 згідно п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (посилання на ч. 3 ст. 114 Закону 1058 в пільгових довідках відсутнє).

Відповідач також не погоджується із рішенням суду першої інстанції з приводу стягнення судових витрат у розмірі 429,44 грн, оскільки останній не є безпосереднім розпорядником грошових коштів та діє у межах відповідних бюджетних призначень на відповідний рік.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 19.01.2023 звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Заяву позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Так, рішенням №91 від 27.01.2023 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 24.12.2022. Відповідно до вказаного рішення страховий стаж (повний) складає 42 роки 3 місяці 0 днів, в тому числі робота за списком №1 - 14 років 7 місяців, додаткові роки за список №1 14 років.

На звернення позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 09.06.2023 повідомило про призначення пенсії з 24.12.2022 за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також повідомило про те, що оскільки довідки, що підтверджують пільговий характер роботи передано на перевірку, періоди роботи з 23.05.1991 по 01.07.1991, з 08.01.1992 по 16.04.1992, з 05.10.1992 по 25.03.2005, з 09.09.2020 по 13.01.2023 не враховано до пільгового стажу, до підтвердження достовірності видачі довідок.

Також зазначено, що розрахунок розміру пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» проводиться у разі наявності стажу роботи на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків.

Згідно з додатковими поясненнями відповідача-2, пільговий стаж ОСОБА_1 зараховано відповідно до наданих пільгових довідок, де зазначено що заявник працював за професіями, посадами, що передбачені Списком №1 згідно р.2 п.1 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (посилання на ч.3 ст. 114 Закону 1058 в пільгових довідках відсутнє).

Так, згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював на Шахті імені Стаханова в/о Красноармійськвугілля:

- 08.01.1992 по 10.01.1992 - заняття в учбовому пункті;

- 11.01.1992 прийнятий учнем прохідника з повним робочим днем у шахті;

- 16.04.1992 переведений дублером гірничого майстра;

- 06.05.1992 звільнений за власним бажанням.

Згідно з довідкою № 10 від 04.01.2023 оплата за період роботи з 11.01.1992 по 16.04.1992 здійснювалася як учню прохідника підземного. Пільговий стаж (робота під час виробничої практики) зараховано до пільгового стажу по Списку № 1 згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 09.01.2023 №5 з урахуванням довідки №7 від 09.01.2023 про кількість підземних виходів з урахуванням відволікань (зараховано як Список № 1 з 14.01.1992 по 31.01.1992, з 02.02.1992 по 28.02.1992, з 03.03.1992 по 16.04.1992).

При цьому, навчання в учбовому пункті з 08.01.1992 по 10.01.1992 не зараховано до загального страхового та до пільгового стажу роботи, оскільки в трудовій книжці та в пільговій довідці відсутні підстави (номер та дата наказу).

Також, відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював на Шахті імені Стаханова в/о Красноармійськвугілля:

- з 05.10.1992 по 07.10.1992 - заняття в учбовому пункті;

- 08.10.1992 прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем у шахті;

- 22.06.1998 курси машиністів гірничо виймальних машин;

- з 12.09.1998 по 14.10.1998 виробнича практика учня машиніста гірничо виймальних машин з повним робочим днем в шахті;

- з 17.09.2003 по 25.03.2005 гірничий майстер з повним робочим днем у шахті.

При цьому, навчання в учбовому пункті з 05.10.1992 по 07.10.1992 не зараховано до загального страхового та до пільгового стажу роботи, оскільки в трудовій книжці та в пільговій довідці відсутні підстави (номер та дата наказу).

Пільговий стаж по Списку №1 зараховано згідно довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 09.01.2023 №6 та №7 з урахуванням довідки №7 від 09.01.2023 про кількість підземних виходів з урахуванням відволікань.

Так, не зараховано як Список № 1 згідно з довідкою № 7 від 09.01.2023 періоди роботи: з 01.01.1993 по 06.01.1993 - 6 днів (автобус та інші неявки); 01.03.1993 - 02.03.1993 - 2 дні. (автобус); 01.04.1993 - 1 день (автобус); 01.06.1993 по 13.06.1993 -13 днів (страйк та автобус); 01.07.1993 - 1 день (автобус); 01.10.1993 по 15.10.1993 - 15 днів безоплатна відпустка; 01.11.1993 - 1 день (автобус); 01.12.1993 по 02.12.1993 - 2 дні (автобус); 01.05.1995 по 03.05.1995 - 3 дні (страйк); 01.07.1995 по 06.07.1995 - 6 днів (страйк); 01.08.1995 - 1 день (автобус); 01.03.1996 по 15.03.1996 - 15 днів (страйк).

При цьому, до пільгового стажу за Списком 1 зараховано періоди з 22.06.1998 по 11.09.1998, з 12.09.1998 по 14.10.1998, з 15.10.1998 року по 16.09.2003, з 17.09.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 25.03.2005.

Також, відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 працював у ТОВ «Укргеосервіс»:

- 11.10.2018 прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах;

- 15.06.2019 переведений гірничим майстром підземним з повним робочим днем на підземних роботах;

- 05.05.2020 звільнений за згодою сторін.

Періоди роботи з 11.10.2018 по 14.06.2019, з 15.06.2019 по 05.05.2020 до пільгового стажу не зараховано, оскільки пільгову довідку за вищезазначені періоди не надано.

Також, ОСОБА_1 працював на ВП «Шахта 5/6» ДП «Мирноградвугілля»:

- 09.09.2020 прийнятий машиністом підземних установок з повним робочим днем під землею;

- 18.11.2020 переведено машиністом підземних установок 3 розряду з повним робочим днем під землею.

Періоди роботи з: 09.09.2020 по 17.11.2020, 18.11.2020 по 28.02.2022, 05.03.2022 по 30.09.2022 зараховано до пільгового стажу по Списку №1 згідно з наданою довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13.01.2023 №7 (стаж зараховано з урахуванням сплати страхових внесків по 30.09.2022).

При цьому, відповідач-2 зазначив, що всі періоди пільгової роботи зараховано як Список №1, тобто без урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, як передбачено роз`ясненням від 20.01.1992 № 8 Міністерства соціального забезпечення України Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки в наданих пільгових довідках зазначено, що заявник працював за професіями, посадами, що передбачені Списком №1 згідно п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (посилання на ч.3 ст. 114 Закону 1058 в пільгових довідках відсутнє).

Позивач, вважаючи, що відповідач протиправно не врахував, що позивач набув стажу на провідній професії (гірника очисного забою), а тому повинні застосовуватись положення ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч.1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», також протиправно не застосовано кратність пільгового стажу на провідних професіях, не застосовані Роз`яснення № 8, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з такого.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем-2. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 114 № 1058-IV врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

За частиною 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII), працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV пенсію незалежно від віку мають працівники, професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 (далі - Список № 202), за умови безпосередньої зайнятості на цих роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи.

Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за п.1 ч.2 статті 114 Закону № 1058-IV є досягнення особою відповідного віку 50 років, перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21 серпня 1992 року, а також документальне підтвердження зайнятості працівника повний робочий день за відповідною професією.

Право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі - Список № 202), або мати стаж роботи провідної професії визначених статтею 14 Закону № 1788-XII, частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV - не менше 20 років.

Постановою Кабінету міністрів України від 31 березня 1994 року №202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Згідно з Порядком № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5)

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 23 Порядку, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Відповідно до пункту 24 Порядку, для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Так, розрахунок страхового стажу не є спірним між сторонами.

Стосовно пільгового стажу.

Як встановлено судами, позивач з 01.09.1988 по 29.06.1992 навчався у Селидівському гірничому технікумі за спеціальністю будівництво гірничих підприємств та отримав кваліфікацію гірничого техніка-шахтобудівника.

Навівши відповідні мотиви, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за Списком №1, період навчання позивача в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1988 по 29.06.1992.

Як зазначалось вище, позивачем рішення місцевого суду не оскаржено, тому в цій частині воно апеляційному перегляду не підлягає та має бути залишено без змін.

Разом з тим, згідно із записами трудової книжки, позивач проходив виробничу практику на шахті ім. А. Стаханова з 24.05.1991 по 01.07.1991 учнем гірника підземного з повним робочим днем в шахті, а також з 09.01.1992 по 15.04.1992 учнем прохідника з повним робочим днем в шахті, з 17.04.1992 по 06.05.1992 дублером гірничого майстра з повним робочим днем в шахті, з 05.10.1992 по 07.10.1992 заняття в учбовому пункті шахти імені Стаханова ВП Красноармійськвугілля.

Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Так, робота позивача прохідник підземний передбачена Списком 1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 24.03.1994 (1010100а-17491), постанови КМСРСР від 26.01.1991 №10, робота гірничий майстер, машиніст підземних установок, гірник підземний також передбачені Списком 1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 24.03.1994 та Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016.

При цьому, відповідач зазначає, що вказані вище періоди не зараховані до пільгового стажу, оскільки, згідно з довідкою про кількість підземних виходів №7 від 09.01.2023 спусків немає по 01.07.1991.

Дослідивши вказану вище довідку, слід зазначити, що запис спусків немає по 01.07.1991 стосується саме липня 1991 року, оскільки за попередні місяці зазначено кількість спусків. Таким чином суд вважає, що відповідачем помилково вирішено про відсутність спусків за весь період до липня 1991 року.

Стосовно тверджень відповідача щодо не зарахування періодів виробничої практики до пільгового стажу у зв`язку із відсутністю посилань на номер наказу.

На дату заповнення книжки за спірний період, порядок ведення трудових книжок був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20.06.1974 №162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням, із змінами, яка діяла до 29.07.1993 (далі - Інструкція №162).

Пунктом 1.4 Інструкції №162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки працівників та службовців» (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до п.1 Порядку № 656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 18 Порядку № 656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Згідно з п.2.2 Інструкції №162 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Також, суд враховує, що відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затверджену Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

За приписами п.4.1 ч.1 Інструкції №58 записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Ураховуючи положення п.2.3 Інструкції № 58, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону

Згідно з п.2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно з абз.2 п. 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Отже, посилання відповідача, як підставу відмови у задоволені позову, на порушення вимог законодавства в частині заповнення трудової книжки, не відповідає положенням законодавства та не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів.

Слід наголосити, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, та її ведення. Вказані відповідачем обставини, не можу бути підставою для неврахування записів у трудовій книжці та виключення періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства (установи) не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, від 21.02.2018 у справі №687/975/17, від 18.11.2022 у справі № 560/3734/22, від 04.07.2023 року у справі № 580/4012/19.

Відповідно до листа Міністерства соціального захисту України від 05.11.1993 № 02-82орг періоди навчання робітників підземним професіям зараховується до пільгового стажу у разі наявності відповідних записів у трудовій книжці, проходження навчання на протязі повного робочого дня та з урахуванням оплати праці зазначених робітників за час навчання за тарифними ставками, передбаченими для робітників відповідних професій, яким вони навчаються.

Отже, вказані періоди роботи (виробничої практики, заняття в учбовому пункті) повинні бути зараховані до пільгового стажу позивача, а саме: з 23.05.1991 по 01.07.1991, з 08.01.1992 по 15.04.1992, з 16.04.1992 по 06.05.1992, з 05.10.1992 по 07.10.1992.

Проте, як убачається з розрахунку стажу, до пільгового стажу за Списком№1 вже зараховано період з 14.01.1992 по 31.01.1992, з 02.02.1992 по 28.02.1992, з 03.03.1992 по 16.04.1992.

Отже, місцевий суд дійшов правильного висновку, що необхідно зобов`язати відповідача-2 зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоди з 23.05.1991 по 01.07.1991, з 08.01.1992 по 13.01.1992, 01.011992 (1день), 01.03.1992 по 02.03.1992, з 17.04.1992 по 06.05.1992, з 05.10.1992 по 07.10.1992.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу періодів безоплатної відпустки, страйку, автобус (згідно з довідкою № 7 від 09.01.2023, а саме: з 01.01.1993 по 06.01.1993 -6 днів (автобус); 01.03.1993 - 02.03.1993 - 2 дні. (автобус); 01.04.1993 - 1 день (автобус); 01.06.1993 по 13.06.1993 -13 днів (страйк та автобус); 01.07.1993 - 1 день (автобус); 01.10.1993 по 15.10.1993 - 15 днів безоплатна відпустка; 01.11.1993 - 1 день (автобус); 01.12.1993 по 02.12.1993 - 2 дні (автобус); 01.05.1995 по 03.05.1995 - 3 дні (страйк); 01.07.1995 по 06.07.1995 - 6 днів (страйк); 01.08.1995 - 1 день (автобус); 01.03.1996 по 15.03.1996 - 15 днів (страйк).

За приписами ст. 84 КЗпП України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України «Про відпустки», працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як слідує зі ст. 4 Закону України «Про відпустки», відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.

Відповідно до статей 25 та 26 Закону України «Про відпустки» відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 8 лютого 2016 року № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Висновок відповідає правовій позиції, наведений у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №423/2860/16-а.

Матеріали справи не містять доказів, що не зараховані відповідачем періоди перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати не пов`язані з виробничою необхідністю.

Також стосовно не зарахування періодів за яких міститься інформація у пільгових довідках автобус, суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за невиконання роботодавцем обов`язків щодо надання транспорту для виконання робочих обов`язків працівниками.

Відповідно до статті 28 Закону України від 03.03.1998 № 137/98-ВР «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» (далі - Закон № 137/98-ВР) організація страйку, визнаного судом незаконним, або участь у ньому є порушенням трудової дисципліни. […]. Час участі працівника у страйку, що визнаний судом незаконним, не зараховується до загального і безперервного трудового стажу.

Отже, перебування позивача у страйку не зараховується до стажу тільки в разі визнання такого страйку судом незаконним.

Відповідачем доказів того, що страйк, в якому приймав участь позивач, визнано незаконним у судовому порядку, не надано, а тому з урахуванням вимог Закону № 137/98-ВР час участі у страйку підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу періоди: з 01.01.1993 по 06.01.1993 - 6 днів (автобус); 01.03.1993 - 02.03.1993 - 2 дні. (автобус); 01.04.1993 -1 день (автобус); 01.06.1993 по 13.06.1993 -13 днів (страйк та автобус); 01.07.1993 - 1 день (автобус); 01.10.1993 по 15.10.1993 - 15 днів безоплатна відпустка; 01.11.1993 - 1 день (автобус); 01.12.1993 по 02.12.1993 - 2 дні (автобус); 01.05.1995 по 03.05.1995 - 3 дні (страйк); 01.07.1995 по 06.07.1995 - 6 днів (страйк); 01.08.1995 - 1 день (автобус); 01.03.1996 по 15.03.1996 - 15 днів (страйк).

Стосовно не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 11.10.2018 по 14.06.2019 прохідником та з 15.06.2019 по 05.05.2020 гірничим майстром підземним у ТОВ «Укргеосервіс» у зв`язку із ненаданням пільгової довідки, слід зазначити, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Матеріали справи свідчать, що трудова книжка позивача містить достатні дані для визначення зазначеного періоду в якості пільгового стажу.

При цьому, за інформацією, зазначеною в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма - ОК-5), визначені в довідці періоди визначено як пільгові періоди в повному обчисленні місяців з жовтня 2018 року по 14.06.2019 відповідно до коду ЗП3014А2 ( працівники провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах […]) з 15.06.2019 по 05.05.2020 відповідно до коду ЗП3014А4 (інженерно-технічні працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах […]).

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що періоди роботи з 11.10.2018 по 14.06.2019 підлягає зарахуванню до пільгового стажу за провідними професіями та з 15.06.2019 по 05.05.2020 підлягають зарахуванню до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5).

Стосовно зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 09.09.2020 по 17.11.2020, 18.11.2020 по 28.02.2022, з 05.03.2022 по 30.09.2022 машиністом підземних установок з повним робочим днем під землею (з урахуванням сплати страхових внесків по 30.09.2022).

Слід зазначити, що частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до статті 11 цього Закону, обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Положеннями статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

Так, з відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ОК-5) про застраховану особу ОСОБА_1 убачається, що страхувальником 33839081 ВП «Шахта 5/6» ДП «Мирноградвугілля» за період з вересня 2020 року по березень 2022 року страхові внески сплачено, у період з квітня 2022 року по вересень 2022 року заробітна плата нараховувалася, проте страхові внески не сплачено, з жовтня 2022 року відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплати страхових внесків.

Слід зазначити, що працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - позивача (форма Ок-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 в справі № 482/434/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Тому, до страхового та пільгового стажу позивача повинен бути зарахований період роботи з 09.09.2020 по 30.09.2022.

Згідно з розрахунком стажу, період з 09.09.2020 по 30.09.2022 зарахований до пільгового стажу за Списком№1, за винятком періоду з 01.03.2022 по 04.03.2022.

Згідно з відомостями про сплату страхових внесків, страхові внески за березень 2022 року сплачені в повному обсязі, стаж за кодом підставки визначений за повний місяць.

Таким чином, правильним є висновок місцевого суду, що слід зобов`язати відповідача-2 зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 01.03.2022 по 04.03.2022.

Проте, оскільки в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу) відсутні відомості про нарахування та виплату заробітної плати з грудня 2022 року, суд, на даний час, позбавлений можливості зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу та пільгового стажу період роботи з 01.10.2022 по 19.01.2023, тому в цій частині позовних вимог місцевим судом відмовлено, а позивачем рішення суду першої інстанції оскаржено не було.

Стосовно тверджень відповідача щодо зарахування періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1 без урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, як передбачено Роз`ясненням 8.

Так, відповідно до Роз`яснення № 8, працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченою зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

- кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого проказу за 1 рік роботи 3 місяці;

- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Задовольняючи позов в цій частині, суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням відомостей зазначених у довідках про пільговий стаж роботи №6 від 09.01.2023, №7 від 13.01.2023, пільговий стаж позивача за провідними професіями: прохідник (з 08.10.1992 по 21.06.1998, з 15.10.1998 по 16.09.2003) складає більше 10 років.

Таким чином, у контексті вказаного вище роз`яснення, позивач має права на його застосування, оскільки у нього є більше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На підставі викладеного вище, місцевий суд вважав за необхідне зобов`язати відповідача-2 зарахувати періоди роботи з 08.10.1992 по 21.06.1998, з 15.10.1998 по 16.09.2003 до пільгового стажу за провідними професіями та застосувати роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись із задоволенням цієї частини позовних вимог, з огляду на наступне.

Роз`яснення № 8 стосується питання наявності у працівників права на призначення пенсії, а не обчислення її розміру.

Позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно абзаців 9, 10 частини третьої статті 24 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

За період роботи за списком №1 страховий стаж позивача обчислено відповідачем у подвійному розмірі, як це передбачено абзацом 10 частини третьої статті 24 Закону №1058-IV.

Отже, відсутні підстави для розрахунку позивачу періодів роботи на провідних професіях згідно Роз`яснення № 8 при обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 02 грудня 2021 року в справі №280/281/17.

Тобто, в цій частині постанова місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову в задоволенні таких позовних вимог.

Стосовно застосування Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який набрав чинність 16.09.2008, в редакції на час звернення позивача з заявою, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Статтею 8 цього Закону визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції на час звернення позивача із заявою, мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України »Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи в розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Верховний Суд у постановах у справі № 345/4616/16 від 20 листопада 2018 року, у справі № 345/4570/16-а від 6 лютого 2019 року, у справі № 345/4462/16-а від 5 грудня 2019 року та інших дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Слід зазначити, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Зарахування періодів з 23.05.1991 по 01.07.1991, з 08.01.1992 по 13.01.1992, 01.011992 (1день), 01.03.1992 по 02.03.1992, з 17.04.1992 по 06.05.1992, з 05.10.1992 по 07.10.1992, з 01.01.1993 по 06.01.1993, 01.03.1993 - 02.03.1993, 01.04.1993, 01.06.1993 по 13.06.1993, 01.07.1993, 01.10.1993 по 15.10.1993, 01.11.1993 - 1 день, 01.12.1993 по 02.12.1993 - 2 дні, 01.05.1995 по 03.05.1995, 01.07.1995 по 06.07.1995, 01.08.1995 - 1 день, 01.03.1996 по 15.03.1996, з 11.10.2018 по 14.06.2019, з 15.06.2019 по 05.05.2020, з 01.03.2022 по 04.03.2022 до підземного пільгового стажу вплинуть на застосування до позивача державної гарантії передбаченої статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»

Таким чином, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити розрахунок розміру пенсії позивача з урахуванням положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Щодо посилання апелянта на необґрунтоване стягнення судом першої інстанції судового збору, суд зазначає наступне.

За ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, судом обґрунтовано стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати понесені позивачем в сумі 429,44 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду частковому скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі № 200/2780/23 скасувати частково.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання зарахувати до стажу на провідних професіях, з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, згідно з Роз`ясненнями № 8 періоди роботи з 08.10.1992 по 21.06.1998, з урахуванням періодів: з 01.01.1993 по 06.01.1993 (6 днів - автобус); 01.03.1993 - 02.03.1993 (2 дні - автобус), 01.04.1993 (1 день - автобус); 01.06.1993 по 13.06.1993 (13 днів - страйк та автобус), 01.07.1993 (1 день - автобус); 01.10.1993 по 15.10.1993 (15 днів - безоплатна відпустка), 01.11.1993 (1 день - автобус); 01.12.1993 по 02.12.1993 (2 дні - автобус); 01.05.1995 по 03.05.1995 (3 дні - страйк); 01.07.1995 по 06.07.1995 (6 днів - страйк); 01.08.1995 (1 день - автобус), 01.03.1996 по 15.03.1996 (15 днів - страйк); з 15.10.1998 по 16.09.2003, - відмовити, внаслідок чого виключити із абзацу четвертого резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі № 200/2780/23 слова «з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, згідно з Роз`ясненнями № 8».

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі № 200/2780/23 залишити без змін.

Повне судове рішення 08 лютого 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

І. Д. Компанієць