Справа № 705/6963/23
Суддя: Гудзенко В. Л.
Дата ухвалення: 2024-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №705/6963/23
2-а/705/32/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л. розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , що поданий представником позивача адвокатом Кушнеренко Т.В. до Головного управління Національної поліції України в Черкаській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся через свого представника до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Черкаській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення. В позові позивач посилається на те, що 14.12.2023 поліцейським Уманського РУН ГУНП в Черкаській області Абрамочкіним В.І. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Відповідно до постанови 14.12.2023 о 19.19 в м.Умань на перехресті вул..Київська-Комарова, Король С.М. керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1, чим порушив (далі нерозбірливо), а також дорожньої розмітки 1.1, чим порушив (далі нерозбірливо), на вимогу не пред`явив посвідчення водія та документи на т/з, чим порушив п.п. 2.4 ПДР України. ОСОБА_1 не погоджуючись з такими твердженнями вказує, що на вимогу працівників поліції зупинив транспортний засіб, під час спілкування з працівниками поліції не погодився з тим, що ним було вчинено будь-яке правопорушення. Працівник поліції пред`явив для огляду відеозапис, який було зроблено за допомогою відеореєстратора, однак на відеозаписі відсутнє підтвердження того, що він вчинив правопорушення. З відеозапису неможливо встановити, який саме автомобіль рухався, неможливо встановити його марку, модель та державний номер. Крім того, враховуючи вимоги чинного законодавства, у випадку відсутності у поліцейського доказів вчинення особою правопорушення, у останнього відсутні законні підстави вимагати посвідчення водія. Перед початком розгляду справи ОСОБА_1 заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи на інший день, вказуючи, що він має право на захист та хоче скористатися послугами захисника. Працівник поліції не надав позивачу такої можливості. Крім того, позивач заявив клопотання про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи. У задоволенні такого клопотання йому також було відмовлено. Посилаючись на норми чинного законодавства України, вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення протиправною та просить її скасувати.

26.12.2023 ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

24.01.2024 на адресу Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшов відзив від ГУНП в Черкаській області, в якому вказують, що Управління позов не визнає та заперечує проти його задоволення. Зазначають, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 14.12.2023 року серії БАД № 910175 позивача, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. З постанови про накладання адміністративного стягнення серії БАД № 910175 від 14.12.2023, рапорту поліцейського ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області капрала поліції Абрамочкіна В.Є. та відеозапису у якості додатку до постанови, вбачається, що 14.12.2023 о 18:19 год. у м. Умань, позивач, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Київська, на перехресті вул. Київська-Комарова, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» (який дозволяє їхати лише прямо та не дозволяє здійснити поворот на ліво на вул. Комарова), а також дорожньої розмітки 1.1 вузька суцільна лінія (в`їзд на яку заборонено), здійснив поворот на ліво, заїхавши та перетнувши вузьку суцільну лінію, та виїхав на вул. Комарова м. Умань, та далі продовжив рух по вул. Комарова, де і був зупинений поліцейськими. Факт наявності на перехресті вул. Київська-Комарова м. Умань зазначеного дорожнього знаку 4.1 («Рух прямо») та дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), позивачем не заперечується та підтверджено наявним відеозаписом в розмовах учасників. Беручи до уваги відеозапис з відеореєстратора службового поліцейського автомобіля, вбачається, що поворот вліво з вул. Київська на вул. Комарова м. Умань було здійснено саме автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача, а ніяким іншим автомобілем, так як в полі зору реєстратора перебував тільки цей автомобіль. Після зупинки автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача, саме у зв`язку з вчиненням зазначеного адміністративного правопорушення, на неодноразове прохання поліцейських надати їм посвідчення водія та реєстраційні документи, позивач відмовлявся їх надавати та вимагав надати йому відеодоказ здійснення ним порушення ПДР, а відповідно, і скоєння адміністративного правопорушення. Так, позивачу неодноразово було надано можливість ознайомитися з відеозаписом, однак позивач заперечував, що вказаним відеозаписом зафіксовано саме його транспортний засіб під його керуванням. Також позивач на запитання поліцейського реагував агресивно, вів себе зухвало, з явною неповагою до поліцейських, переходячи на особистості, відмовлявся надати будь-які документи, в тому числі посвідчення водія та реєстраційні документи, та відмовлявся навіть надати свої анкетні дані. Далі розуміючи, що поліцейські мають намір розглянути справу про адміністративне правопорушення і притягти позивача до адміністративної відповідальності, не зважаючи на те, що йому неодноразово роз`яснено право оскаржити дії поліцейських в суді, останній здійснив дзвінок на лінію «102» та повідомив про незаконність дій поліцейських. По приїзду групи поліцейських по виклику позивача, останніми також засвідчено, що з наявного відеозапису з відеореєстратора службового поліцейського автомобіля вбачається, що поворот вліво з вул. Київська на вул. Комарова м. Умань було здійснено саме автомобілем позивача, а ніяким іншим автомобілем, та запропоновано позивачу в разі незгоди з цим фактом продемонструвати відеозапис зі свого автомобільного відеореєстратора, який був в нього наявний і в робочому працюючому стані. Однак, позивач відмовився демонструвати відеозапис з автомобільного відеореєстратора свого автомобіля, не обґрунтувавши свою відмову. Також своїми діями, позивач створював перешкоди законним діям поліцейських, затягував процес та час розгляду справи про адміністративне правопорушення (з моменту його зупинки до закінчення розгляду справи пройшло 2 год. 13 хв.). Позивачу було надано можливість надати пояснення, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, однак останній, посилаючись на ст. 63 Конституції України, відмовлявся надавити пояснення, анкетні дані та адресу, та так і не надав поліцейським посвідчення водія та реєстраційні документи. Факт належного проведення розгляду адміністративної справи підтверджується наявним відеозаписом. При розгляді справи про адміністративні правопорушення позивачем заявлено клопотання про надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи. З цього приводу зазначають, що всі наявні матеріали позивачу надавалися для ознайомлення. Також позивачем заявлено клопотання про надання йому можливості скористатися юридичною допомогою. Вказують, що при розгляді справи така можливість позивачу надавалась, бо він постійно комусь телефонував, отримував юридичну допомогу та в подальшому діяв відповідно до наданих в телефонному режимі рекомендацій. З приводу заявленого позивачем клопотання про перенесення розгляду справи, зазначають, що воно було заявлено необгрунтовано, поважних причин перенесення позивачем не зазначено, для розгляду справи на місці на той час було достатньо наявних даних і з`ясованих обставин, тому поліцейським на законних підставах відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання. Після винесення оскаржуваної постанови, позивачу надано можливість ознайомитися з нею. Ознайомившись з постановою про накладання адміністративного стягнення по справі позивач в графах щодо роз`яснення прав та отримання копій постанов, особою яка притягується до адміністративної відповідальності, поставив свої особисті підписи та отримав її копію, що не заперечується самим позивачем та підтверджено наявними матеріалами. Таким чином, встановлені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 ознаки і склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст. 122 КК України. На підставі викладеного, вважають позовні вимоги позивача необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Судом встановлено, що 14.12.2023 поліцейським Уманського ГУП ГУНП в Черкаській області Абрамочкіним В.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 910175, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 та ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 грн.

У постанові вказано, що ОСОБА_1 14.12.2023 о 18 год. 19 хв. у м.Умань на перехресті вул..Київська- Комарова керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1, чим порушив п.п. 33.4.1, а також дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п.п.34.1.1 ПДР України, та на вимогу не пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 126 та ч.1 ст. 122 КУпАП.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що на водія покладено обов`язок мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та пред`являти їх для перевірки на виконання розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В той же час, виключений перелік підстав за яких поліцейський може зупинити транспортний засіб передбачено у ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до п.1 якої такою підставою є порушення водієм Правил дорожнього руху.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення та вина особи у його вчиненні, доводяться шляхом надання належних доказів.

Правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 Постанови).

Відповідно до ст. 6 КУпАП працівники поліції здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню.

Зазначені відеозаписи визнаються судом належними та допустимими доказами, оскільки згідно з приписами п.1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

На підтвердження винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення позивача, до відзиву на позов було долучено диск з відеозаписами події з нагрудної камери поліцейського та службового автомобільного відео реєстратора.

Крім того, позивачем надано диск з відеозаписами фіксації подій на місці зупинки його працівниками поліції, здійснений на його мобільний телефон.

З наданих відповідачем відеозаписів, вбачається, що транспортний засіб рухався по вул..Київська м.Умань та здійснив поворот ліворуч на вул..Комарова та продовжував рухатися далі по вулиці, аж до зупинки транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , працівниками поліції, які зафіксувавши правопорушення, яке вчинене водієм автомобіля почали слідувати за ним.

Судом встановлено, що водій автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо», а також вимоги дорожньої розмітки 1.1 вузька суцільна лінія, виїзд на яку заборонено та здійснив поворот у забороненому місці, перетнувши пряму суцільну лінію.

Також з відеозаписів наданих як відповідачем, так і позивачем вбачається, що після представлення службової особи, надавши службове посвідчення та нагрудний знак із чітким зазначенням його спеціального жетону, вказавши, що ведеться відео фіксація на боді камеру поліцейського, працівником поліції вказано причину зупинки транспортного засобу, зазначено, які пункти ПДР України порушено водієм, роз`яснено обов`язки водієві та надано в якості доказу вчинення адміністративного правопорушення для перегляду відео з відеореєстратора службового автомобіля.

Позивач, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у позові заперечує той факт, що саме його автомобіль рухався по вул..Київська м.Умань та перетнувши пряму суцільну лінію звернув ліворуч на вул..Комарова, оскільки на відеозаписі з відео реєстратора неможливо встановити таких даних. Суд критично відноситься до таких пояснень позивача, оскільки відеозапис наданий працівниками поліції є безперервним з моменту виявлення вчинення правопорушення аж до моменту зупинки транспортного засобу, інших автомобілів на відеозаписі зафіксовано не було.

Крім того, на відеозаписах зафіксовано, що інспектор поліції неодноразово звертався до водія з вимогою пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб, однак позивачем на всі вказані вимоги не було надано інспектору відповідних документів та не надано відомості особистих анкетних даних, оскільки він не погоджувався з тим, що вчинив будь-яке правопорушення та не бажав надавати документи. З відеозаписів вбачається, що позивач вів себе некоректно по відношенню до працівників поліції, переходячи на особистості. Також, після тривалого роз`яснення працівниками поліції обставин події, позивач викликав наряд поліції за номером «102», вказуючи на неправомірні дії поліцейського ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Абрамочкіна В.Є. та неправомірної зупинки його транспортного засобу. Після приїзду групи поліцейських ОСОБА_1 знову відмовився надати документи, що посвідчують особу, посвідчення водія або ж вказати свої анкетні дані. Також разом з працівниками поліції позивачем здійснено виїзд безпосередньо на місце вчинення правопорушення та оглянуто відповідний відрізок дороги. Після тривалої дискусії з працівниками поліції позивач відмовився від написання заяви на неправомірні дії поліцейського. Разом з тим поліцейським через чергову частину Уманського РУП ГУНП в Черкаській області здійснено перевірку посвідчення водія та встановлено особу ОСОБА_1 . Також даними відеозапису встановлено, що на місці події працівник поліції, відповідно до вимог законодавства України розпочав розгляд матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.. 268 КУпАП.

Суд наголошує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Крім того, позивач посилається на порушення посадовою особою відповідача процедури розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, зокрема, вказував на те, що інспектором відмовлено у задоволенні його клопотання про залучення адвоката для надання правової допомоги.

Слід зазначити, що під час розгляду поліцейським справи позивачем вказано, що він бажає скористатися правничою допомогою. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 заявив клопотання про перенесення розгляду справи оскільки його адвокат перебуває за межами міста та просив перенести розгляд справи.

Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанову у справах про адміністративні правопорушення з порушенням ПДР на місці вчинення правопорушення, але за таких обставин, інспектор поліції повинен надати водію можливість реалізувати своє право на отримання правової допомоги на місці.

Працівник поліції розглянув клопотання позивача про надання правничої допомоги та перенесення розгляну справи. Поліцейський не відмовляв позивачу щодо реалізації його прав скористатися правничою допомогою та просив надати докази укладення угоди з адвокатом, а також будь-які докази неможливості адвоката прибути на місце розгляду матеріалів. Позивачем на вимогу працівника поліції не надано доказів укладення угоди з адвокатом, на яку посилався позивач, а також достатніх причин відкладення розгляду справи.

Суд вважає, що у ОСОБА_1 було достатньо часу скористатися правничою допомогою, оскільки з моменту запинки транспортного засобу (17 год. 29хв.) до розгляду адміністративної справи (20год. 05хв.) пройшов тривалий проміжок часу. Крім того, з наданих матеріалів вбачається, що позивач робив телефонні дзвінки та консультувався по телефону.

Також позивачем заявлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Працівником поліції надавався ОСОБА_1 відеозапис з фіксацією вказаного правопорушення.

Таким чином, суд оцінює доводи позивача критично та розцінює їх як спробу створення штучних умов для спростування факту порушення ним ПДР з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Так, встановлені судом обставини справи не викликають сумнівів, що 14.12.2023 в м.Умань на перехресті вул..Київська-Комарова ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1, чим порушив п.п. 33.4.1, а також дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п.п.34.1.1 ПДР України, та на вимогу не пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 126 та ч.1 ст. 122 КУпАП.

Отже, відповідач при винесенні постанови відносно позивача, діяв у рамках чинного законодавства України та у спосіб визначений законом. Судом не встановлено порушень з боку інспектора вимог ст.278,279 КпАП України, з урахуванням вимог ч.2 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції. Посилання позивача про порушення його право на захист також не знайшло свого підтвердження протягом судового розгляду.

Даючи оцінку зібраним у справі доказам, судом досліджено, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, в межах санкцій статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, зокрема: ч. 1 ст. 126 КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факти наявності адміністративних правопорушень та обставин, що виключають адміністративну відповідальність судом не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ч. 126 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах відеозаписів, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 5, 8, 14, 22, 72-79, 139, 211, 241-246, 250, 286 КАС України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , що поданий представником позивача адвокатом Кушнеренко Т.В. до Головного управління Національної поліції України в Черкаській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Л. Гудзенко